Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

У жовтні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро Українизвернулось до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що13.07.2017 року, приблизно о 15-10 годині на перехресті вул.Рекордна та Верхняв м.Запоріжжі, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якого було пошкоджений автомобіль «ЗАЗ DAEWOO», держномер [NUMBER] , який належить [PERSON] , чим останньому завдано матеріальної шкоди. Винуватим в даному ДТП, постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від29.08.2017 року, визнано відповідача [PERSON] , який керував автомобілем «ВMW», держномер [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВMW», держномер [NUMBER], на момент скоєння ДТП не була застрахована, тому позивачем за заявою власника пошкодженого автомобіля була виплачена сума страхового відшкодування матеріальної шкоди в розмірі4153 грн. 66 коп. та понесені витрати за послуги по врегулюванню по справі в розмірі 750 грн. На підставі ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МБТСУ після виплати страхового відшкодування має право зворотної вимоги (регресу) до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 14.09.2018 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист про досудове врегулювання спору. Оскільки відповідач добровільно не сплатив страхове відшкодування, позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4903 грн. 66 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. Ухвалою суду від 25.11.2019 року відкрито провадження по справі та визначено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, відзиву на позов або зустрічного позову не подав. Як вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 11.11.2019 року (а.с. 39), реєстрація у м.Запоріжжі [PERSON] відсутня (а.с.39). Рекомендовані листи відповідачем не отримані та вони повернуті суду з відміткою поштового відділення зв`язку «За закінченням строку зберігання». Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. саме за цією адресою відповідачка повідомлялася про розгляд справи. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 25.11.2019 року, 23.12.2019 року. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне розглянути справу за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами. Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Однак відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст.22 Закону України» Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі їїзаподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті13.1 статті 13 цього Закону. Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 29.08.2017 року відповідач [PERSON] визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, за порушення п. 10.1, 13.1 ПДР, в результаті ДТП транспортні засоби «ЗАЗ DAEWOO», держномер [NUMBER] та «ВMW», держномер [NUMBER] отримали механічні ушкодження. Вказана постанова суду набрала законної сили 09.09.2017 року (арк.11). Транспортний засіб «ВMW», держномер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. [PERSON] , звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату йому страхового відшкодування- матеріальної шкоди, спричиненої в результаті зазначеного ДТП. (а.с. 12). Згідно звіту № 2367 від 09.09.2017 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «ЗАЗ DAEWOO», держномер [NUMBER] , в результаті ДТП складає 4153 грн. 66 коп. (арк. 14-19). Як вбачається з рахунку № 205 від 06.09.2017 року, МТСБУ сплатило на рахунок ФОП [PERSON] 750 грн. за актом № 205 виконання робіт та наданих послуг (а.с.23 зворотна сторона). Згідно наказу МТСБУ № 11780 від 18.12.2017 рокупро відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих по справі № 46023, [PERSON] підлягає виплаті страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4903 грн. 66 коп. (арк.24). Вказана сума сплачена МТСБУ [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 354087 від 12.01.2018 рік (арк. 26). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , [PERSON] була спричинена матеріальна шкода, яка відшкодована МТСБУ у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП не була застрахована. Сплативши страхове відшкодування матеріальної шкоди потерпілій особі в сумі 4903 грн. 66 коп., МТСБУ відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право зворотної (регресної) вимоги до відповідача, оскільки саме він визнаний винуватим в даному ДТП. При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не надав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача МТСБУ сплачену ним суму страхового відшкодування в розмірі 4903 грн. 66 коп., задовольнивши позов повністю. Згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Outcome: approved