Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач згідно рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06.07.2015 року є платником аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 27 березня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Так як відповідач не сплачував аліментів на дітей за ним утворилася заборгованість по їх сплаті за період з липня 2016 року по квітень 2019 року у розмірі 27 378,53 грн. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дітей за вказаний період складає 5 756,58 грн, який позивач просить стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою судді від 22 квітня 2019 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, при цьому від останньої надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2016 року по березень 2019 року, оскільки у позовній заяві помилково зазначено по квітень 2019 року. Разом з тим, представник позивача у своїй заяві зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судова влада, який заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Клопотань від учасників справи не надходило. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям, які розірвали шлюб 26 жовтня 2015 року (а.с. 9). Від спільного проживання у шлюбі в останніх [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 5), а [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27.04.2015 року стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 27 березня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 8). Відповідно до довідки про склад сім`ї Івангородського старостинського округу Ічнянської міської ради № 167 від 27 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактично проживають разом із матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 7). Як убачається з постанови головного держвиконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Рашевої Н.І. від 02.08.2016 року, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 733/610/15-ц, виданого 06.07.2015 року Ічнянським районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно (а.с. 10). Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного заступником начальника Яготинського РВ ДВС ГТУЮ у м. Київській області видно, за виконавчим листом № 733/610/15-ц від 06 липня 2015 року [PERSON] має заборгованість по аліментах на дітей за період з липня 2016 року по березень 2019 року у розмірі 27 378,53 грн (а.с. 11). Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказаний висновок, який викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Згідно розрахунку позивача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2016 року по березень 2019 року становить 5 756,58 грн. Даний розмір неустойки (пені), який не перевищує 100 відсотків заборгованості, і не спростований відповідачем у встановленому порядку, підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 196 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved