Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 30 жовтня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 268. Мають спільних неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та Станіслава, [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені з жовтня 2016 року. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї, скандали. В звязку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте на час судового засідання від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Наполягала на розірванні шлюбу, вказуючи на неможливість збереження сімї. Проти надання строку на примирення заперечувала. Також зазначала, що спір майнового характеру між ними відсутній, місце проживання дітей визначене. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте на час судового засідання надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Додатково зазначав, що спору щодо поділу майна немає, місце проживання дітей визначене. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 30 жовтня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 268. Мають спільних неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та Станіслава, [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст.105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved