Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Арма» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Перша» (далі - відповідач 2) про відшкодування шкоди. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.04.2014 року ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» уклав з ПрАТ СК «Арма» Генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту № 022-71074274200012, відповідно до якого, об`єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України та пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автотранспортним засобом Skoda Octavia, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. 20.12.2014 року за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Машинобудівельників, 34, сталося ДТП за участю застрахованого автомобіля, за кермом якого перебував [PERSON], транспортного засобу Kia Soul, реєстраційний номерний знак [NUMBER], за кермом якого перебувала [PERSON] та транспортного засобу Suzuki СХ 4, реєстраційний номерний знак [NUMBER], який є забезпеченим транспортним засобом відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2199703 у ПрАТ СК «Перша», за кермом якого перебувала [PERSON]. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно рахунку-фактури вхід. № 57 від 26.02.2015 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 9769,99 грн.. Після отримання від страхувальника всіх необхідних документів страховик склав Страховий акт № 4571-А-К, на підставі яких та відповідно до умов договору страхувальнику було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9769,99 грн., яке було перераховано за ремонт транспортного засобу на СТО. Вартість звіту № 15/01-AZ14 про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номерний знак [NUMBER], внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, ПрАТ СК «Арма» оплатила в розмірі 490,00 грн.. 23.04.2015 року ПрАТ СК «Арма» направила претензію до ПрАТ СК «Перша» на суму 10259,99 грн.. 10.08.2015 року ПрАТ СК «Арма» отримала частину від ПрАТ СК «Перша» відшкодування у сумі 5894,00 грн., тобто позивач не до отримав суму 4365,99 грн.. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно страхове відшкодування в розмірі 4365,09 грн. та стягнути солідарно з відповідачів суму сплаченого судового збору. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити. Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень на позовну заяву не надав. Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Заперечення долучено до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення, повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 січня 2015 року, 20 грудня 2014 року приблизно о 13 годині 00 хвилин по вул. Машинобудівників в м. Вишневе Києво-Святошинського районну Київської області, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки Suzuki СХ 4, реєстраційний номерний знак [NUMBER], не дотрималась безпечного бокового інтервалу та здійснила зіткнення з припаркованими автомобілями Skoda Octavia, реєстраційний номерний знак [NUMBER] та автомобілем марки Kia Soul, реєстраційний номерний знак [NUMBER], в результаті чого всі автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою суду, [PERSON] було визнано винною у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 05 січня 2015 року, відбулася з вини [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у ПрАТ СК «Перша». Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2014 року між відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2197903, з терміном дії з 27.01.2014 року по 26.01.2015 року включно, яким забезпечено транспортний засіб Suzuki СХ 4 номерний знак [NUMBER], страхова сума за шкоду заподіяну майну - 50000,00 грн., розмір франшизи - 510 грн. (а.с.57). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що автомобіль Skoda Octavia, державний номер [NUMBER], відповідно до Додатку № 2 до Генерального договору № 022-710-742-742-00012 від 03.04.2014 року, було застраховано за Генеральним договором № 022-710-742-742-00012 добровільного страхування наземного транспорту від 03 квітня 2014 року, який було укладено між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (а.с.37-40). Згідно звіту № 15/01-AZ14 про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, який було складено 02.03.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER], з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 11173,40 грн. з урахуванням ПДВ, крім робіт (а.с.9-12). Відповідно до Страхового акта № 4571-А-К до Договору страхування 22-71074274200012 від 03.03.2015 року, сума страхового відшкодування становить 9769,99 грн. (а.с.8). Згідно рахунку-фактури № 159 від 26.02.2015 року Приватного підприємства «Компанія «Автодок», вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 9769,99 грн. (а.с.24). Згідно копії платіжного доручення № 1651 від 03 березня 2015 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок Приватного підприємства «Компанія «Автодок» у сумі 9769,99 грн. (а.с.6). 23.04.2015 року позивач звернувся до ПрАТ СК «Перша» з з претензією про відшкодування заподіяних ПрПТ СК «Арма» збитків у розмірі 10259,99 грн. (а.с.58). 28 липня 2015 року відповідачем 2 було складено страховий акт № ЦВ009206, згідно якого розмір страхового відшкодування до виплати становить 5894,00 грн. (а.с.59). Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ст. 8 Закону України «Про страхування). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. В обґрунтування своїх позовних вимог щодо невиплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 4365,09 грн., позивач посилається на п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в якому зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартість такого майна. Проте, позивачем до матеріалів справи не надано документів, які б підтверджували, що під час відновлення пошкодженого автомобіля було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Крім того, позивачем не обґрунтовано позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів страхового відшкодування. Згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 59 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Даючи юридичну оцінку наданим доказам та поясненням, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а також підстави для солідарного стягнення страхового відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed