Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що вона з 2006 р. по 2016 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Оскільки діти знаходяться на утриманні позивача і батько матеріальної допомоги на їх утримання не надає, прохала стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на її користь на утримання дітей в розмірі 3723 грн. на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 08 серпня 2018 року позивач [PERSON] уточнила позов ,просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 7796,80 грн. та моральну шкоду у розмірі 100\~000 грн. Пізніше позивач позовні вимоги змінила та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 2800 грн. на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В частині стягнення моральної шкоди відмовилася. Позивач у відкритому судовому засіданні підтримала позов у кінцевій редакції у повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що відповідач не заперечує щодо сплати аліментів , однак вважає , що розмір аліментів завищений і просив стягнути аліменти у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, з 05 серпня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04 жовтня 2016 року розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 083557, та сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 280554. Позивач із дітьми проживають окремо від відповідача. Судом встановлено , що відповідач не має постійного місця роботи, а відповідно регулярного і сталого розміру доходу, який би надавав йому можливість сплачувати аліменти у розмірі, значно більшому ніж мінімально визначений законом на кожну дитину. Не подала щодо цього будь-яких належних і допустимих доказів і позивач. Як передбачає ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судом встановлена відсутність згоди між сторонами стосовно утримання дітей. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01 січня 2018 року - 1492 грн., з 01 липня 2018 року - 1559 грн., з 01 грудня 2018 року - 1626 грн., для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2018 року - 1860 грн., з 01 липня - 1944 грн., з 01 грудня - 2027 грн.. З урахуванням вимог ст.ст.182, 184 СК України суд доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі та що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приймає до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, те, що стягнень за іншими виконавчими листами він не має, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На думку суду, аліменти в такому розмірі достатні для забезпечення мінімальних потреб дитини та не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів. З урахуванням наведеного,суд приходить до висновку про необхідність визначення для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що буде відповідати засадам законності та справедливості. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, позивач, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial