overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки серія [NUMBER], виданої 23.05.1994 року Великоновосілківським міжгосподарським комбікормовим заводом. В обґрунтування заяви посилається на те, що його прізвище у трудовій книжці російською мовою вказане як «[PERSON]» замість «[PERSON]». Організація, що видала трудову книжку, виправити помилку не може, оскільки на даний час її вже не існує, що змушує його звернутися до суду. Вказаний факт йому потрібен для реалізації в подальшому права на пенсію. Заявник в судове засідання не з'явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву, в якій підтримав доводи заяви та просив розглядати справу за його відсутності. Представник зацікавленої особи - Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти задоволення заяви. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно паспорта серія [NUMBER], виданого Великоновосілківським РВ ГУМВС України в Донецькій області 09.06.2011 р., копія якого надана суду, [PERSON] народився [INFO] у с. Урожайне Великоновосілківського району Донецької області. Згідно довідки Державного центру зайнятості Великоновосілківського РЦЗ, [PERSON], [INFO], перебував на обліку у Великоновосілківському районному центрі зайнятості. Наказом № 1535 від 03.11.1999 р. заявнику призначена виплата допомоги по безробіттю відповідно до п. 3 ст. 28 та п. 1а ст. 29 Закону України «Про зайнятість населення» з 03.11.1999 р. по 28.10.2000 р. Наказом № 2080 від 30.10.2000 р. виплата допомоги по безробіттю припинена відповідно до п. 1з ст. 30 Закону України «Про зайнятість населення» з 28.10.2000 р. Наказом № 19 від 29.01.2002 р. [PERSON] призначена виплата допомоги по безробіттю відповідно до п. 3 ст. 28 та п. 1а ст. 29 Закону України «Про зайнятість населення» з 29.01.2002 р. по 01.08.2002 р. Наказом № 147 від 05.08.2002 р. виплата допомоги по безробіттю припинена відповідно до п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 26.08.2002 р. Зазначені відомості містяться і у трудовій книжці серія [NUMBER], виданої 23.05.1994 року Великоновосілківським міжгосподарським комбікормовим заводом на ім'я російською «[PERSON]», [INFO] Зважаючи на невідповідність прізвища заявника як «[PERSON]» (російською) тому прізвищу, яке міститься в інших документах, які стосуються його особи, у заявника постала потреба у підтвердженні ідентичності його особи в трудовій книжці та підтвердження належності йому цього документу з метою належного оформлення та отримання пенсійного забезпечення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] щодо факту належності заявнику зазначеного правовстановлюючого документу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Ізяславської державної нотаріальної контори, Топорівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на майно, що знаходиться в с. Топори Ізяславського району Хмельницької області. Позивач не звернувся у нотаріальну контору в встановлений термін у зв'язку з тривалою хворобою доньки, яку в цей період возив на лікування до Обнінського медичного радіологічного наукового центру Російської академії медичних наук Російської федерації. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник Топорівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області у судове засідання не з'явився, згідно поданої до суду письмової заяви просив справу розглянути у відсутності представника сільської ради, зазначивши, що проти позову не заперечує. Представник Ізяславської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки у судове засідання не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши письмові матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Топори Ізяславського району Хмельницької області (а.с. 5). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). За життя 01 листопада 1994 року [PERSON] склав заповіт, де заповів на ім'я позивача все своє майно (а.с. 4). Відповідно до повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] спадкової справи не заводилось (а.с. 12, 13). Таким чином, позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Інших спадкоємців не встановлено. Причину пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. Зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, визначивши для [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Крім іншого, суд зазначає, що позовні вимоги [PERSON] до Ізяславської державної нотаріальної контори до задоволення не підлягають, оскільки нотаріальна контора не є заінтересованою особою у справах про спадкування. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], просив суд про стягнення з відповідачки 6.600 грн. на виконання умов договору позики від 16 березня 2011 року. Відповідачка під час судового розгляду справи позов визнала в повному обсязі. Після вислуховування сторін суд дійшов висновку про те, що в цьому випадку визнання позову не суперечить закону та охоронюваним законом правам та інтересам сторін у справі, оскільки лише підтверджує фактично наявні між сторонами договірні правовідносини. Відповідно до частини 4 статті 130, частини 4 статті 174 ЦПК України за такого суд ухвалює про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 24 травня 1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського місквиконкому Київської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 142. В обгрунтування вимог посилається на те, що сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, організацію сімейного побуту, права та обов'язки подружжя. Це призвело до розладу сімейних відносин та припинення подружніх стосунків. З січня 2014 року проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу дітей не мають. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про те, що позов підтримує та просить проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] у суді позов визнала, примирення між нею та позивачем не можливе. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 травня 1996 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], повторно виданого 27 лютого 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського місквиконкому Київської області. У судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства з 01 січня 2014 року. Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що між ними відносини не склалися, разом не проживають. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 10). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 9). Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 квітня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Зазначила, що примирення між сторонами неможливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу не порушувалось. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що між ними відносини не склалися через відсутність взаєморозуміння. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 13). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 12). Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Зазначила, що примирення між сторонами неможливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу не порушувалось. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось. Проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 15). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 лютого 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони з березня 2011 року проживаються окремо, з того ж часу не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 жовтня 2011 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 16 липня 2013 року, виданим Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї. (а.с. 4) Дітей від шлюбу сторони не мають. З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26 листопада 2008 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області. (а.с. 6) З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить збільшити розмір аліментів, які на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду від 19 лютого 2010 року стягуються з останнього на її користь на утримання доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], визначивши їх в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (пенсії та інших доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявленого позову вказує, що на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду від 19 лютого 2010 року відповідач сплачує на її користь аліменти на дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини зі всіх видів свого заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час сплачуваних [PERSON] аліментів не вистачає на забезпечення нормального проживання дітей. Оскільки у відповідача змінився матеріальний стан та значно збільшився розмір його доходів, тому на підставі ч.1 ст.192 СК України просить збільшити розмір сплачуваних відповідачем аліментів з 1/3 частини до 1/2 частини його заробітку. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, також подав письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнав у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Старокостянтинівського районного суду від 19 лютого 2010 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 січня 2010 року і до повноліття дітей. У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру сплачуваних відповідачем аліментів з 1/3 частини до 1/2 частини його заробітку. Оскільки відповідач [PERSON] подав письмову заяву про визнання даного позову, що свідчить про його згоду сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/2 частини зі свого заробітку, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] народився її син [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Батьком її сина визнав себе [PERSON], відповідач по справі, з яким вона перебувала в цивільному шлюбі. Однак, спільне життя в них з відповідачем не склалось, у зв'язку з чим протягом останнього часу вони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Відповідач, будучи здоровим та працездатним, обов'язку по утриманню дитини не виконує, жодної матеріальної допомоги на утримання їхнього сина не надає, проживає за власними інтересами. З огляду на рівень цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, одноособово забезпечити матеріальне благополуччя їхньої дитини, надавати їй належне виховання, медичний догляд та забезпечити її належний розвиток вона не в змозі. Вирішити питання щодо сплати аліментів на утримання дитини за взаємною згодою відповідач не бажає, що змушує її звертатись із відповідним позовом до суду. Просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків (доходів) щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття. Позивач у судове засідання надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved