Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила вселити її у житловий будинок №1 по вул.Суворова у м.Павлограді Дніпропетровської області, зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні зазначеним будинком та передати ключі від вхідних дверей та підсобних приміщень спірного будинку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на підставі договору міни нерухомого майна від 14.10.1998р., який було визнано дійсним рішення суду від 23.11.2012 року вона є власником частини житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою. Відповідач по справі є колишнім чоловіком позивача, після розірвання шлюбу їх відносини погіршилися, а з 21 лютого 2016 року відповідач взагалі став чинити позивачу перешкоди у користуванні будинком, змінив замки на вхідних дверях та не пускає позивача до будинку. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій просить суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги, визнає у повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку №1, розташованого по вул.Суворова у м.Павлограді: 1/4 вказаного будинку позивачу належить на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2008 року та 1/4 частина на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2009 року /а.с.8,9/. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2011 року /а.с18/. Як вбачається з паспорту позивача, вона зареєстрована у спірному будинку з 19 жовтня 1998 року /а.с.16/. Згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Правові позиції Європейського Суду з прав людини , пункт 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Згідно з положеннями ст. 319 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Згідно ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з висновків Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 04.03.2016 р. та від 16.03.2016р., позивач зверталася до правоохоронних органів з приводу доступу до житлового будинку №1 по вул.Суворова у м.Павлограді. За результатами розгляду звернення з відповідачем проведено бесіду, а позивачу рекомендовано звернутися до суду /а.с.4-7/. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку з тим, що позивач є співвласником квартири, відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою, а також, враховуючи що відповідач визнав позовні вимоги, визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved