Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

У квітні 2016 року фізична особа - підприємець [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача в її користь інфляційні нарахування за період з 04 липня 2013 року по 25 квітня 2016 року в сумі 72 842,27грн. та три проценти річних в сумі 8 759,33грн., а всього - 81 601,60грн. В обґрунтування своїх вимог зіслалась на те, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2013 року у кримінальній справі №1328/4592/12, який набрав законної сили 10 грудня 2013 року, вирішено стягнути з [PERSON] на її, [PERSON], користь 109 867,89 грн. збитків, завданих злочином. У зв'язку з тим, що відповідач борг до цього часу не сплатив та чинить перешкоди у виконанні судового рішення, просить стягнути з [PERSON] інфляційні втрати та три проценти річних за період з 19 серпня 2013 року по 25 квітня 2016 року в сумі 81 601,60 гривень, а також витрати по сплаті судового збору. У ході судового розгляду, позивачем [PERSON] було уточнено позовні вимоги, згідно яких вона просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь інфляційні нарахування за період з 04 липня 2013 року по 03 жовтня 2016 року в сумі 76 702,54 грн. та три проценти річних в сумі 10 184,90 грн., а всього 86 887,44 грн., а також 100 грн. за подання оголошення в газету. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та уточненнях до неї, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, покликаючись на обставини, які викладені письмово. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2013 року у справі №1328/4592/12, який набрав законної сили, [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з обліком і обслуговуванням товаро-матеріальних цінностей, на строк три роки. На підставі ст.75 КК України він був звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку терміном три роки та на нього покладено обов'язки, передбачені ст.76 КК України. Крім цього, вищевказаним вироком задоволено цивільний позов [PERSON] та постановлено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в сумі 109 867,89 грн. (а.с.7-22) З пояснень в судовому засіданні представника позивача [PERSON] - [PERSON] вбачається, що даний вирок суду в частині цивільного позову відповідачем виконано частково. Під час судового розгляду даної справи відповідач [PERSON] перерахував через Личаківський відділ ДВС Львівського міського управління юстиції кошти на рахунок позивача [PERSON] у сумах відповідно: 13.01.2016 року - 1000 грн., 25.04.2016 року - 360 грн. та 01.06.2016 року - 180 грн. Більше коштів на рахунок [PERSON] від [PERSON] у рахунок відшкодування збитків у 2016 році не поступало. Відтак, просить стягнути з відповідача в користь позивача інфляційні втрати та три проценти річних за період по 03 жовтня 2016 року згідно з розрахунком на загальну суму 86 887,44 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 01 жовтня 2014 року розглянув справу № 6-113цс14 про стягнення суми інфляційних втрат та три проценти річних за несвоєчасне виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду від 22 червня 2009 року в частині задоволення цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди. При розгляді даної справи було зроблено наступний правовий висновок, який є обов'язковим для судів загальної юрисдикції. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч.2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Задоволення вироком суду цивільного позову про відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак, вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь інфляційних втрат та три проценти річних, підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно з наведеним позивачем [PERSON] розрахунку, який не оспорювався в судовому засіданні ні відповідачем [PERSON], ні його представником [PERSON], розмір інфляційних втрат за період з 19 серпня 2013 року по вересень 2016 року становить 76 702,54 грн., три проценти річних - 10 184,90 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача в його користь витрат за подання оголошення в газету, то такі, на думку суду, також підлягають до задоволення, оскільки відповідно до положень ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved