Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електроенергію, посилаючись на те, що ПАТ «Київобленерго» є суб'єктом господарювання, що отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованими тарифами, та ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на території Київської області. Між [PERSON] та ПАТ «Київобленерго» був укладений договір про користування електричною енергією. З метою визначення обсягу спожитої електричної енергії [PERSON] було встановлено електролічильник № 63812976. 20 вересня 2016 року уповноваженими особами ПАТ «Київобленерго» було здійснено перевірку розрахункового приладу обліку [PERSON] та зафіксовано показники лічильника - 109 789 кВ/год. На підставі зафіксованих показників лічильника боржнику було виставлено рахунок за спожиту електроенергію № 8140481816 за вересень 2016 року від 29 вересня 2016 року на загальну суму 26 039,98 грн.. Згідно вимог чинного законодавства [PERSON] використала електричну енергію відповідно до умов Договору про користування електричною енергією, однак не виконала обов'язку щодо оплати спожитої електроенергії. Враховуючи викладене, позивач ПАТ «Київобленерго» просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Київобленерго» 26 039,98 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію та понесені судові витрати. В подальшому у відповідності до вимог ст. 31 ЦПК України представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що 16 січня 2017 року фахівцем Києво-Святошинського РП ПАТ «Київобленерго» було здійснено детальний розрахунок, з урахуванням наданих рахунків представником відповідача [PERSON], та здійснених оплат, згідно якого сума боргу зменшилась та складає 3 928,28 грн.. Враховуючи викладене, ПАТ «Київобленерго» просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Київобленерго» 3 928,28 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Київобленерго» позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення у повному обсязі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у вересні 2016 року на підставі зафіксованих показників лічильника відповідачу [PERSON] було виставлено рахунок до сплати за спожиту електроенергію № 8140481816 за вересень 2016 року на загальну суму 26 039,98 грн.. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по особовій картці споживача [PERSON] нараховано заборгованість за спожиту електроенергію починаючи з 10 квітня 2013 року по 20 вересня 2016 року у розмірі 26 039,98 грн.. В подальшому згідно проведеного детального розрахунку ПАТ «Київобленерго» нарахувало відповідачу [PERSON] суму боргу в розмірі 3 928,28 грн.. Розрахунок заборгованості було здійснено за період з 09 квітня 2009 року по 09 грудня 2016 року. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] здійснювала проплати за спожиту електроенергію, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій. За спожиту електроенергію за адресою: [ADDRESS], [PERSON] здійснила наступні проплати: згідно квитанції від 04.10.2013 року сплачено 449,58 грн., згідно квитанції № 1-622К від 15.11.2013 року - 545,34 грн.; згідно квитанції № ПН4542 від 09.01.2014 року - 449,58 грн.; згідно квитанції № ПН779 від 16.04.2014 року - 247,95 грн.; згідно квитанції № ПН790 від 16.04.2014 року - 247,95 грн.; згідно квитанції № ПН800 від 16.04.2014 року - 254,69 грн.; згідно квитанції № ПН807 від 16.04.2014 року - 258,06 грн.; згідно квитанції № ПН 1549 від 18.06.2014 року - 545,34 грн.; згідно квитанції № ПН1532 від 18.06.2014 року - 545,34 грн.; згідно квитанції № ПН340 від 05.08.2014 року - 964,89 грн.; згідно квитанції від 05.08.2014 року - 964,89 грн.; згідно квитанції № ПН1310 від 15.10.2014 року - 1 233 грн.; згідно квитанції від 25.02.2015 року - 964,89 грн.; згідно квитанції № 1-720К від 25.02.2015 року - 964,59 грн.; згідно квитанції № 1-721К від 964,89 грн.; згідно квитанції № 1-723К від 25.02.2015 року - 964,89 грн.; згідно квитанції № 1-724К від 25.02.2015 року - 964,89 грн.; згідно квитанції № 1-386К від 31.03.2015 року - 1 232,97 грн.; згідно квитанції № 1-724К від 25.02.2015 року - 964,89 грн.; згідно квитанції № 1-386К від 31.03.2015 року - 1 232,97 грн.; згідно квитанції від 10.06.2015 року - 338,40 грн.; згідно квитанції № 1-566К від 10.06.2015 року - 338,40 грн.; згідно квитанції від 04.08.2015 року - 619,80 грн.; згідно квитанції № 1-663К від 04.08.2015 року - 619,80 грн.; згідно квитанції № 58 від 03.11.2015 року - 901,20 грн.; згідно квитанції № 58 від 03.11.2015 року - 1015,05 грн.; згідно квитанції від 14.01.2016 року - 719,25 грн.; згідно квитанції № 56 від 14.01.2016 року - 719,25 грн.; згідно квитанції № 57 від 14.01.2016 року - 719,25 грн.; згідно квитанції № 16828101 від 07.12.2016 року - 1754,55 грн.; згідно квитанції № 16828131 від 07.12.2016 року - 531 грн.; згідно квитанції № 16828160 від07.12.2016 року - 531 грн.; згідно квитанції № 16828191 від 07.12.2016 року - 531 грн.; згідно квитанції № 16828171 від 07.12.2016 року - 531 грн.; згідно квитанції № 16828206 від 07.12.2016 року - 531 грн.; згідно квитанції № 16828249 від 07.12.2016 року - 531 грн.; згідно квитанції № 16828263 від 07.12.2016 року - 687,60 грн.; згідно квитанції № 16828286 від 07.12.2016 року - 851,40 грн.; згідно квитанції № 16828305 від 07.12.2016 року - 851,40 грн.. Відповідно до положень п. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог п. 1-2 ст. 26 Закону України «Про електроенергію» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Слід зазначити, що відносини, які виникли між споживачем [PERSON] та енергопостачальником, регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року за № 1357, і є обов'язковими для виконання кожною із сторін. Станом на грудень 2016 року відповідачу [PERSON] нараховано заборгованість у розмірі 3 928,28 грн.. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з електропостачальником. Відповідно до п. 4.1 «Правил користування електричною енергією» постачання електричної енергії всі споживачам здійснюється відповідно до режимів, передбачених договорами. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов»язаний оплачувати надані йому послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги сплачується щомісячно, згідно затверджених в установленому порядку тарифів. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Київобленерго» зазначив, що між [PERSON] та ПАТ «Київобленерго» укладався договір про користування електричною енергією, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язувалась своєчасно оплачувати спожиту електроенергію, вносити плату за спожиту електроенергію виключно на розподільчий рахунок енергопостачальника, однак ні представник позивача, ні представник відповідача не надали суду вказаного договору. Про те, що [PERSON] укладала відповідний договір про користування електричною енергією, позивач здійснював посилання й позовній заяві, однак в обґрунтування заявлених вимог доказів про укладення такого договору суду надано не було. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Київобленерго» зазначив, що заборгованість у [PERSON] виникла з 2013 року, нарахування спожитої електроенергії здійснювалось із розрахунку середньодобового показника за спожиту електроенергію, який визначає система, оскільки споживачем невчасно надавались показники лічильника, вони різнилися з раніше наданими показниками. Однак згідно наявного в матеріалах справи розрахунку по особовому рахунку споживача за № [NUMBER] вбачається, що заборгованість була нарахована споживачу за період з 09 квітня 2009 року по 09 грудня 2016 року. Разом з тим, слід зазначити, що у судовому засіданні представник позивача не міг пояснити за який розрахунковий період здійснюються нарахування за користування електричною енергією побутовим споживачем. В поданій позовній заяві також відсутні відомості згідно якого розрахункового періоду здійснювалось нарахування заборгованості за спожиту електроенергію. Як вбачається з матеріалів справи, згідно наданих розрахунків спожитої електроенергії містяться розбіжності у показниках спожитої електроенергії. В матеріалах справи містяться два розрахунки заборгованості, які здійснювались по особовій картці споживача [PERSON], однак з наданих розрахунках вбачаються різкі зміни щодо показників нарахованої енергії за періоди, в яких здійснювались розрахунки. В судовому засіданні предстаник позивача ПАТ «Київобленерго» не зміг пояснити суду як здійснювались нарахування за спожиту електроенергію. В матеріалах справи також відсутні відомості згідно якого розрахунку здійснювалось нарахування за спожиту електричну енергію споживачу [PERSON]. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача ПАТ «Київобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електроенергію, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів у їх обгрунтування, і тому у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Київобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електроенергію.

Outcome: dismissed