overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 10 вересня 2005 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 683. В шлюбі народилися діти: донька [PERSON], [INFO]; донька [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Вказала, що з 2013 року відповідач став зловживати спиртними напоями, з 2015 року вони проживають окремо. На даний час позивачка проживає однією сім'єю з іншим чоловіком, примирення між сторонами та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. У судове засідання позивач з'явилася, на задоволенні позовних вимог наполягала. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання з'явився, заперечував обставини, викладені у позовній заяві. Просив шлюб не розривати. Суд, заслухавши позивача, відповідача,вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 10 вересня 2005 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 683, був зареєстрований шлюб. 11 січня 2006 року від даного шлюбу в позивачки та відповідача народилась спільна дитина - донька [PERSON], на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження від 03 лютого 2006 року, в якому батьками вказаної дитини значаться позивачка та відповідач. 11 листопада 2009 року від даного шлюбу в позивачки та відповідача народилась спільна дитина - донька [PERSON], на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження від 25 листопада 2009 року, в якому батьками вказаної дитини значаться позивачка та відповідач. Діти наразі проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Судом встановлено, що між сторонами з 2013 року були фактично припинені шлюбні стосунки, позивачка проживає однією сім'єю з іншим чоловіком, примирення між сторонами неможливе. Спори щодо місця проживання дітей та розділу майна відсутні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, спору про майно між сторонами немає, спір щодо місця проживання дітей також відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з відповідача на її користь у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

у квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними 03 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2126. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось внаслідок різних суперечок та конфліктів, та внаслідок нехтування відповідачем сімейними цінностями. Також вказує, що більше шести місяців вони не ведуть спільного господарства, не піклуються один про одного, не підтримують шлюбних відносин. Вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про місце, день і час розгляду справи була повідомлена судом належним чином, Звернулася до суду з заявою якою підтримала позов в повному обсязі. Вказує на те, що міри прийняті судом для збереження сім'ї не мали позитивного результату. Наданий строк для примирення не примирив їх, збереження сім'ї вважає неможливим, просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 03 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 2126 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 6). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З змісту позовної заяви вбачається, що сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалось внаслідок різних суперечок та конфліктів, та внаслідок нехтування відповідачем сімейними цінностями. Також позивачка вказує, що більше шести місяців вони не ведуть спільного господарства, не піклуються один про одного, не підтримують шлюбних відносин. Вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. Ухвалою суду від 27 травня 2016 судом було надано сторонам строк на примирення строком у два місяці. Після вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вказавши у заяві, що вжиті судом заходи не поновили їх сім'ю, наданий судом строк на примирення їх не примирив. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 04 вересня 2015 року. Від спільного шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство вони не ведуть з березня 2016 року. На даний час вони спільного господарства не ведуть, донька повністю знаходиться на утриманні позивачки, матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач добровільно не надає, в зв'язку з чим позивачка звертається до суду з даним позовом та просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини заробітку (всіх доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2015 року, який було зареєстрованого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №773, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.09.2015 року. [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.11.2015 року, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, і, як батько дитини, відповідно до вимог Закону, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов, на утриманні інших дітей не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала відповідачем у шлюбі. Шлюб було розірвано 31.01.2009 року. Від шлюбу вони мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Зараз дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про її здоровя, фізичний,духовний та моральний розвиток, та не надає належну матеріальну допомогу на виховання. Згоди щодо добровільної виплати аліментів на утримання сина вони не досягли , в звязку з чим звертається до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини заробітку (всіх доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до повноліття дитини. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано 30 січня 2009 року, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу. [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №036315 від 08.11.2005 року, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, і, як батько дитини, відповідно до вимог Закону, зобовязаний надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов, на утриманні інших дітей не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у шлюбі, який рішення суду від 07 червня 2013 року було розірвано. Від шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про його здоровя, фізичний,духовний та моральний розвиток, та не надає належну матеріальну допомогу на виховання. Згоди щодо добровільної виплати аліментів на утримання сина вони не досягли , в звязку з чим звертається до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини заробітку (всіх доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до повноліття дитини. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 червня 2013 року їхній шлюб було розірвано. [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №355300 від 29.11.2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Магранецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, і, як батько дитини, відповідно до вимог Закону, зобовязаний надавати матеріальну допомогу на його утримання до досягнення ним повноліття. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов, на утриманні інших дітей не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з цим позовом і просила поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за нею право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 52,9кв.м. та житловою площею 30,2кв.м. вартість якої складає 200\~000 гривень, а за відповідачем визнати право власності на легковий автомобіль марки КІА, модель SPORTAGE, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, вартість якого складає 50\~000 гривень. Позивачка та відповідач у судове засідання не зявились, надавши заяви у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги, відповідно, підтримують і визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до змісту ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частинами першими статей 70, 71 СК України, які входять в розділ 8 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором(ч.1ст.70); майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі(ч.1ст.71). У судовому засіданні встановлено, що за час шлюбу позивачкою та відповідачем придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS], вартість якої складає 200\~000 гривень, та легковий автомобіль марки КІА, модель SPORTAGE, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску, вартість якого складає 50\~000 гривень. Спірною квартирою фактично користується позивачка [PERSON], а спірним автомобілем відповідач [PERSON] Згоди про поділ спільного сумісного майна пожружжя сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 500 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 10, 60, 61, 174, 212, 213- 215, 367 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

у квітні 2016 року позивачка звернулася до суду із позовом у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 20 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського РУЮ у Київській області, актовий запис № 28. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 20 лютого 2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Майже рік відповідач не проживає з сім'єю, ухиляється від своїх батьківських обов'язків, допомоги ніякої не надає, по господарству не допомагає, зберегти сім'ю в подальшому вважає за неможливе та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 лютого 2014 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ОК № 159332 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського РУЮ у Київській області, актовий запис № 28 (а.с. 3). Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові та поваги один до одного. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливим, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деражнянського районного суду від 7 жовтня 2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], батьком яких записаний відповідач. Останній добровільно допомогу на неповнолітніх дітей не надає, а тому позивачка просить стягувати з нього аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку щомісячно. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні визнав вимоги позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від шлюбу, який розірваного згідно рішення Деражнянського районного суду від 7 жовтня 2011 року, у сторін є син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. При цьому батьком дітей, згідно досліджених в судовому засіданні свідоцтв про народження дітей є відповідач. Встановлено, що відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, має задовільний стан здоров'я, працює. За таких обставин, суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття. Крім того, суд рахує необхідним відмовити у задоволенні вимог позову щодо стягнення з відповідача витрат на інформаційно-технічне забезпечення у зв'язку з тим, що дані витрати не передбачено ст. 79 ЦПК України. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в силу ч.3 ст.88 ЦКП України.

Outcome: approved