Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, третя особа - приватний нотаріус ДМНО Рудченко Олександра Віталіївна про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивачі просили суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Позивачі у судовому засіданні позов підтримали, на його задоволенні наполягали, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачів вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.1982 році позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON]. Під час спільного подружнього життя вона з чоловіком за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Від 25.04.1997 року. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції від 20.06.1969 року, яка діяла на час придбання квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, а відповідно до ст. 28 цього кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. [INFO] року чоловік позивачки та батько позивача - [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на ? його частки у вказаній квартирі. Оскільки до правовідносин, які склалися на момент смерті спадкодавця та відкриття спадщини, застосовується законодавство, що діяло на той час, то позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, згідно ст. 529 ЦК України в редакції кодексу 1963 року. [PERSON] є спадкоємцем як дружина померлого, тому їй належить ? ( ? : 2 = ? ) частини квартири. [PERSON] є спадкоємцем як син померлого і йому належить ? ( ? : 2 = ? ) частини квартири. Тобто кожному з позивачів належить по ? квартири. Позивачі в шестимісячний термін після смерті спадкодавця до нотаріуса не звернулись, однак спадщину померлого прийняли шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, згідно ст. 549 ЦК України, яка діяла на час відкриття спадщини в редакції кодексу 1963 року. За оформленням на себе ? квартири позивачі звернулися до нотаріуса в лютому 2014 року, проте листом № 238/02-14 від 14.08.2014 року нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що ними не надано правовстановлюючі документи, які б свідчили про належність ? частини квартири спадкодавцю. Згідно зі ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати заяву до суду про визнання спадщини відумерлою. З огляду на ці обставини, позивачі не можуть одержати свідоцтва про право на спадщину на свої частки в квартирі, тому змушені звернутися до суду. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі На підставі викладеного,

Outcome: approved