Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за рішення суду позивач поновлено на роботі на посаді юрисконсульта КП «Житній ринок», рішення набуло законної сили у квітні 2012 року, однак досі не виконано. Позивач посилається на положення статті 236 КЗпП України та просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у сумі 67162,88 грн. за період з 15 лютого 2012 року по 23 квітня 2014 року. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання явку свого представника не забезпечив, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, отримав повістки про виклик у судове засідання, на адресу суду надіслав заперечення, в яких посилається на те, що директор комунального підприємства видав наказ про поновлення на роботі позивача ще 23 лютого 2012 року, а тому рішення суду вважається виконаним. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2012 року [PERSON] поновлено на роботі в КП «Житній ринок» на посаді юрисконсульта з 22 червня 2011 року, зобов'язано відповідача виплатити на користь позивача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 22 червня 2011 року по 14 лютого 2012 року у сумі 17893,76 грн. В частині поновлення позивача на роботі судом допущено негайне виконання рішення суду. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 квітня 2012 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. За правилами ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Як убачається з матеріалів справи, за рішенням суду першої інстанції позивача було поновлено на роботі в КП «Житній ринок» на посаді юрисконсульта. Вказане рішення суду набуло законної сили 25 квітня 2012 року. Рішення суду в частині поновлення позивача на роботі звернуто до негайного виконання. За постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ м. Києва Савченко Ю.Й. від 06 квітня 2012 року відкрито виконавче провадження (ВП № 32017825) з виконання виконавчого листа № 2-337/12, виданого 14 березня 2012 року Оболонським районним судом м. Києва, про поновлення [PERSON] на роботі. Відповідно до акту від 13 квітня 2012 року виходом державного виконавця за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 16 встановлено, що боржником рішення суду не виконано. За інформацією про виконавче провадження (ВП № 32017825), що міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, станом на 16 липня 2014 року примусове виконання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом м. Києва про поновлення [PERSON] на посаді юрисконсульта в КП «Житній ринок» досі триває, 13 квітня 2012 року та 20 квітня 2012 року державним виконавцем накладені штрафи на стягувача за невиконання рішення суду, відомості про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з виконанням рішення суду, у реєстрі відсутні. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач послався на наказ від 23 лютого 2012 року, виданий генеральним директором КП «Житній ринок», яким скасовано наказ про звільнення позивача та поновлено [PERSON] на посаді юрисконсульта з 22 червня 2011 року, однак доказів ознайомлення позивача з таким наказом відповідачем не надано. Позивач у судовому засіданні підтвердив, що не був ознайомлений з наказом про своє поновлення на роботі. Крім того, у квітні 2012 року, тобто через два місяці після прийняття наказу про поновлення позивача на роботі, державний виконавець встановив, що рішення суду в частині поновлення на роботі не виконано боржником, що підтверджується копією акту державного виконавця від 13 квітня 2012 року та витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. За таких обставин, докази щодо добровільного виконання рішення суду у лютому 2012 року, надані відповідачем, не узгоджуються з іншими матеріалами справи та подальшими діями представників відповідача, що виразилися у підтриманні апеляційної скарги під час перегляду рішення суду про поновлення позивача на роботі у квітні 2012 року, ініціюванні у травні 2012 року питання про роз'яснення такого судового рішення, необхідність якого була пов'язана з неможливістю виконання рішення суду з причин ліквідації юридичного відділу на комунальному підприємстві. Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2012 року середньоденна заробітна плата позивача склала 122,56 грн. Судом встановлено, що рішення суду про поновлення позивача на роботі не виконано у період з 15 лютого 2012 року по 23 квітня 2014 року, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду у розмірі 67162,88 грн. є законними та обґрунтованими. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення позову [PERSON] та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 15 лютого 2012 року по 23 квітня 2014 року у сумі 67162,88 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 671,88 грн.

Outcome: approved