Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що 02.09.2000 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Ленінським відділом ЗАГС та від вказаного шлюбу 03.04.2001 року у них народився син [PERSON]. 11.02.2010 року шлюб між сторонами було розірвано та рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2010 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.02.2010 року і до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення 09.04.2010 року було видано виконавчий лист, з яким позивачка звернулась до державної виконавчої служби задля примусового виконання рішення. Відповідач не сплачував аліменти, тому позивачка звернулась до державного виконавця з заявою про надання довідки про стан заборгованості по аліментам. Згідно розрахунку, заборгованість [PERSON] по аліментам становить 34666,30 грн., яку позивачка просить стягнути з відповідача. Додатково у позові зазначено, що дитина фактично мешкала разом з позивачкою та перебувала лише на її утриманні, а оскільки грошових коштів для нормального існування було не достатньо, остання була вимушена на деякий час виїжджати за кордон на заробітки, тому в цей період хлопчик проживав разом з відповідачем. Скориставшись відсутністю позивачки, [PERSON] звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, який було задоволено рішенням Ленінського районного суду від 22.05.2015 року (справа №334/2887/15-ц), та відповідача було звільнено від сплати аліментів на утримання сина повністю. Після повернення позивачки додому з-за кордону та неодноразових її звернень до ГТУЮ в Запорізькій області з питання розяснення причин припинення стягнення аліментів, останній було повідомлено, що їх припинення відбулось у звязку з вищевказаним рішенням суду та згідно ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2015 року (справа №334/2887/15-ц, провадження № 2-р/334/19/15) про розяснення рішення суду від 22.05.2015 року, згідно якого оскільки стягувач по виконавчому документу має право на звернення до суду з позовом про стягнення існуючої та не погашеної заборгованості по аліментам, то виконавчий документ з наявною заборгованістю необхідно повернути до суду та приєднати до матеріалів цивільної справи. У звязку з вищевказаним, позивачка звернулась з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка та її представник адвокат [PERSON] не зявились. Останній подав суду заяву про слухання справи без їх участі, на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не зявився, у заявах причинами неявки суду зазначав перебування на лікарняному, проте жодного разу не надав суду підтверджуючих це доказів. Заперечення та відзив на позов не надав, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно, належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Вивчивши матеріали справи та зясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ЖС № 005698, виданого 10.04.2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2010 року з [PERSON] на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.02.2010 року і до повноліття дитини. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2015 року (справа №334/2887/15-ц, провадження №2/334/1649/15) [PERSON] починаючи з 14.04.2015 року було звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] Крім того, вказаним рішенням виконавчий лист по справі №2-1921/10, виданий 09.04.2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення від 23.03.2010 року про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], повернуто до суду для приєднання до матеріалів зазначеної цивільної справи. Згідно повідомлення в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № Б-982/3.15/09-41 від 06.08.2015 року на виконанні в Заводському відділі державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції з 20.03.2015 року перебувало виконавче провадження № 46961566 з виконання виконавчого листа №2-1921/10, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON],[INFO]. Вказаний виконавчий документ надійшов до відділу для виконання за місцем роботи боржника, який працював на ПАТ «Дніпроспецсталь». Після надходження 30.06.2015 року до відділу рішення суду №334/2887/15-ц від 22.05.2015 року, постанову про звернення стягнення на зарплату боржника 10.07.2015 року було відкликано з бухгалтерії ПАТ «Дніпроспецсталь», а виконавче провадження закінчено. Згідно розрахунку заборгованості, наданого 12.11.2015 року державним виконавцем Заводського ВДВС Запорізького МУЮ у виконавчому провадженні №46961566, відкритому на підставі виконавчого листа виданого 09.04.2010 року на підставі рішення Ленінського районного суду від 23.03.2010 року (справа №2-1921/2010), станом на 01.07.2015 року за [PERSON] була наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 34666,30 грн., яка станом на час звернення з вказаним позовом до суду не погашена, що не заперечувалось та не спростовано відповідачем. Згідно листа в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № Б-1474/3.15/09-41 від 17.11.2015 року, враховуючи наявність вищевказаної заборгованості по аліментам, постанову про закінчення виконавчого провадження від 10.07.2015 року було скасовано та до Ленінського районного суду м. Запоріжжя було направлено заяву про розяснення рішення суду, з огляду на те, що з 31.07.2015 року виконавче провадження було зупинено до розгляду судом вказаної заяви. 21.09.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було винесено ухвалу про розяснення рішення (справа №334/2887/15ц, провадження №2-р/334/19/15), згідно якої виконавчий лист з наявною заборгованістю було зобовязано повернути до суду та приєднати до матеріалів цивільної справи, оскільки стягувач по виконавчому документу має право на звернення до суду з позовом про стягнення вказаної існуючої та не погашеної заборгованості по аліментам, наявної станом на 14.05.2015 року в окремому провадженні відповідно до ст. 194 СК України. Згідно вищевказаного\~листа в.о.\~начальника Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Запорізькій області№ Б-1474/3.15/09-41 від 17.11.2015 року, 12.11.2015 року виконавче провадження № 46961555 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментам було закінчено з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону 606-XIV (повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ), про що було винесено по станову про закінчення виконавчого провадження, в якій зазначено про наявність заборгованості по аліментам у розмірі 34666,30 грн., виконавчий лист разом з копією вказаної постанови було повернуто до Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 194 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до\~статті 187\~цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому\~статтею 199\~цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно ч.3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження», у контексті обставин даної справи та положень ч.4 ст. 82 ЦПК України, доведеності наявності у відповідача заборгованості по аліментам станом на 01.03.2015 року у розмірі 34666,30 грн., розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, і яка до теперішнього часу не погашена і не стягнута у звязку\~із закриттям\~виконавчого провадження\~№ 46961566\~та поверненням\~виконавчого листа\~№2-1921/2010,\~виданого 09.04.2010\~року до\~Ленінського районного\~суду м.\~Запоріжжя на\~виконання судового\~рішення,\~ суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнення судових витрат, повязаних з розглядом справи, з відповідача у розмірі, який діяв на момент надходження позовної заяви до суду.

Outcome: approved