Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ДП «Донвуглереструктуризація» про визнання дій неправомірними та зобов`язання надати вугілля на побутові потреби. Позивач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибув, суду подано письмове клопотання від 16 травня 2014 року про розгляд позову у його відсутність. Суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутність позивача. (а.с.53). У позовній заяві, яка надійшла до суду 28 квітня 2014 року, позивач [PERSON] зазначив про те, що він відпрацював на гірничих підприємствах Донецької області на підземних роботах понад 15 років. З 2001 року та отримує пенсію на пільгових умовах. До 2013 року він також користувався соціальною гарантією на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, яка передбачена ст. 43 Гірничого Закону України. У 2011-2012 роках Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт забезпечувала його таким вугіллям, а у 2013 році його право на отримання вугілля за 2013 рік було встановлено відповідно до рішенням Центрально- Міського районного суду міста Макіївки від 16 жовтня 2013 року, яке було залишено без змін Апеляційним судом Донецької області від 23 грудня 2013 року. Незважаючи на це, на своє звернення у 2014 році з питання надання вугілля, відповідачем йому було надано письмову відмову, викладену у листі № 01-03/183 від 04 березня 2014 року, згідно якої відповідач посилається на факт його роботи в ТОВ «Антарес ЛТД» на підземних роботах у 1992 році і саме це підприємство, на думку відповідача, повинно забезпечувати його вугіллям. Вважає, що відмова відповідача в забезпеченні його безоплатно у 2014 році побутовим вугіллям є необґрунтованою з урахуванням наступних підстав. Період його роботи в ТОВ «Антарес ЛТД» з 10.11.1992 року по 04.10.1993 року не включався до стажу його підземної роботи, що підтверджується листом Управління Пенсійного фонду України в Тельманівському районі Донецької області від 02.07.2013 р. за № 2357/03. Крім того, згідно даним Головного управління статистики в Донецькій області, ТОВ «Антарес ЛТД» було виключено із Державного реєстру ще 22.12.2004 року. Підземний стаж, що дає йому право на отримання пенсії на пільгових умовах і соціальної гарантії, передбачені ст.43 Гірничого Закону, він заробив на державних шахтах, останнє місце його роботи є шахта імені 60-річчя Радянської України, яка ліквідована. На момент звільнення 26.09.1989 року з зазначеної шахти, стаж його підземної роботи складав 15 років 7 місяців, що відповідно до ст. 48 Гірничого Закону дає йому право на забезпечення вугіллям для побутових потреб. Забезпечення вугіллям здійснюється правонаступником ліквідованого підприємства, і у даному випадку це відповідач. Таким чином, оскільки рішення відповідача щодо відмови в забезпеченні його вугіллям на побутові потреби порушує його законні права, він вимушений звернутися до суду та просить визнати неправомірними дії ДП «Донвуглереструктуризація» щодо відмови у забезпеченні його вугіллям у 2014 році та зобов`язати відповідача надати йому безоплатно вугілля на побутові потреби у 2014 році, та надавати таке вугілля у подальшому довічно. Представник відповідача ДП «Донвуглереструктуризація» Шеховцова В.В, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та в обґрунтування заперечень надала суду пояснення, які аналогічні тим, що викладені у письмових запереченнях від 15.05.2014 року. У запереченнях було зазначено те, що згідно записів в трудовій книжці позивача [PERSON] останнім вугледобувним підприємством, на якому він працював є ТОВ «Антарес ЛТД», де [PERSON] працював прохідником підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею, тому саме це підприємство і повинно забезпечувати [PERSON] паливом на побутові потреби. Згідно п.3.9 Уставу, ДП «Донвуглереструктуризація» не є правонаступником шахт, а виконує роботи з їх фізичної ліквідації. В свою чергу, забезпечення паливом на побутові потреби, є соціальною гарантією для тієї категорії осіб, яка вказана у Гірничому Законі, з затвердженням визначеного порядку вуглезабезпечення пенсіонерів, у відповідності до п.12.10.8 Галузевої Угоди. Враховуючи викладене і відповідально до п.12.10 Міжгалузевої Угоди, ДП «Донвуглереструктуризація» не має законних підстав для забезпечення вугільною продукцією осіб, у яких останнє підприємство перед виходом на пенсію, по виду діяльності, є вугледобувним. ДП є бюджетною організацією і не має правових підстав здійснювати перерозподіл бюджетних коштів за нецільовим використанням. На теперішній час, законодавчо не врегульоване питання забезпечення вугільною продукцією осіб, які вийшли на пенсію з вугледобувних, вуглепереробних і шахтобудівних підприємств, які юридично ліквідовані, а судова практика з цього питання є різною, про що свідчать копії судових рішень, долучених до письмових заперечень. Встановлені судом факти по прийнятим по іншим справам судовим рішенням, за якими забезпечення побутовим паливом покладається на підприємство, з якого особа пішла на пенсію, на підставі положень пункту 3 статті 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Додатково зазначила про те, що у 2011-2012 роках позивач [PERSON] дійсно забезпечувався побутовим вугіллям, але це відбулося помилково, оскільки запізно було виявлено те, що у нього мається запис в трудовій книжці про його роботу в ТОВ «Антарес ЛТД». У порядку виконання рішення Центрально- Міського районного суду міста Макіївки Донецької області від 16 жовтня 2013 року на них було покладено обов`язок надати безоплатно [PERSON] вугілля на побутові потреби за I та II півріччя 2013 року, але пізніше прийняті рішення Апеляційним судом Донецької області свідчать про іншу судову практику. Саме з цих причин і було письмово (лист № 01-03/183 від 04 березня 2014 року) відмовлено [PERSON] у наданні вугілля на побутові потреби у 2014 році( за 1 та 2 півріччя). Вважає, що на даний час суд не може вирішувати питання про забезпечення вугіллям за 1 півріччя 2014 року (період, який ще не настав) та довічно, бо може бути у майбутньому законодавчо змінені підстави надання вугілля, як і порядок надання. Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України) установив наступне. Із копії трудової книжки, заповненої 09.01.1968 року на ім`я позивача [PERSON] убачається, що останній відпрацював на підприємствах вугільної промисловості понад 15 років. В періоди з 31.05.1982 року по 26.09.1989 року та з 13.09.1991 року по 02.11.1992 року позивач працював прохідником 5 розряду з повним підземним робочим днем на шахті ім.60-річчя Радянської України ДВО по добичі вугілля та був звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 886к від 02.11.1992 року. В період з 10.11.1992 року по 04.10.1993 року позивач працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочем днем під землею в ТОВ «Антарекс ЛТД», звідки був звільнений за власним бажанням.( а.с. 8-12) Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER], позивач [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком.( а.с.6). З інформації, яка надана Управлінням Пенсійного фонду України в Тельманівському районі Донецької області від 02.07.2013 року за № 2357/03, убачається, що [PERSON] пенсія призначена з 27.04.2001 року як особі, яка зайнята на підземних роботах ст. 14.2 Пільговий стаж для призначення пенсії було відпрацьовано на підприємствах шахтоуправління «Красна зірка» комбінату «Донецькуголь» з 25.04.1972 року по 20.09.1972 року, на шахті «Восточна» комбінату «Донецькуголь» з 06.08.1973 року по 09.07.1981 року, на шахті імені 60 років Радянської України з 31.05.1982 року по 26.09.1989 року. ( а.с. 22) Згідно довідки від 20.01.2014 року за № 77 виконавчого комітету Андріївської селищної ради Тельманівського району Донецької області, позивач [PERSON] проживає у [ADDRESS] у будинку з пічним опаленням, має вогнище для приготування їжі, селище не газифіковане. ( а.с.4) У судовому засіданні представником відповідача було визнано, що ними надавалася письмова відмова [PERSON] від 04 березня 2014 року ( лист за № 01-03/183) у наданні вугілля у 2014 році з посиланням на факт його роботи в ТОВ « Антарес ЛТД» на підземних роботах, і саме це підприємство, на їх думку, повинно надавати вугілля позивачу. Враховуючи вищезазначене, суд відповідно до положень частини 1 статті 61 ЦПК України, вважає, що факт надання такої письмової відмови від 04 березня 2014 року не підлягає доказуванню. Згідно п.12.10 Галузевої Угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року, з наступними змінами та доповненнями, безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі:- на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки 7,5 років; - на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки- не менше 15 років, жінки- 12,5 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим паливом, але пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забез-печуються паливом на побутові потреби відповідно до ст.43, 48 Гірничого Закону України за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному підприємстві. Відповідно до вимог ст. 43 Гірничого Закону України підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб: пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку( переробки) вугілля вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менш 10 років для чоловіків; на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років та іншим категоріям осіб. Згідно ст. 48 Гірничого Закону України, після ліквідації або консервації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби здійснюється в межах тарифної угоди правонаступником категоріям осіб, серед яких зазначені пенсіонери, які пропрацювали на підприємствах з видобутку( переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах- не менше ніж 10 років для чоловіків; на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки- не менше 15 років. Згідно ст. 48 Гірничого Закону України, після ліквідації або консервації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби здійснюється в межах тарифної угоди правонаступником категоріям осіб, серед яких зазначені пенсіонери, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах- не менше ніж 10 років для чоловіків; на роботах, пов`язаних з підземними умовами,- не менше ніж 15 років для чоловіків. Відповідно до положень частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до рішення Центрально- Міського районного суду міста Макіївки Донецької області від 16 жовтня 2013 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 23 грудня 2013 року, було визнано неправомірними дії ДП «Донвуглереструктурізація» щодо припинення в забезпеченні [PERSON] вугіллям на побутові потреби, та зобов`язано «Донвуглереструктурізація» надати безоплатно [PERSON] вугілля на побутові потреби за I та II півріччя 2013 року. ( а.с.13-16, 17-20). Згідно тексту цього судового рішення, судом було встановлено, що позивач [PERSON] відноситься до категорії осіб, що мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, яким він і забезпечувався відповідачем у 2011-2012 роках. Оскільки гірниче підприємство - шахта ім. 60- річчя Радянської України, на якому [PERSON] працював перед виходом на пенсію, ліквідовано і забезпечення осіб, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби після ліквідації шахти, здійснюється ДП « Донвуглереструктурізація». Посилання ж відповідача на те, що останнім вугледобувним підприємством, на якому працював [PERSON] є ТОВ «Антарес ЛТД» не було прийнято судом до уваги, бо відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, станом на 17.04.2013 року вилучено товариство з обмеженою відповідальність «Анарес ЛТД». При цьому, видом економічної діяльності зазначеного підприємства за KVED2005 вказано: 45.11.32 Підготовка ділянок для гірничих та інших робіт, що спростовує доводи відповідача про те, що вказане підприємство є вуглевидобувним. Таким чином, судовим рішенням від 16 жовтня 2013 року по цивільній справі по спору між тими самими особами було встановлено, що [PERSON] відноситься до категорії осіб, що мають право нам безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, яким він був добровільно забезпечений відповідачем у 2011-2012 роках, а за 2013 рік - у порядку виконання цього рішення суду. Даний спір між сторонами виник з питання забезпечення [PERSON] побутовим вугіллям вже на 2014 рік. Судом встановлено, що гірниче підприємство - шахта ім. 60- річчя Радянської України, на якому працював позивач [PERSON] перед виходом на пенсію, ліквідовано і забезпечення осіб, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби після ліквідації цієї шахти здійснюється ДП «Донвуглереструктурізація». Доводи представника відповідача про те, що останнім вугледобувним підприємством, на якому працював [PERSON] є ТОВ «Антарес ЛТД», тому саме це підприємство повинно забезпечувати позивача вугіллям, не приймаються судом до уваги, бо зазначене ТОВ вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України і не було вугледобувним. Крім того, період роботи позивача [PERSON] в ТОВ « Антарес ЛТД» не включено до стажу його підземної роботи, що підтверджено листом УПФУ в Тельмановському районі Донецької області. Саме тому останнім місцем роботи позивача на вуглевидобувному підприємстві, згідно записів у трудовій книжці, є шахта ім. 60-річчя Радянської України і оскільке це підприємство ліквідовано, то обов`язок по забезпеченню [PERSON] вугіллям на побутові потреби перейшов до ДП «Дон-вуглереструктурізація». [PERSON] є пенсіонером і має необхідний підземний стаж( не менше 15 років) на підприємствах з видобутку вугілля для забезпечення вугіллям на побутові потреби, та відповідно до статті 43 Гірничого Закону України від 06 жовтня 1999 року за № 1127-XIV, має право на безоплатне забезпечення вугіллям на побутові потреби. У судовому засіданні представником відповідача визнано, що [PERSON] перебував в 2011 та в 2012 роках у списках вуглеотримувачів шахти ім. 60- річчя Радянської України. Відповідно до п.12.10.17 Галузевої угоди між Міністерством промисловості України, іншими державними органами, власниками ( об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, та всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року з подальшими змінами та доповненнями, виключення із списків осіб, які мають право безкоштовного отримання вугілля на побутові потреби, здійснюється спільним рішенням керівництва підприємства та профспілкового комітету з зазначенням обгрунтування. Однак такого спільного рішення керівництва підприємства та профспілкового комітету з зазначенням обґрунтування відносно [PERSON] не приймалось і суду такі відомості сторонами не були надані, а тому він незаконно виключений із списків вуглеотримувачів шахти ім.60-річчя Радянської України, а дії ДП « Донвуглереструктурізація» щодо відмови в забезпеченні [PERSON] вугіллям на побутові потреби лише за I півріччя 2014 року є неправомірними, тому слід зобов`язати відповідача надати [PERSON] вугілля на побутові потреби лише за I півріччя 2014 року. Враховуючи те, що відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, то заявлені позовні вимоги [PERSON] про визнання неправомірними дій ДП « Донвуглереструктурізація» щодо відмови у забезпеченні вугіллям на побутові потреби за II півріччя 2014 року , як і покладання зобов`язання на відповідача надати [PERSON] вугілля на побутові потреби за II півріччя 2014 року та надавати довічно, не підлягають задоволенню, бо чинним законодавством не передбачено право на захист у судовому порядку щодо правовідносин, які можуть виникнути у майбутньому (II півріччя 2014 року та у подальшому). Позивач не наполягав на відшкодуванні понесених ним судових витрат по справі.

Outcome: partial