Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У жовтні 2020 року представник Виконавчого комітету Маріупольської міської ради звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] .\~ Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради № 6/30-3649 від 08.10.2013 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: по [ADDRESS] , [ADDRESS] , з майном, яке знаходиться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі ордеру № 747 від 15.11.2013 року, наданого ПАТ «ММК імені Ілліча» ліжко-місце в кімнаті № [NUMBER] , було надане [PERSON] , 1991 р.н. Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг у кімнаті №47 з 20.11.2013 року зареєстрований відповідач. Відповідач не проживає у кімнаті більше 5 років, у кімнаті проживає інша особа [PERSON] , 1969 року народження, який порушує правила мешкання у гуртожитку. Квартира знаходиться у занедбаному стані, мається заборгованість за комунальні послуги. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 18 Житлового кодексу України, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Згідно ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, є підставою для визнання осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним. Рішенням Маріупольської міської ради № 6/30-3649 від 08.10.2013 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: по [ADDRESS] , [ADDRESS] , з майном, яке знаходиться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі ордеру № 747 від 15.11.2013 року, наданого ПАТ «ММК імені Ілліча» ліжко-місце в кімнаті [ADDRESS] ,\~ було надане [PERSON] , 1991 р.н. Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг у кімнаті [ADDRESS] , з 20.11.2013 року зареєстрований відповідач [PERSON] . До матеріалів справи наданий акт обстеження житлового приміщення від 14.07.2020 року, складений комісією у складі головного спеціаліста відділу обліку та приватизації житлового фонду Управління міського майна Департаменту по роботі з активами, начальника відділу Кальміуської райадміністрації, завідуючою господарством гуртожитку, з якого вбачається, що [PERSON] не проживає у кімнаті більше 5 років, у кімнаті проживає інша особа [PERSON] , 1969 року народження, який порушує правила мешкання у гуртожитку. Квартира знаходиться у занедбаному стані, мається заборгованість за комунальні послуги, КП «МВУВКГ»\~ у розмірі 2110,99 грн., поставка гарячої води 3386,64 грн., централізоване опалення 7832,86 грн., ККП «МБТІ»-ММаріупольська нерухомість» - 1323,80 грн. За вимогами ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не проживає у кімнаті [ADDRESS] , більше 5 років, оплата за користування житлом не здійснюється, що перешкоджає позивачеві у здійсненні прав щодо майна, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача вказану суму судового збору з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved