Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору без номеру від 10.12.2010 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідачка взяті на себе обов`язки щодо виконання умов договору не виконувала, у зв`язку з чим станом на 31.08.2019 року виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 22387,53 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 2195,78 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 18549,49 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 100,00 грн.; штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксованої частини штрафу - 500,00 грн.; процентної складової штрафу - 1042,26 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти проголошення заочного рішення. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Відзив на позов не подала, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», яке згідно Наказу Міністерства фінансів України № 519 від 21.05.2018 року змінило зазву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру, на підставі якого відповідачка отримала грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею 10.12.2010 року Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також «Тарифами банку», складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідачки у заяві. На підтвердження доводів позову Банком до матеріалів справи долучено підписані [PERSON] заяву від 10.12.2010 року та Довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 10.12.2010 року. До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайтіhttps://privatbank.ua/terms/, які відповідачкою не підписані. Зобов`язання щодо надання коштів банком були виконані. [PERSON] в порушення умов договору належним чином погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювала. З наданого банком розрахунку вбачається, що заборгованість останньої за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2019 року становить 22387,53 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 2195,78 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 18549,49 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 100,00 грн.; штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксованої частини штрафу - 500,00 грн.; процентної складової штрафу - 1042,26 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У заяві позичальника від 10.12.2010 року відсоткова ставка не зазначена, проте у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду» від 10.12.2010 року сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом у розмірі 2,5% (30% на рік). З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31.08.2019 року вбачається, що зазначена відсоткова ставка у розмірі 30% на рік діяла у період з дня укладення Договору (10.12.2010 року) до 31.08.2014 року. Проценти в межах періоду з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року нараховані на поточну та прострочену заборгованість з розрахунку 34,8% річних, а за період з 01.04.2015 року по 31.08.2019 року нараховані на поточну та прострочену заборгованість з розрахунку 43,2% річних. В обґрунтування вимог про стягнення процентів на поточну та прострочену заборгованість з розрахунку 34,8 % річних та 43,2 % річних, позивач посилається на те, що Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови таких договорів розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Як встановлено судом, Умови та Правила надання банківських послуг, копія яких долучена до позову, не містять підпису відповідачки, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розуміла відповідачка, підписуючи заяву позичальника. Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також «Правила користування платіжною карткою», на які посилається Банк, розуміла [PERSON] , підписуючи Заяву 10.12.2010 року. Такий висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, відповідно до якого без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови надання споживчого кредиту фізичним особам, їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору. Відтак, вимога про стягнення процентів на поточну та прострочену заборгованість з розрахунку 34,8 % річних в межах періоду з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року, а також 43,2 % річних за період з 01.04.2015 року по 31.08.2019 року є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Разом з тим, суд приходить до висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору, [PERSON] повинна сплатити Банку заборгованість по за період з 01.09.2014 року по 31.08.2019 року з розрахунку 30% на рік (як зазначено у Довідці про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 10.12.2010) у розмірі 5829,80 грн., що розраховується наступним чином: 2195,78 грн. (сума боргу) Х 30% Х 3186 (кількість днів прострочки у періоді) / 360 днів / 100%. Таким чином, всього заборгованість по процентам становить 5829,80 грн. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, у позовній заяві просив стягнути заборгованість за пенею та комісією за несвоєчасну сплату у розмірі 100,00 грн. З підписаної 10.12.2010 року відповідачкою Довідки про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», вбачається, що за несвоєчасне погашення заборгованості, відповідачка повинна сплатити Банку пеню, яка має дві складові, а саме: пеня (1) - базова відсоткова ставка по договору/30, яка нараховується за кожен день прострочки кредиту, та пеня (2) - 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз на місяць. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по пені (за накопичуваним підсумком) становить 100,00 грн. і підлягає стягненню з відповідачки. Що стосується стягнення з [PERSON] штрафів, передбачених п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, суд приходить до наступних висновків. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10.12.2010 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати неустойки (пені, штрафів), у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. У Довідці про Умови кредитування, підписаній відповідачкою, передбачена відповідальність при порушенні платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, у вигляді штрафу у розмірі фіксованої частини - 500,00 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. У заяві позичальника від 10.12.2010 року відповідальність за порушення платежів по будь-якому з передбачених договором грошових зобов`язань, не встановлена. Позивач просить стягнути з відповідачки штраф, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксованої частини штрафу - 500,00 грн. та процентної складової штрафу - 1042,26 грн. Враховуючи правові позиції Верховного Суду, висловлені у постанові від 21.10.2015 року (справа № 6-2003цс15), суд дійшов висновку про безпідставність одночасного стягнення з позичальниці пені, а також штрафів з наступних підстав. Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З урахуванням викладеного, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки штрафів, встановлених п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксованої частини штрафу - 500,00 грн. та процентної складової штрафу - 1042,26 грн. слід відмовити. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи вищевказане, та зважаючи на той факт, що на час розгляду справи [PERSON] порушила умови кредитного договору, має невиконані перед позивачем зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 8125,58 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 2195,78 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 5829,80 грн.; нарахованої пені за прострочення зобов`язання - 100,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 697,32 грн. (пропорційно задоволеним вимогам).

Outcome: partial