Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 26 жовтня 2002 року виконкомом Сліпчицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області, актовий запис №\~7. В обґрунтування позову зазначала, що з 26 жовтня 2002 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожний із них має різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки, внаслідок чого між подружжям виникали непорозуміння і сварки. З вересня 2017 року подружніх стосунків вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження суперечить її інтересам. Примирення між ними є неможливим. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала,\~що позов\~вона підтримує,просила суд розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій, зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 26 жовтня 2002 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Сліпчицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області, актовий запис №\~7. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з вересня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved