Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в обгрунтування якої послалась на те, що 19 лютого 2008 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, про що виконкомом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області зроблено актовий запис за № 05. Шлюб для обох перший. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Причиною припинення їхніх сімейних відносин стали постійні сварки між ними через непорозуміння та різні погляди на життя і ведення домашнього господарства, що згодом призвело до поступової втрати почуття любові й взаємоповаги один до одного. З початку 2012 року вони не підтримують подружніх стосунків та мешкають окремо один від одного. Спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна набутого під час шлюбу та місце проживання дитини між ними не існує, тому після розірвання шлюбу донька залишиться на її утримані і буде проживати разом з нею. Також, вона зазначила, що на сьогоднішній день примирення між нею та відповідачем не можливе, тому строк на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Сплату державного мита при реєстрації розірвання шлюбу, просить покласти на відповідача і за викладених вище обставин просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів /а. с.10/. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надавши заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі і проти задоволення позову за підставами викладеними позивачкою не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності /а. с. 11/. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступними підставами. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року виконкомом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 05. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON] /а. с. 4/. [INFO] у подружжя [PERSON] народилася донька - [PERSON], про що виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в Книзі реєстрації народжень, зроблено актовий запис за № 18 /а. с. 6/. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши надані позивачкою докази, враховуючи думку відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволеню, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинено з 2012 року і в даний час шлюб носить формальний характер, кожна зі сторін проживає окремо своїм життям, тому подальше збереження шлюбу не можливе. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved