Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» (попередня назва ТОВ «Голден Деррік, надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості в розмірі 658 209 (шістсот п`ятдесят вісім тисяч двісті дев`ять) грн. 42 коп., що складається із збитків від інфляції у сумі - 556 776,00 грн. та 3 % річних у сумі - 91 433,42 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.04.2018 р. було відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі (а.с. 39-40). У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 13 червня 2018 року було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ТОВ «ДДЗ - РЕСУРС». Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що будучи новим кредитором на підставі Договору № 2 про уступку права вимоги від 24.01.2013 року, має право замість первісного кредитора ТОВ «ДДЗ-Ресурс» пред`явити вимоги про стягнення з ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» (попередня назва ТОВ «Голден Деррік), заборгованість за Договором про надання безвідсоткової позики № 3/01-12 від 08.02.2012 року, укладеного між ТОВ «ДДЗ-Ресурс» (Кредитор) та ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» (Позичальник), за умовами якого Кредитор надав Позичальнику безвідсоткову позику в розмірі 1 015 000 гривень, а останній зобов`язався повернути позику в термін, визначений цим Договором. Проте, на даний момент з боку Боржника зобов`язання за вказаним договором так і не виконане, у зв`язку з цим позивач звернувся з позовною заявою про стягнення збитків від інфляції за період з 06.04.2015 року по 28.02.2018 року у сумі 566 776, 00 грн., та 3 % річних за період з 06.04.2015 року по 06.04.2018 року у сумі 91 433, 42 грн., та просить задовольнити даний позов в повному обсязі. Ухвалою суду, занесеною в протокол судового засідання від 30.08.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляд по суті (а.с. 142-145). 06 лютого 2019 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 195-196). Враховуючи те, що заява про збільшення розміру позовних вимог була подана після закриття підготовчого судового засідання судом було відмовлено у задоволення даної заяви. В свою чергу, заявлені вимоги представник позивача в судовому засіданні підтримала з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачем не доведено факт надання третьою особою безвідсоткової позики відповідачу на підставі Договору № 3/01-12 від 08.02.2012 року, а також вказувала на те, що відповідач не був повідомлений про уступку права вимоги позивачу та згоду на таку уступку ним не надавалося. Надала відповідний відзив на позовну заяву (а.с. 61-65). Вислухавши пояснення представників сторін, виходячи з усіх досліджених судом письмових доказів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Так, 15 червня 2017 року Подільським районним судом м. Києва у справі №758/3183/15- ц за результатами розгляду позову було винесено рішення, відповідно до якого суд стягнув з ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» (попередня назва - ТОВ «Голден Деррік»), код ЄДРОПОУ 35251246 на користь [PERSON] заборгованість в сумі 1 015 000, 00 грн., з яких: 3 % річних в сумі - 1835, 34 грн., пеню в сумі - 27 947, 26 грн., судовий збір в сумі - 3775, 80 грн. (а.с. 21-23) Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін (а.с. 24-25). Як встановлено судом у загаданому Рішенні, 07 лютого 2012 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДДЗ-Ресурс» був укладений Договір про надання безвідсоткової позики № 2/01-12 у розмірі 1 150 000 грн. На виконання умов вказаного Договору № 2/01-12 від 07.02.2012 року надання безвідсоткової позики було здійснено трьома траншами, що підтверджується квитанціями № 10 від 09.02.2012 року на суму 450 000 грн., № 11 від 15.01.2012 року 400 000 грн., № 12 від 16.02.2012 року на суму 300 000 грн. У свою чергу, 08 лютого 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДДЗ-Ресурс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» (попередня назва - ТОВ «Голден Деррік») було укладено Договір про надання безвідсоткової позики № 3/01-12 у розмірі 1 015 000 грн. Позика була надана Товариством з обмеженою відповідальністю «ДДЗ-Ресурс» 16 лютого 2012 року, що підтверджується платіжним дорученням №701 від 16.02.2012 року на суму 1 015 000 грн. У Відповідності до п. 5 Договору № 3/01-12 від 08.02.2012 року було визначено, що термін повернення позики або траншу складає 3 (три) роки, починаючи з дати фактичного отримання коштів. З матеріалів справи вбачається, що станом на 24 січня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДДЗ-Ресурс» повернуло позивачу суму в розмірі 135 000,00 грн., тому залишок боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДДЗ-Ресурс» перед [PERSON] складає 1 015 000 грн. В подальшому, 24 січня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДДЗ-Ресурс» та [PERSON] був укладений Договір №2 про уступку права вимоги, відповідно до якого до позивача перейшли права Кредитора щодо ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» (попередня назва ТОВ «Голден Деррік) за Договором про надання безвідсоткової позики № 3/01-12 від 08.02.2012 року. Згідно даного договору [PERSON] є новим кредитором, тоді як ТОВ «ДДЗ - РЕСУРС» - Первісним кредитором. Відповідно до ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з умовами п. 1.1 статті 1 «ПРЕДМЕТ УГОДИ» Договору про уступку права вимоги № 2 від 24.01.2013 року передбачено, що Первісний кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, належне Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором про надання безвідсоткової позики № 3/01-12 від 08.02.2012 року, укладеним між Первісним кредитором та ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» (попередня назва - ТОВ «Голден Деррік). Пунктом 1.2 статті 1 «ПРЕДМЕТ УГОДИ» Договору про уступку права вимоги № 2 від 24.01.2013 року зазначено, що за даним Договором Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми в розмірі, визначеному в п. 2.1 цієї Угоди. Так, відповідно до п. 2.1 статті 2 «ПРЕДМЕТ УГОДИ» Договору про уступку права вимоги № 2 від 24.01.2013 року передбачено, що уступка права вимоги, передбачена даним Договором, за зобов`язанням Боржника від Первісного кредитора до Нового кредитора визначена Сторона в сумі 1 015 000 (один мільйон п`ятнадцять тисяч) гривень. Крім цього, згідно з умовами до пункту 5.1 статті 5 «ПРАВА ТА ОБОВ`ЯЗКИ СТОРІН» Договору про уступку права вимоги № 2 від 24.01.2013 року передбачено, що Первісний кредитор зобов`язаний передати Новому кредитору документи, що підтверджують права вимоги виконання зобов`язання Боржником Новому кредитору, протягом 3 (трьох) робочих днів з дня набуття чинності даного Договору. З матеріалів справи вбачається, що останнім днем виконання в добровільному порядку зобов`язання, покладеного на відповідача згідно Договору № 3/01-12 від 08.02.2012 року, було 16.02.2015 року. Суд бере до уваги той факт що, оскільки ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» у визначений умовами договору №1/01-12 від 17.01.2012 року строк заборгованості не погасило, 10.03.2015 року позивач звернувся з позовною заявою про стягнення з ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» (попередня назва - ТОВ «Голден Деррік») заборгованості в сумі 1 015 000 грн., пені в сумі 27 947, 26 грн. та 3% річних в сумі 1 835, 34 грн. за вказаним Договором у період з 17.02.2015 року по 10.03.2015 року. З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2017 року Подільським районним судом м. Києва на виконання Рішення Подільського районного суду м. Києва від 15.06.2017 року (а.с. 20) у справі № 758/3183/15-ц було видано виконавчий лист про примусове виконання рішення, який був пред`явлений до примусового виконання до Подільського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. Постановою від 03.01.2018 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 55460023. Проте, як зазначає позивач, на даний час з боку боржника вказане Рішення Подільського районного суду м. Києва в добровільному порядку так і не було виконане. У відповідності до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604- 609 ЦК України. Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора яке не виконане боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно з правовою позицією, яка викладена у Постанові Верховного Суду України (справа № 3-57гс10) від 20.12.2010 року наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку, що чинним законодавством не передбачено обмежень щодо звернення кредитора з позовом до боржника про стягнення інфляційних втрат та 3% річних після винесення рішення судом про стягнення боргу. Суд задовольняючи позов, враховує вимоги п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, яка визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статями 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Статтею 629 цього ж Кодексу передбачається, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 530 ЦК України передбачає якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання по поверненню суми боргу не виконав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача збитків від інфляції та 3 % річних. На підставі викладеного та

Outcome: approved