Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У зазначеній позовній заяві позивачі покликаються на те, що 15 березня 2016 року померла їх мати [PERSON], якій належить житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Лесі Українки,1, у с. Локниця Зарічненського району Рівненської області. Зазначений житловий будинок їх мати набула у власність після смерті чоловіка [PERSON], який помер 11.02.2013 року, однак своїх прав на спадкове майно не оформила. Заповіт спадкодавцем [PERSON] не вчинявся. Позивачі як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину після смерті матері, у визначений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок їм відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього у попереднього власника. Інші спадкоємці відсутні. Просять визнати за ними право власності на вказаний житловий будинок по 1\\2 частині за кожною. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Зарічненського району Рівненської області у судове засідання не зявився, подав письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Заслухавши пояснення позивачів та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що батьки позивачів [PERSON] та [PERSON] з 20.02.1982 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-ГЮ № 048088, виданим Відділом РАЦС Зарічненського районного управління юстиції Рівненської області. За батьком позивачів [PERSON] рахується житловий будинок з надвірними будівлями № 1, що по вул. Лесі Українки у с. Локниця Зарічненського району Рівненської області, 1990 року побудови, інвентаризаційною вартістю 141755 грн., що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, випискою з погосподарської книги № 4, особовий рахунок № 382 [PERSON] сільської ради Зарічненського району Рівненської області. Разом з тим, відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю УРСР 1969 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Тому, суд приходить до висновку, що зазначений житловий будинок належав батькам позивачів на праві спільної сумісної власності, оскільки був ними набутий за час шлюбу, та їх частки складають по 1\\2 частині. Встановлено, що батько позивачів [PERSON] помер 11.02.2013 року (свідоцтво про смерть серії І-ГЮ № 138603, видане виконкомом [PERSON] сільської ради Зарічненського району Рівненської області). Спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, яка на момент відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Однак, право власності на спадкове майно не оформила. 15 березня 2016 року мати позивачів [PERSON] померла (свідоцтво про смерть від 15.03.2016 р. Серії І-ГЮ № 178873). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.09.2016 р. вбачається, що заповіт [PERSON] не вчинявся. Згідно до ст. 1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері [PERSON] Позивачі у встановлений законом строк відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України прийняли спадщину після смерті матері, що підтверджується їх письмовими заявами про прийняття спадщини, поданими до нотаріуса 14.09.2016 року, витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі від 14.09.2016 року. 06.10.2016 року на імя позивачів видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\2 частки за кожним із спадкоємців земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої у с. Локниця Зарічненського району Рівненської області, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що також підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі, Інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.10.2016 року. Згідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З постанов приватного нотаріуса Зарічненського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2016 року вбачається, що у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] позивачам відмовлено, оскільки на житловий будинок № 1, що по вул. Лесі Українки, в с. Локниця Зарічненського району Рівненської області відсутній правовстановлюючий документ. Згідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За наведених обставин суд вважає, що позивачі правомірно набули право власності на зазначений житловий будинок. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного та

Outcome: approved