Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 25 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 24. В обґрунтування позову зазначав, що 25 січня 2012 року він і [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу мають двох дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, внаслідок нехтування відповідачем подружніми обов`язками, що призводило до постійних сварок між ними та припинення сторонами подружніх відносин. Вважає, що подальше спільне життя сторін, збереження шлюбу та примирення подружжя є неможливим. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами, вказуючи на те, що сторони з червня 2019 року разом не проживають та спільного господарства вони не ведуть. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечувала, оскільки більше півроку сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та спільних інтересів не мають, тому вона вважає доцільним розірвати шлюб між нею і позивачем. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши думку сторін, роз`яснивши сторонам наслідки визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 25 січня 2012 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 24. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з червня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнала. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved