Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Як спадкоємець за законом, позивач прийняв спадщину, однак нотаріусом у видачі відповідного свідоцтва йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене майно. Просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO], право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягаючи на розгляді справи на підставі заявленого ним позову та наданих письмових доказів. Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив, подавши до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Лугинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 01.12.2016. Відповідно до інформаційної довідки виданої Липниківською сільською радою Лугинського району Житомирської області від 09.03.2017 №256, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав на праві особистої власності [PERSON], померлому [INFO]. Відповідно до інформаційної довідки виданої Липниківською сільською радою Лугинського району Житомирської області від 09.03.2017 №253, у вказаному житловому будинку після смерті [PERSON], проживали та були зареєстровані: дружина - [PERSON], яка померла [INFO] та його син - позивач у справі [PERSON] Відповідно до ст. 529 ЦК України від 18.07.1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, і батьки померлого. Дружина [PERSON] - [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка згідно ст. 549 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року, але не претендувала та не зверталася до нотаріуса щодо її оформлення. Відповідно власником вказаного будинку, після смерті [PERSON] (мати позивача) - залишився [PERSON]. З матеріалів спадкової справи №13/2016, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 01.12.2016 позивач звернувся до приватного нотаріусу Лугинського нотаріального округу Житомирської області із заявою про прийняття спадщини. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на будинок за адресою: [ADDRESS], на що слід зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] в передбаченому законодавством порядку не зареєстрував право власності на житловий будинок, заповіту на випадок своєї смерті не залишив. Встановлено, що [PERSON] являється батьком позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження видане Лугинською сільською радою Лугинського району Житомирської області від 06.01.1950. У відповідності до ст. 1261 ЦК України позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлого [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька згідно ст. 549 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинку, споруди незалежно від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, на що слід зазначити наступне. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 321, 328, 392, 1216, 1217, 1233, 1278 ЦК України, ст. ст. 27- 30, 57-58, 60, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд ,-

Outcome: approved