Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У жовтні 2014 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що спільне життя між нею та відповідачем не склалось, відновлення шлюбно-сімейних відносин неможливе. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття. В судовому засідання позивач [PERSON] наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог, наголошувала, що необхідності у наданні їй та відповідачу по справі часу для примирення не має. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 14.11.2014 року, не заперечувала проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу між позивачем та її довірителем та визнала позов в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини у розмірі 1500 грн. щомісяця. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І -ВЛ №185585 вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу - Єрмола), [INFO], 20 квітня 2012 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №250 (а.с.58). Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, час, який подружжя разом не мешкає, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в звязку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на\~\~рівень\~\~життя,\~\~достатній\~\~для\~\~її фізичного,\~\~інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за\~\~створення\~\~умов,\~\~необхідних\~\~для\~\~всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач є особою молодого віку, працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття щомісяця. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обовязку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Крім того, суд звертає увагу, що особливістю даної категорії справи є те, що, враховуючи необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, саме платник аліментів зобов'язаний доводи перед судом наявність обставин, які б свідчили про його неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Враховуючи вищезазначене та з огляду на те, що представник відповідача в цій частині визнала позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] в цій частині задовольнити і стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 315 грн. 60 коп. на користь позивача, який поніс витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved