Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 01 листопада 2016 року о 13 год. 55 хв. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], під час зміні напрямку руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не впевнившись в безпеці руху, допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON], в результаті чого обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.11.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчинення вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова суду набрала законної сили. Посилаючись на те що в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати збитки завдані ним в результаті ДТП, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 26989 грн. та процесуальні витрати в розмірі 2774 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду завдану йому в результаті ДТП в розмірі 25000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 2 і 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внісладок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу а відповідно до ст. 61 цього ж Кодексу обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено наступне. 01 листопада 2016 року о 13 год. 55 хв. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], під час зміні напрямку руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не впевнившись в безпеці руху, допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON], в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.11.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчинення вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова суду набрала законної сили. Висновком судового експерта № 5857 від 19.022017 року визначена шкода заподіяна ДТП автомобілю [NUMBER], в результаті ДТП в розмірі 26989 грн. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] був пошкоджений автомобіль [NUMBER], яким керував позивач, чим, на думку суду йому були завдані моральні страждання, та він був позбавлений можливості використовувати автомобіль за призначенням. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Також позивачем понесені витрати з оплати вартості проведення експертного дослідження в розмірі 2134 грн. , що підтверджено відповідними квитанціями. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору 640 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved