Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

У жовтні 2018 року орган опіки та піклування в особі Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що мати дитини - [PERSON] рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.07.2009 позбавлена батьківських прав, а батько дитини - [PERSON], [INFO], вироком апеляційного суду Хмельницької області від 31.03.2008 був засуджений до позбавлення волі строком на 12 років. Після закінчення строку відбування покарання [PERSON] звернувся із заявою до комісії з питань захисту прав дитини при Ізяславській районній державній адміністрації, щодо надання висновку органу опіки та піклування про можливість передачі йому сина для подальшого виховання. При проведенні обстеження житлово-побутових умов [PERSON] встановлено, що помешкання складається з однієї кімнати, яка є не переоформлена після смерті власника, а також наявний борг за газ та тепломережу. Для розвитку та виховання дитини умов не створено, відсутні речі першої необхідності, одяг, взуття. Також під час бесіди з [PERSON] з'ясовано, що він хоче забрати сина та влаштувати його в Ізяславський навчально-реабілітаційний центр або в Плужненську санаторну школу, щоб було ближче їздити його провідувати. З часу звільнення він провідав сина [PERSON] лише один раз, ніякої матеріальної допомоги йому не надавав, не піклуються про стан здоров'я дитини, не займається вихованням та фізичним розвитком дитини. 12 жовтня 2018 року при розгляді звернення [PERSON] прийнято рішення Ізяславської районної державної адміністрації про неможливість передачі дитини для подальшого виховання батькові. Ставлення [PERSON] до виконання батьківських обов'язків прямо суперечить вимогам Сімейного кодексу України, в ст. 150 якого зазначається, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування просить позбавити батьківських прав відповідача, передати дитину [PERSON] до дитячого будинку Хмельницької обласної ради та стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Від голови Ізяславської районної державної адміністрації надійшло клопотання про слухання даної справи без участі представника органу опіки і піклування в особі Ізяславської РДА. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та суду пояснив, що наміру забирати дитину додому він не має, хоче сина влаштувати в Ізяславський навчально-реабілітаційний центр або в Плужнянську санаторну школу, щоб було ближче їздити його провідувати. Крім того, вказав, що після звільнення з місць позбавлення волі, він раз на місяць відвідує сина та приносить йому кошти до 50 грн. з речами для повсякденного вжитку. Також пояснив, що наданий час ніде не працює та наміру працевлаштовуватися не має, отримує допомогу по інвалідністю та відшукує металобрухт для його подальшого збуту. Вважає, що підстав позбавляти його батьківських прав не має. Представник служби у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації Палига В. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Вважає за необхідне відповідача позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Представник третьої особи Ізяславського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Ткачук Є. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи Дитячого будинку Хмельницької обласної ради в судове засідання не з'явилася, у поданій до суду письмовій заяві просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний і моральний розвиток. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 12 лютого 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції, [PERSON], народився [INFO], в графі мати вказана [PERSON], а в графі батько - [PERSON]. 28.07.2009 рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] та стягнено аліменти на його утримання в розмірі 100 грн. щомісячно до його повноліття. Згідно вироку апеляційного суду Хмельницької області від 31.03.2008, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України і призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі. Відповідно довідки про звільнення [NUMBER] [PERSON] звільнився по відбуттю строку покарання - 02.08.2018 року. 25.11.2018 Ізяславська районна державна адміністрація Хмельницької області винесла розпорядження № 695/2009-р про надання дитині [PERSON], [INFO], статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. При проведенні обстеження умов проживання завідувачем сектору усиновлення, опіки, піклування та сімейних форм виховання дітей - сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Ізяславської райдержадміністрації та фахівцем із соцроботи 1 категорії Ізяславського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді на підставі заяви [PERSON] про повернення йому сина, 10.10.2018 року складено акт, згідно якого вбачається, що на момент обстеження в квартирі було прибрано, умебльована необхідними меблями, є продукти харчування. Конфліктних ситуацій не виявлено, та зі слів [PERSON] за час відбування покарання він надсилав листи сину після звільнення відвідував його в дитячому будинку. Згідно довідки Головного управління ПФУ в Хмельницькій області від 21.09.2018 року №70367 [PERSON] знаходиться на обліку в Головному управління ПФУ в Хмельницькій області та отримує соціальну пенсію, яка станом на серпень 2018 року становила 1452,00 грн. Відповідно довідки Ізяславської ЦРЛ № 586 виданої 17.10.2018, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Ізяславської поліклініки (на «К» обліку), та згідно довідки Ізяславської ЦРЛ від 18.10.2018 на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не знаходиться. Згідно інформації Ізяславського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 22.10.2018 року № 114/01-17 щодо здійснення оцінки потреб особи [PERSON] відзначено вкрай несприятливі умови для повернення дитини, оскільки [PERSON] має явні ознаки психічних розладів здоров'я, нестійкість емоційного стану, прояви агресії, відсутність мінімального виховного потенціалу. Внаслідок тривалого перебування в місцях позбавлення волі [PERSON] потребує спеціального психологічного або психіатричного втручання, для проходження елементарної адаптації після відбування покарання, відновлення пристосувальних механізмів. У подальшому органом опіки та піклування в особі Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області надано висновок № 78/32-35-2614/2018 від 18 жовтня 2018 року про неможливість передачі дитини [PERSON] батькові [PERSON] та доцільність позбавлення його батьківських прав, стягнення аліментів на утримання сина. Підставою для прийняття таких рішень було проведення обстеження умов проживання, заява [PERSON], який звільнився з місць позбавлення волі, про повернення йому дитини; рішення комісії з питань захисту прав дитини при Ізяславській РДА від 12.10.2018. З повідомлення ТзОВ «Хмельницькгаз збут» від 18.12.2018 до квартири, що за адресою [ADDRESS], газопостачання припинено, заборгованість по особовому рахунку становить 1421,27 грн. Станом на 01.12.2018 заборгованість по наданню послуг централізованого опалення, за адресою [ADDRESS], становить в сумі 21 377,95 грн., що підтверджується повідомленням КП «Ізяславтепломережа» від 13.12.2018 року № 195. Згідно інформації КП «Житлосервіс» від 13.12.2018 № 464, за адресою [ADDRESS], заборгованість по оплаті за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території становить 4701,44 грн. Згідно повідомлень «Хмельницькобленерго» від 17.12.2018 № 953 та КП «Ізяславводоканал» від 17.12.2018 № 126, заборгованість відсутня. Із довідки виданою дитячим будинком Хмельницької обласної ради від 14.12.2018 № 509, вбачається, що [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в дитячому будинку Хмельницької обласної ради з 02.09.2011. До 2014 року [PERSON] періодично писав дитині листи, цікавився його життям та здоров'ям, однак з 2015 року і по час звільнення з місць позбавлення волі дитиною не цікавився, не телефонував ні дитині, ні до адміністрації закладу. У 2016 році на спец.рахунок дитячого будинку надійшов платіж від [PERSON] в сумі 200 грн. та в 2017 році - 490 грн. Після повернення з місць позбавлення волі у серпні 2018 року [PERSON] до адміністрації закладу із питанням про повернення дитини у сім'ю не звертався. Лише під час розгляду справи, 14.12.2018 прийшов у дитячий будинок відвідати сина без довідки від дерматолога, поводив себе агресивно, в присутності дитини вживав нецензурні слова, дав для сина лише 20 грн., та приніс кілька машинок, солодощі та зношене взуття. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, життям та здоров'ям своєї дитини у вихователів групи та медичних працівників не цікавився. Крім того, вказана поведінка відповідача до сина, також підтверджується довідками дитячого будинку Хмельницької обласної ради від 18.02.2019, та 13.03.2019. Згідно довідки Ізяславської міської ради від 29.12.2018 № 9283, до складу сім'ї відповідача входить його мати [PERSON]. На запит суду Ізяславський ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області повідомляє, що станом 10.01.2019 [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувався. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини . Відповідно до положень п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Звідси суд робить висновок, що позбавлення батьківських прав - крайній захід, застосування якого не завжди доцільно, хоча іноді очевидно, що знаходитись дітям поряд із батьками небезпечно для їх життя, здоров'я і морального виховання. Тому в таких випадках в якості засобу захисту прав і інтересів дітей суд може ухвалити рішення про відібрання їх від батьків без позбавлення останніх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей (ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу). Надаючи оцінку дослідженим доказам, а також поведінку відповідача, а саме, що останній наміру забирати дитину додому не має, хоче помістити його у ближчий до нього заклад. Також умови проживання у квартирі його на сьогоднішній день є неналежними для проживання дитини. Суд також враховує, що відповідач періодично відвідує сина у дитячому будинку, хоча неналежним чином, та виходячи з своїх матеріальних можливостей допомагає йому. Крім того, [PERSON] знаходиться на обліку в психіатричному кабінеті з вадами психіки, які зокрема прослідковувалися під час судового розгляду даної справи. З урахуванням викладеного та виходячи з інтересів дитини, а також враховуючи підтверджені доказами факти намагань відповідача створити належні умови для дитини, суд вважає за доцільне на даний час не позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], однак відібрати дитину у відповідача. Для [PERSON] суд надає можливість змінити свою поведінку, яка перешкоджає належному забезпеченню та вихованню дитини, враховуючи встановлені факти хоча і поодиноких, але намагань ними створити належні умови для виховання, розвитку дитини. Відібрання дитини від батька тісно пов'язане з питанням про матеріальне утримання батьком своєї дитини. Обов'язок батька утримувати дитину не має виключень. Тому при задоволенні позову про відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з нього аліментів на дитину (ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу). Частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, для повного захисту прав дитини за рішенням суду підлягають стягненню аліменти з відповідача на користь дитячого соціального закладу або осіб, де буде утримуватись дитина, на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2018 року і до повноліття дитини. У відповідності з ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial