Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначав, що 30.08.2013 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького МУЮ, про що зроблено актовий запис №267. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде мешкати з позивачем та його батьками. Аліменти на утримання сина відповідачка буде сплачувати добровільно. З грудня 2014 року шлюбні відносини між сторонами були фактично припинені, у звязку з тим, що відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не ночує вдома. Відповідач не має постійного проживання чи реєстрації, загубила паспорт і не може отримувати кошти по догляду за дитиною, та взагалі перестала турбуватись за нього. У звязку з чим, як зазначає позивач, у родині виникли суперечки, які й призвели до розпаду їх родини. Неодноразові спроби налагодити подружнє життя, позитивного результату не дали. Вважає, що їх сімя розпалась остаточно та відновлена бути не може. Спору, щодо поділу майна, а також щодо утримання та виховання сина, між сторонами не має. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд розірвати шлюб укладений із [PERSON] У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву в якій просить суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове не зявилася, повідомлялася судом у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголошення у газеті «Запорізька правда», причини неявки до суду не повідомила, заперечень на позов не надала, тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького МУЮ, про що в книзі реєстрації актів зроблено актовий запис №267. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через те, що відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не турбується про їх малолітнього сина, у звязку з чим фактично шлюбні відносини припинилися з грудня 2014 року. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved