Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

У жовтні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику (з повідомленням) сторін /а.с. 37/. До позовної заяви представником позивача подано клопотання про проведення розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, а також у позові представник позивача просить розгляд справи проводити за його відсутності у разі неявки в судове засідання, не заперечив проти винесення заочного рішення /а.с. 1-2, 30/. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена рекомендованими листом, направленим за адресою реєстрації особи та повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не сповістила. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 14.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитно-заставний договір №KGMDAN08631360, відповідно до якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит у розмірі 63109 грн., а Позичальник зобов`язалася належним чином його використати та повернути і сплатити проценти за користування кредитом. Для забезпечення повного і своєчасного виконання Позичальником своїх зобов`язань, остання надає Банку автомобіль SMA7151, номерний знак [NUMBER] вигляді застави /а.с. 9-17/. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2009 року у справі № 2-2497/09 позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором №KGMDAN08631360 від 14.02.2008 року станом на 05.05.2009 року у розмірі 62195,76 грн. /а.с. 3/. 26.04.2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до кредитно-заставного договору №KGMDAN08631360 від 14.02.2008 року, якою змінено розмір процентної ставки та графік погашення заборгованості /а.с. 19-20/. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитно-заставного договору №KGMDAN08631360 від 14.02.2008 року. Згідно позовних вимог та наданого банком розрахунку, відповідач має заборгованість за вказаним договором станом на 13.08.2020 року у розмірі 188866,93 грн., яка складається з наступного: 161460,93 грн. - індекс інфляції за простроченням виконання зобов`язання та 27406,00 грн. - 3% річних від простроченої суми. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 611 ЦК України передбачає, що в разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач зобов`язання за вказаним кредитно-заставним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 13.08.2020 року інфляційні збитки з повернення кредиту становлять 161460,93 грн., а 3% річних - 27405,97 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем /а.с. 4-7/. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених нормами чинного законодавства та умовами договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Вказана норма Закону кореспондується і п. 15.1 кредитно-заставного договору, укладеного між сторонами, яким визначено, що договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. За ст. ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок зі сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» інфляційні збитки з повернення кредиту у розмірі161460,93 грн. та 3% річних у розмірі 27405,97 грн. за період з17.05.2009 року по 13.08.2020 року. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 188866,93 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2833,00 грн.

Outcome: approved