Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 26 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер № 1480. Відповідно до укладеного договору позики позивач передав у власність відповідачу строком до 15 серпня 2014 року грошові кошти в розмірі 30\~000 грн., що на момент укладення договору позики за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Дніпропетровська є еквівалентом суми 2\~500 доларів США. Станом на 01 квітня 2015 року відповідач свої зобовязання перед позивачем не виконав, у встановлений строк грошові кошти не повернув, у звязку з чим позивач, відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 70\~582,75 грн. а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений, причини неявки суду не відомі. В звязку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Дослідивши та вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 26 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики (а.с. 4), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер № 1480. Відповідно до п.п. 1, 4 вказаного договору позики позикодавець [PERSON] передав у власність позичальникові [PERSON] грошові кошти в розмірі 30\~000 грн., що на момент укладення договору позики за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Дніпропетровська є еквівалентом суми 2\~500 доларів США. [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] в строк до 15 серпня 2014 року вказані грошові кошти, проте станом на 01 квітня 2015 року вказане зобовязання відповідачем не було виконане, у звязку з чим, враховуючи надану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, сума основного боргу складає 70\~582,75 грн., з яких: -заборгованість за тілом позики 58\~628,50 грн.; -проценти за користування грошовими коштами, нараховані у розмірі 3% річних від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання 1103,50 грн.; -інфляційне збільшення суми боргу 10\~850,75 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 1046\~ЦПК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В порушення зазначених норм закону та умов укладеного між сторонами договору позики від 26 травня 2014 року відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 26 травня 2014 року в сумі 70\~582,75 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved