Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

у квітні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює та має постійний заробіток. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання зявилася представник позивача [PERSON]- [PERSON], яка наполягає на задоволенні позову, з підстав, викладених у позовній заяві, крім цього просить суд стягнути з відповідача витрати позивача на правову допомогу у розмірі 1461,60 грн. В судове засідання зявився відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON]. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 109011, виданого Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 08.04.2010 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки дитина перебуває на утриманні позивачки, натомість відповідач зобовязаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. Натомість суд вважає. що витрати позивача на правову допомогу в розмірі 1461,60 грн. стягненню з відповідача не підлягають з наступних підстав: відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать витрати на правову допомогу. За нормами ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Однак [PERSON] приймала участь у розгляді справи в якості представника позивача оплата послуг якого нормами ЦПК України не передбачена. За таких обставин правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правової допомоги відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved