Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнив, про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 27\~357 грн 00 коп та 10\~000 грн моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що він є власником квартири № 2, що розташована у будинку № 43 по вулиці Ватутіна у м. Кривому Розі. Власниками квартири за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло № Ж 484 видане 13.07.1993 року є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 13.08.2015 року у квартирі відповідачів трапилась аварія трубопроводу холодного водопостачання, що призвело до затоплення квартири позивача. 17.08.2015 року представниками TOB «Керуюча компанія ДОМ.КОМ» складено акт , в якому зазначено, що причиною залиття є аварія трубопроводу холодного водопостачання квартирної розводки, а також зазначено пошкодження (сліди затікання: кухня, стеля з гібсокартону та ін.). У зв'язку з затопленням квартири позивачу була завдана матеріальна та моральна шкода. Матеріальна шкода згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 19-16 склала 27\~357 грн 18 коп, яку позивач просить солідарно стягнути з відповідачів. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10\~000 грн, посилаючись на те, що позивач пережив значні хвилювання, витрачав час та зусилля намагаючись вирішити питання мирним шляхом, негативні емоції та переживання з приводу пошкодженого майна негативно вплинули на його самопочутті, звичайний спосіб життя був пошкоджений. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні не були присутні, направили суду письмові заяви, де просили справи розглянути у їхню відсутність, висловили позицію щодо незгоди з позовними вимогам у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, свої усні доводи обґрунтувала письмовими запереченнями. Зокрема вказала, що Акт по суті не відображає наслідки затікання: не вказана конкретно в якій саме квартирі сталася аварія, не зазначені мешканці, які є винними у залитті вищезазначеної квартири, не зазначено конкретні розміри ушкоджень стелі, площа, яка фактично була залита, наявність матеріалів, які підлягають заміні або приведенню в нормальний стан, що не відповідає Інструкції по заповненню акта про залиття або інших пошкоджень у квартирі. Також експертом не була встановлена причетність мешканців квартири № 4 до пошкоджень, які мають місце у помешканні позивача. А тому вина відповідача не доведена. Крім того, позивачем не надано доказів в обґрунтування своїх позовних вимог стосовно заподіяння матеріальної шкоди відповідачем винними діями чи бездіяльністю. В позовній заяві позивачем не було надано належних доказів наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань, він не надав доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями (винними, а не будь-якими) третіх осіб, відповідача та начебто завданою шкодою, яку він оцінює у розмірі 10 000 грн. Допитаний у суді свідок [PERSON] вказав суду, що з позивачем знаходиться в дружніх стосунках , оскільки вони товаришують. У серпні 2015 року [PERSON], перебуваючи у схвильованому стані, зателефонував йому та повідомив, що його квартиру затопили сусіди, які мешкають поверхом вище. Він відразу приїхав до позивача та побачив воду навкруги, у кухні, коридорі та дитячій кімнаті. Він порекомендував позивачу скласти акт та разом поїхали до житлово-експлуатаційної організації, що знаходиться в районі 129 кварталу м. Кривого Рогу. Він був присутній при складанні акту, в цей час також була присутня відповідачка, наслідки затоплення вона особисто бачила, вказувала на те, що всі витрати у добровільному порядку компенсують. Після затоплення він допомагав позивачу винести речі на вулицю, для їх просушки. Свідок [PERSON] вказала суду, що працює начальником дільниці № 19 ТОВ «КК «ДОМ.КОМ». На дільницю поступила заявка про затоплення квартири, у звязку з чим необхідно скласти акт. Після прибуття до квартири, з якої поступила заявка про затоплення, було зясована що на той момент течія води була припинена власними силами жильцями квартири №4 , проте залишились значні сліди затікання та встановлена причина залиття квартири - пошкодження розводки в квартирі № 4, що підтвердилось фактично наявними затіканнями з квартири, що знаходиться поверхом вище над квартирою потерпілого. Огляд квартири №4 не проводився, оскільки ніхто не наполягав на цьому, разом з тим сліди затікання з квартири №4 були наявними. В ході огляду були присутні власники пошкодженої квартири, власник квартири №4, що знаходиться поверхом вище, які в процесі огляду домовлялися про мирне врегулювання питання та добровільне відшкодування завданої шкоди затопленням. Водночас власник квартири №4 пояснювала, що ушкодження трубопроводу, що стало наслідком затоплення, ними усунено самостійно. У звязку з тим, що було усунено наслідки аварії самостійно слюсар сантехнік не був присутній при огляді квартири, а лише підписав акт. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON], згідно договору дарування від 24.06.2009 року посвідчений нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори, реєстрований № 1-967 (а.с. 5). Квартира [ADDRESS] належить відповідачам по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 81) . 17 серпня 2015 року комісією представників ТОВ «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ» було проведено перевірку фактів щодо залиття квартири [ADDRESS], яке сталось 13 серпня 2015 року та складено акт про залиття/аварію, що трапилася на системі централізованого опалення, гарячого/холодного водопостачання (а.с. 6). Згідно висновків у акті, причиною залиття, що сталось на системі холодного водопостачання є аварія трубопроводу холодного водопостачання квартирної розводки. Під час складання акту, були виявлені сліди затікання кухні, стеля з гібсокартону (конструкція над мийкою), стіна вкрита кахлем, меблі знаходились під впливом холодної води; коридор - стеля з гібсокартону, затікання з електросвітильників, стіни частково, затікання в електричні вимикачі; спальня - підлога вкрита лінолеумом знаходилась під впливом холодної води. Спостерігається часткова деформація лінолеуму в спальні та відклеювання шпалер. Причиною залиття, що трапилось на системі холодного водопостачання є аварія трубопроводу холодного водопостачання квартирної розводки. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 19-16 від 29 березня 2016 року (а.с. 43-68), причину залиття квартири встановити не надалося можливим, у звязку з тим, що експерт не був присутній на момент залиття у квартирах сторін, вірогідний розмір матеріальної шкоди, що заподіяний власнику квартири № 2 в житловому будинку № 43 по вулиці Ватутіна в м. Кривому Розі визначений на дату дослідження (квітень 2016 року) склав 27\~357,00 грн. Так, предметом та підставою позовних вимог [PERSON] є відшкодування матеріальної шкоди та моральної , у звязку із затопленням належної йому на праві власності квартири із вини відповідачів. Положеннями ст. 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану матеріальну шкоду. З аналізу вказаних норм закону витікає, що обовязковою умовою виникнення зобовязання відшкодування матеріальної шкоди є вина особи, яка її завдала.\~Разом з тим, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тобто відповідачки. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів діючим законодавством покладено обов'язок доведення відсутності їх вини в завданні шкоди позивачу. В той же час законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14, які, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Частиною 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, частина 4 цієї статті вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В розумінні ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріалами справи встановлено, що факт залиття квартири позивача з вини відповідачів мав місце 13 серпня 2015 року, внаслідок чого квартира [ADDRESS] зазнала пошкоджень, що підтверджено актом з яким відповідач [PERSON] була ознайомлена та жодних зауважень до нього не вносила (а.с. 6). Заперечуючи проти позову відповідачі не спростували висновків в установленому процесуальним законом порядку й не довели, що затоплення квартири позивача сталося не з їхньої вини. Тому суд дійшов висновку про покладення на відповідачів обовязку з відшкодування матеріальної шкоди на користь позивача. Так, згідно акту від 17.08.2015 р. причиною затоплення квартири позивача є аварія трубопроводу холодного водопостачання квартирної розводки (а.с. 6). Посилання відповідача [PERSON] на те, що даний акт не встановлює винних осіб у затопленні квартири позивача та недопустимість прийняття судом цього акту, як доказу по справі, є необґрунтованими, оскільки актом встановлено причини затоплення квартири позивача і [PERSON] при його складанні не мала жодних заперечень. Крім того, в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України, доказів в підтвердження затоплення квартири позивача з іншої причини, ніж зазначено у вищевказаному акті, відповідачами суду не надано. Натомість посилання відповідача [PERSON] на можливі інші причини затоплення квартири позивача є необґрунтованими та свідчать про намагання відповідачів ухилитися від відшкодування завданих збитків. Доводи відповідача [PERSON] про те, що комісія не оглядала квартиру відповідачів теж не можуть братись до уваги, оскільки вони не зверталася до житлово-експлуатаційної організації із вимогами щодо огляду їхньої квартири та, як зазначено вище, при обстеженні квартири позивача та встановлення причини її затоплення з вини мешканців квартири № 4, тобто з вини відповідачів, не мала жодних заперечень. Таким чином, виходити із загальних засад захисту прав, свобод та інтересів, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням принципу справедливості, суд погоджується із визначеним позивачем розміром матеріальної шкоди, який визначено ним з урахуванням обставин справи, доказів, наданих позивачем на підтвердження її розміру у відповідності до положень ст.ст. 22, 1166, 1192 ЦК України, а також розяснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6. Щодо позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у цій частині з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача було пошкоджено майно позивача, порушився його звичайний спосіб життя, внаслідок чого він зазнав душевних страждань. Враховуючи глибину душевних хвилювань та порушення нормального порядку життя позивача, суд приходить до висновку про те, що у звязку з залиттям квартири позивача було заподіяно моральну шкоду, яку суд оцінює в сумі 1000,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідачів, як це передбачено ст. ст. 23, 1167 ЦК України. Разом з тим, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача про стягнення моральної шкоди у більшому розмірі в сумі 9000 грн. Так, згідно вимог ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до цих витрат належать витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем належним чином підтверджені понесені ним витрати на: сплату судового збору в сумі 1102,40 грн. (квитанція, а.с. 1), оплата за будівельно-технічну експертизі в сумі 2000,00 грн (квитанція, а.с. 114), оплата правової допомоги (квитанція, а.с. 112). Таким чином, вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідачів судових витрат повязаних з розглядом цивільної справи - підлягають задоволенню повіністю. На підставі наведеного,

Outcome: partial