Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 31 грудня 2004 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх кількох років сімейне життя сторін поступово погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають несумісні характери та протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що ставало причинами суперечок між ними, втрачено почуття любові та поваги. Спільне господарство не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам неповнолітньої дитини сторін. Зазначив, що спір про поділ майна між сторонами відсутній. У зв'язку з викладеним позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12 червня 2018 року на підставі заяви відповідача сторонам було надано строк для примирення тривалістю два місяці, у зв'язку з чим провадження по справі було зупинено до 13 серпня 2018 року. Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року на підставі заяви відповідача сторонам повторно було надано строк для примирення тривалістю один місяць, у зв'язку з чим провадження по справі було зупинено до 13 вересня 2018 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Також зазначив, що наданий судом строк для примирення результатів не дав, стосунки між сторонами не покращилися та примирення досягнуто не було. Шлюбні відносини припинилися з 01.04.2018 року. У зв'язку з повторною неявкою відповідача просив розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Раніше у судових засіданнях проти розірвання шлюбу заперечувала, просила надати строк для примирення. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи повторну неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 грудня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 983, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 31 грудня 2004 року (а.с. 4). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно 02 травня 2018 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 04 (а.с. 11). У вищевказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність між сторонами взаєморозуміння, протилежність поглядів на шлюб та сім'ю, втрата у позивача любові та поваги до відповідача, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 01.04.2018 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У добровільному порядку шляхом подання взаємної заяви до органів РАЦС відповідач відмовляється розірвати шлюб. За таких обставин судом встановлений факт порушення відповідачем права позивача на розірвання шлюбу, оскільки за взаємною згодою відповідач відмовляється розірвати шлюб. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved