Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 грудня 2011 року належить на праві приватної власності житловий будинок № 23 по вул. Шевченка в с. Здвижівка Бородянського району Київської області, в якому з її /позивачки/ дозволу з 18 вересня 2012 року зареєстрований, але з 2013 року не проживає відповідач [PERSON]. Оскільки відповідач у належному позивачці будинку не проживає з 2013 року, так як забрав свої речі та виїхав до іншого місця проживання, яке їй /[PERSON]С./ не відоме, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, то просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзив на позов у визначений в ухвалі про відкриття провадження термін до суду не подав. Вислухавши пояснення позивачки, покази свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 грудня 2011 року належить на праві приватної власності житловий будинок № 23 по вул. Шевченка в с. Здвижівка Бородянського району Київської області, в якому з 18 вересня 2012 року зареєстрований, але з 2013 року не проживає відповідач [PERSON], що підтверджується матеріалами справи /а.с. 5-8,11,16-17/ та показами свідка [PERSON] Відповідно до положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156, 157 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи викладене, оскільки, як вбачається з акту депутата Здвижівської сільської ради від 04 жовтня 2018 року /а.с. 11/, відповідач не проживає у належному позивачці будинку з 2013 року, тобто більше шести місяців, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, крім того ухилився від участі у розгляді справи і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 23 по вул.Шевченка в с. Здвижівка Бородянського району Київської області.

Outcome: approved