Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, служба у справах дітей Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області, в якому просила суд визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON]. [INFO] з матір'ю - [PERSON] за адресою [ADDRESS]. У травні 2017 року позивач свої позовні вимоги уточнила в частині їх обґрунтування зазначивши, що [INFO] під час їхнього спільного проживання з відповідачем, у них народилась дочка [PERSON] Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 23.04.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу донька проживала з позивачкою. Рішення Сахновщинського районного суду від 08.04.2014 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти у розмірі ј частини, оскільки відповідач в добровільному порядку не надавав кошти на утримання дитини. У квітні 2016 року, відповідач без попередження, самовільно забрав дитину з подвір'я будинку розташованого по вул. Краснодарській, м. Харків та вивіз доньку у невідомому напрямку. Лише після звернення позивачки до правоохоронних органів, відповідач визнав, що забрав дитину самовільно. Відповідач не надає можливості позивачу бачитись з донькою та заборонив вихователям дитячого садочка, який відвідує [PERSON] надавати можливість їй бачитись з донькою. Позивач має родину, постійне місце проживання, працює і має належні умови для проживання, виховання та розвитку доньки, що підтверджується висновком Васильківської міської ради Київської області. Тому просить суд визначити місце проживання доньки разом з нею. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили суд його задовольнити посилаючись на відсутність підстав та виняткових обставин для розлучення дитини зі своєю матір'ю. Також, позивач [PERSON] наголосила, що 10 квітня 2016 року відповідач [PERSON] викрав дитину, яка гуляла у дворі будинку в якому вони проживали у м. Харків, та не повідомив на вимогу працівників поліції, що дитина перебуває у нього. Таку поведінку [PERSON] позивач вважає обурливою, та стверджує, що цими діями дитині нанесено душевні страждання, що на її думку ставить під сумнів відповідальність відповідача, як батька, який діє лише у власних інтересах. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, зазначивши, що відповідачем створені належні умови для проживання та виховання дитини. Так дитина відвідує дитячий садочок, займається танцями. Також представник відповідача зазначив, що згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини при Сахновщинській районній державній адміністрації від 29 вересня 2016 року місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] визначено з батьком [PERSON] за адресою Харківська область, Сахновщинський район, с. Германівка. Крім того, відповідач [PERSON] зазначив, що він забрав доньку без дозволу матері, оскільки дитина гуляла одна, була одягнута в брудний одяг та була в неохайному вигляді. Відповідач також вказав, що він не обмежував позивачку у спілкуванні з дитиною, а лише заперечував щоб спілкування відбувалось без його участі. Представник відповідача [PERSON], також зазначив, що позивач звернулась до суду з вказаним позовом лише після того, як відповідач звернувся до Сахновщинського відділу ДВС з заявою про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки дитина перебуває на його утриманні. Представник третьої особи - служби у справах дітей Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської областіЛитвиненко Т.А., в судовому засіданні просила вирішити спір з урахуванням інтересів малолітньої дитини [PERSON] та вважало за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір'ю. Разом з тим до суду було надано висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], згідно з яким служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважала за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської областів судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у своїй письмовій заяві просила розгляд справи проводити без участі їх представника у зв'язку з значною віддаленістю від суду, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та його представника, представника третьої особи. Допитавши свідків, дослідивши докази, приходить наступних висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Частина 2, 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч.4, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Так, статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III закріплено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Положеннями ст. 161 СК України закріплено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дана норма національного права є відображенням норм міжнародного публічного права, що закріплені у положенні ст. 9 ч. I Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), згідно якого Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Так, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Поняття «забезпечення найкращих інтересів дитини» визначається п. 4 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, як дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Питання забезпечення інтересів дитини базується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження. Дорослі, поринаючи у свої власні проблеми, скуті взаємними образами, почуття дітей і їх переживання за інерцією відсовують на другий план. Тоді ж як в більшості випадків кардинально змінюється саме життя дитини: це і нове оточення, часто нове місце проживання, неможливість спілкування з обома батьками одночасно тощо. Тоді ж як кожній дитині необхідне емоційно комфортне середовище для нормального фізичного, духовного та морального розвитку. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 23.04.2014 року було розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем. Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 08.04.2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO]. З висновку Індустріального ВП ГУНП в Харківській області вбачається, що позивач 11.04.2016 року звернулась до Фрунзенського відділення Індустріального ВП ГУНП України в Харківській області із заявою, за фактом зникнення її малолітньої доньки [PERSON] за адресою [ADDRESS]. В ході роботи за матеріалом було встановлено, що дитину не попередивши про це матір, забрав колишній чоловік [PERSON] Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] повідомили, що 10 квітня 2016 року вони разом з [PERSON] на автомобілі [PERSON] їздили у м. Харків, як зазначив свідок [PERSON] з метою відвезти гроші на утримання дитини, але свідок [PERSON] зазначив, що вони їздили в м. Харків з метою забрати дитину. Точну адресу куди їздили вони не пам'ятають але вказали, що це є приватний сектор. По приїзду на місце [PERSON] зайшов у двір будинку, а вони знаходились в машині. Через деякий час [PERSON] вийшов з двору з дитиною і вони поїхали додому. Потім вони заїхали в м. Мерефа до знайомих [PERSON], де дитину помили, переодягнули та накормили, оскільки вона була у брудному одязі і голодна. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що вони проживають в м. Мерефа Харківської області та перебувають у товариських стосунках з [PERSON] та його колишньою дружиною [PERSON] Весною 2016 року у вечірній час до них додому заїхав [PERSON] з дитиною [PERSON] та двома товаришами. Дитина була голодна, в брудному одязі. Вони її помили. нагодували і переодягли в одяг своєї дитини, яка на чотири місяці молодша від [PERSON]. А потім [PERSON] разом з дитиною та товаришами поїхали до себе додому. Також свідок [PERSON] зазначила, що вона як мати була дуже вражена, що [PERSON] була в такому стані, нібито її не купали та не причісували протягом декілька неділь. 22.06.2017 року службою у справах дітей Сахновщинської районної державної адміністрації, згідно ухвали суду було надано висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], згідно з яким служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважала за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON]. Зі змісту вказаного висновку вбачається, що 10.05.2017 року комісією було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сімї [PERSON] в ході обстеження було встановлено, що [PERSON] проживає разом з малолітньою донькою [PERSON] та батьками в с. Германівка, Сахновщинського району Харківської області. Санітарні умови добрі, будинок складається з двох житлових та чотирьох нежитлових кімнат. У наявності усі необхідні меблі та побутова техніка. Сім'я веде підсобне господарство. [PERSON] відвідує Сахновщинський ДНЗ №2 та хореографічний гурток. [PERSON] працює водієм 55 ДПРЧ ГУДСНС, баба та дід допомагають у вихованні малолітньої онуки. 29.09.2016 року за заявою [PERSON], комісією з питань захисту прав дитини Сахновщинської РДА було прийнято рішення визначити постійним місцем проживання [PERSON] з батьком за адресою Харківська область, Сахновщинський район, с. Германівка. Згідно вимог ч.4 та 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Крім того, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Разом з тим, при складанні вказаного висновку службою у справах дітей Сахновщинської РДА вказані вимоги враховані не були. Так не було проведено обстеження умов проживання позивача, яка бажає проживати з дитиною і саме вона звернулась до суду з відповідним позовом. Тому суд вважає висновок недостатньо обґрунтованим і

Outcome: approved