Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Як підставу позову зазначено, що вона є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Власником 2/3 частини вищезазначеного житлового будинку є її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] . Зі спливом встановленого законом шестимісячного строку, вона має наміри оформити спадкове майно після смерті чоловіка та отримати свідоцтво про право на спадщину. Проте, у житловому будинку за вищезазначеною адресою зареєстрований [PERSON] , який не є членом її сім`ї чи близьким родичем. За інформацією виконкому Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області [PERSON] не є родичем позивачу, на території сільради не проживає і не працює. Вказує, що [PERSON] фактично в житловому будинку за вищезазначеною адресою ніколи не проживав, не є членом її сім`ї чи близьким родичем, допомоги щодо утримання житла не надавав, поточні ремонти не проводив, комунальні платежі не сплачував, не отримував кореспонденцію за адресою реєстрації, його особисті речі в будинку відсутні. На даний час вона не може оформити державну субсидію для сплати комунальних послуг, в зв`язку з реєстрацією в будинку [PERSON] .. Жодних стосунків з відповідачем вона не підтримує, не спілкується, його фактичне місцезнаходження невідоме. Факт реєстрації відповідача в будинку порушує її права на користування та розпорядження майном, як власника та не дозволяє в повному обсязі реалізовувати права власника. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. У судовому засіданні позивач підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та письмовий відзив на позов не надав, відповідно до вимог ч. 9 ст. 130, ч. 1 ст. 131 ЦПК України належним чином вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи згідно оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи не безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. У відповідності до вимог ст.ст. 316, 328 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 13.08.2002 року, виданого рішеннмя виконавчого комітету Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 3 від 13.08.2002 року та зареєстрованого 29.10.2002 року КП «Шевченківське БТІ» за № 159 в реєстраційній книзі № 2 (а.с. 8). Власником 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 13, 14). Право власності [PERSON] на 2/3 частини вищезазначеного будинку підтверджується свідоцтвом про право власності від 13.08.2002 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 3 від 13.08.2002 року та зареєстрованого 29.10.2002 року КП «Шевченківське БТІ» за № 159 в реєстраційній книзі № 2 та свідоцтвом про право на спадщину за законом № 158416, виданого 15.03.2005 року Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 250 (а.с. 9, 10). Зі спливом встановленого законом шестимісячного строку позивач має наміри оформити спадкове майно після смерті чоловіка та отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно технічному паспорту від 13.01.2005 року власниками житлового будинку [ADDRESS] є: [PERSON] - 1/3 частина; [PERSON] - 2/3 частини (а.с. 5-7). У житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який не є членом сім`ї позивача чи її близьким родичем. За інформацією виконавчого комітету Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 261 від 28.08.2019 року у житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який не є родичем [PERSON] та на території сільської ради не проживає і не працює (а.с. 12). Згідно акту обстеження житлового будинку [ADDRESS] від 09.09.2019 року у вказаному будинку зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який фактично за місцем реєстрації ніколи не проживав, його місцезнаходження на даний час невідоме (а.с. 11). З пояснень позивача вбачається, що відповідач фактично в житловому будинку за вищезазначеною адресою ніколи не проживав, не є членом її сім`ї чи близьким родичем, допомоги щодо утримання житла не надавав, поточні ремонти не проводив, комунальні платежі не сплачував, не отримував кореспонденцію за адресою реєстрації, його особисті речі в будинку відсутні. На даний час позивач не може оформити державну субсидію для сплати комунальних послуг, в зв`язку з реєстрацією в будинку [PERSON] .. Жодних стосунків з відповідачем позивач не підтримує, не спілкується, його фактичне місцезнаходження невідоме. Факт реєстрації відповідача в будинку порушує її права на користування та розпорядження майном, як власника та не дозволяє в повному обсязі реалізовувати права власника. У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] показали, що добре знають позивача, яка є власником житлового будинку [ADDRESS] , підтвердили, що в будинку зареєстрований [PERSON] , який не є членом її сім`ї чи близьким родичем та за місцем реєстрації фактично ніколи не проживав. Частиною 1 статті 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з частиною 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Позивач є власником спірного житлового будинку, в якому зареєстрований відповідач, який не є членом його сімї. Предметом позову є визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у звязку з непроживання в ньому понад один рік. Отже, на встановлені правовідносини поширюються норми статтей 64, 156 ЖК України, статті 405 ЦК України. З огляду на викладене, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстраційного обліку, тому зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні власністю позивача шляхом зняття з реєстраційного обліку у спірному приміщенні правового значення не має, а тому ця частина позовних вимог задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial