Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2012 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони проживають окремо, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. За час окремого проживання відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина, тому вона вимушена звернутися до суду та просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала Відповідач [PERSON], належним чином в порядку ч.ч. 5, 6 ст. 74, ч. 5 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. За ухвалою суду розгляд справи проведений за відсутності сторін в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст..ст. 57-60 ЦПК України; відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За розгляду справи позивач, на переконання суду, довід ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх вимог, надавши докази відповідно до вимог ст..ст. 57-59 ЦПК України. Відповідач не скористався своїм правом брати участь у судовому засіданні та наданням своїх заперечень проти позову, в разі наявності таких. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони з 21 вересня 2012 року перебуваються в зареєстрованому шлюбі, зареєстрованого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №601. [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-КИ №429281 від 13 березня 2013 року, видане Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції) і, як батько дитини, відповідно до вимог Закону, зобовязаний надавати матеріальну допомогу на його утримання до досягнення ним повноліття. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved