Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 вересня 2014 року о 06 годині 05 хвилин відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Калиновій збоку вул. Путилівської в м. Дніпропетровську перед початком розвороту вліво в напрямку пр. ім. газети «Правда», не переконався в безпеці свого маневру, в результаті чого допустив зіткнення з мопедом «ZC50F» під його керуванням, коли він рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортним засобам спричинені механічні ушкодження, [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Його транспортний засіб мопед «ZC50F» було пошкоджено. Згідно висновку оцінювача, про вартість майна від 05 березня 2015 року, вартість матеріального збитку склав 4\~475,52 грн., що підлягає стягненню з винної особи, тобто з [PERSON] Також, під час даного ДТП йому були завдані тілесні ушкодження, в вязку з чим 14 днів, з 15.09.2014 року по 29.09.2014 року він перебував на стаціонарному лікуванні, куди поступив з наступним діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, пошкодження обличчя, перелом кістки носа, струс мозку, забій правої половини грудної клітки, забійна рана правого передпліччя, забій правого колінного суглоба, забій правої п'яточної області. На лікування завданих ушкоджень ним було витрачено в сукупності 1185 грн. 18 коп.. Таким чином, просить суд стягнути з відповідача у відшкодування матеріального збитку 4\~475,52 грн. та 700 грн. за сплату послуг автотоварознавця, 1185 грн. 18 коп. матеріальної шкоди, понесеною ним на лікування та 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, яка виразилась у сильних душевних хвилюваннях під час наїзду на його транспортний засіб, із тілесними ушкодженнями, що були йому завдані, внаслідок чого він повинен був тривалий час лікуватись, відвідувати лікарські заклади, проходити обстеження, що завдало йому стресу і сильних душевних хвилювань. В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову в частині моральної шкоди, оскільки вважають її не доведеною позивачем, в частині матеріальної шкоди визнали шкоду в розмірі 500 гривень. Відповідач ПАТ СК «Дніпроінмед», належним чином в порядку ч.ч. 5, 6 ст. 74, ч. 5 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.\~ Частиною 1\~статті 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи ,також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, вішкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом, що створює підвищену небезпеку. Частиною 1 п.1\~ст. 1188 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 п.1\~ст. 22\~ЦК України\~передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено, що 15 вересня 2014 року за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], та мопеду «ZC20F» під керуванням відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року визнано відповідача [PERSON], згідно якої його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню. Відповідно до ч. 4 ст. ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 03 липня 2014 року відповідачем застраховано свою цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві Страховій компанії «Дніпроінмед», що підтверджується полісом №АІ/0190019. Відповідно до даного полісу страхова сума на одного потерпілого,за шкоду, заподіяну майну складає 50000 грн. Як передбачено пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За пунктом 34.3 ст. 34 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як слідує із наданого позивачем звіту про оцінку транспортного засобу №24-02-15Р вартість матеріального збитку, спричиненого належному йому мопеду «ZC20F» складає 4475,52грн. Таким чином, з урахуванням викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПАТ СК «Дніпроінмед» на користь позивача суму матеріального збитку згідно звіту про оцінку транспортного засобу №24-02-15Р у розмірі 4475,52 грн., а також 700 грн. по сплаті послуг експерта автотоварознавця. Вирішуючи питання про стягнення з ПАТ СК «Дніпроінмед» суми матеріального збитку на користь позивача, суд виходить з положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки ПАТ СК «Дніпроінмед» не скористався правом брати участь в судовому засіданні, заперечувати та надавати докази на обґрунтування своїх вимоги,дане питання вирішено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів. При цьому, в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1185,18 грн.,понесених позивачем на своє лікування, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в силу ст..59 ЦПК України належними доказами понесення такого збитку позивачем не доведено. Як передбачено ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (п.1 ч. 2 ст. 23 ЦК України). За ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як слідує із постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року про притягнення відповідача [PERSON] та постанови про закритті кримінального провадження від 29 вересня 2014 року, було встановлено що зіткненням автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], та мопеду «ZC20F» під керуванням відповідача [PERSON], останньому спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритою черепно-мозкової травми, пошкодження обличчя, перелому кістки носа, струсу мозку, забою правою половини грудної клітки, забійної рани правого передпліччя, забою правого колінного суглоба та правої п'яточної області, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №1099314 від 29 вересня 2014 року. Як наголошує п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи Згідно п. 3 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд погоджується зі слушністю доводів позивача відносно стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, завданої в результаті вчинення останнім відносно нього протиправних дій та спричинення йому тілесних ушкоджень (фізичного болю), та наявністю передбачених законом підстав для її відшкодування, які передбачені ст.ст. 11, 16, п.1 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує: -характер страждань; -їх обсяг; -можливість відновлення пошкодженого майна; -тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача; -небажання відповідача в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду; -загальний розмір завданої позивачеві матеріальної шкоди; З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачкою розмір відшкодування в 30000 гривень є надмірним і розміром грошового відшкодування моральної шкоди, необхідним та достатнім за вказаних обставин є 3000 гривень. За результатами розгляду справи, у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути по 243,60 грн. з кожного.

Outcome: partial