Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 02 липня 2008 року у розмірі 102647 грн. 56 коп. станом на 16 вересня 2020 року, яка складається з наступного: 4173 грн. 76 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 4173 грн. 76 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1450 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 97023 грн. 40 коп. - нарахована пеня та судові витрати 2102 грн. В обґрунтування поданого позову зазначено, що відповідач звернулась до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 02 липня 2008 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно до заяви отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. 03 липня 2008 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Вказано, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 16 вересня 2020 року має заборгованість у розмірі 102647 грн. 56 коп. станом на 16 вересня 2020 року, яка складається з наступного: 4173 грн. 76 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 4173 грн. 76 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1450 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 97023 грн. 40 коп. - нарахована пеня. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 22 лютого 2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування строку позовної давності. 22 березня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив представника відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 02 липня 2008 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. 03 липня 2008 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язувалась повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені умовами договору. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти, проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує. Тому позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором кредиту. Згідно з наданими банком розрахунками, заборгованість [PERSON] перед банком за вказаним кредитним договором станом на 16 вересня 2020 року складає 102647 грн. 56 коп., з яких: 4173 грн. 76 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 4173 грн. 76 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1450 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 97023 грн. 40 коп. - нарахована пеня. За змістом ст. ст.525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти). Згідно з ч.1ст.1048 ЦК України,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,ї х розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Частиною першою ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим, представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верхового Суду України, викладеним у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15. Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової. З довідки доданої позивачем до позовної заяви, вбачається, що відповідачу було видано кредитні картки, термін дії останньої - 10/16. Нової картки відповідач не отримувала. Станом на дату подачі позову до суду 29 жовтня 2020 року позивач пропустив строк позовної давності, з клопотанням про поновлення пропущеного строку не звертався. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що останню проплату за вказаним кредитним договором відповідачем було здійснено 28 травня 2016 року в сумі 100 грн. Згідно з ч.1ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч.3ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-1457цс16, правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суди повинні дослідити графік погашення кредитної заборгованості та встановити чи передбачають умови кредитного договору виконання зобов`язання частинами або у вигляді періодичних платежів, і у випадку вчинення боржником оплати чергового платежу, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, а відтак така не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вищевказаним рішенням ВС України дійшов висновку, що переривання строку позовної давності на підставі наданих лише банком розрахунку без надання квитанцій, касових ордерів та іншого підтвердження щодо здійснення платежу особисто відповідачем не є підставою для переривання строку позовної давності. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З даним позовом АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду 29 жовтня 2020 року, тобто поза межами строків позовної давності, що з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності, відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку суду позивачем не надано. Таким чином, позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, а тому вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2018 року № 14-10цс18 у справі № 444/9519/12. Враховуючи вищевикладене, суд застосовує позовну давність за клопотанням представника відповідача та відмовляє позивачу в задоволенні позову. Оскільки у задоволенні позовних вимог суд повністю відмовляє, вимоги позивача про стягнення судових витрат на його користь задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed