Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У жовтні 2021 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Венерська Г.І. звернулася до суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення. Вказувала на те, що під час ухвалення рішення судом не було вирішено її клопотання від 01.10.2021 про стягнення витрат на правничу допомогу. Оскільки її довірителька [PERSON] понесла значні витрати, пов`язані з розглядом справи (консультація клієнта, підготовка позовної заяви, клопотань та представництво у суді), просила стягнути з відповідача на користь її довірительки 8 200грн. В судовому засіданні адвокат Венерська Г.І. клопотання про стягнення суми судових витрат підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Федорюк А.Л. вважає, що представником позивачки пропущено встановлений законом строк для звернення до суду із вказаним клопотанням, у зв`язку із чим просив у його залишити без розгляду. Однак якщо суд прийде до висновку про наявність підстав щодо стягнення з його довірителя судових витрат, просив зменшити такі витрати, так як сума послуг за правничу допомого є неспівмірною із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися та про причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України присутність сторін не є обов`язковою під час ухвалення додаткового рішення. Суд, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши частково матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку: У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04.10.2021 позов [PERSON] задоволено та розірвано шлюб між нею та [PERSON] . Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 01.10.2021 адвокат Венерська Г.І. подала через канцелярію суду клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8200грн. Однак таке клопотання не було вирішено судом під час ухвалення рішення у справі. Таким чином, суд вважає безпідставними посилання представника відповідача Федорюка А.Л. з приводу пропуску строку адвокатом Венерською Г.І на звернення до суду із вказаним клопотанням. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п.34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Так, адвокатом Венерською Г.І. на підтвердження наданих послуг позивачці [PERSON] та їх оплату надано суду звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи та квитанцію, меморіальний ордер про оплату послуг адвоката за надання професійної правничої допомоги. Як вбачається зі звіту (акту) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи, адвокатом надано [PERSON] правничу допомогу (консультація клієнта, підготовка позовної заяви, клопотань, підготовка до судового засідання та представництво інтересів клієнта у суді). Вартість наданої правничої допомоги становить 8 200грн. Факт сплати [PERSON] вказаних послуг АО «Вектор права» підтверджується квитанцією та меморіальним ордером. Таким чином, з огляду на приписи ЦПК України вказані документи є належним документальним підтвердженням розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України). Під час розгляду справи представник відповідача - адвокат Федорюк А.Л. вказував на надмірне завищення адвокатом Венерською Г.І. розміру судових витрат, понесених на правничу допомогу, оскільки категорія вказаної справи є малозначною та безспірною. Таким чином, суд враховуючи складність справи та виконаних адвокатом Венерською Г.І. робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, реальність надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи, ураховуючи принципи співмірності, суд вважає за можливе зменшити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для справи та відшкодувати [PERSON] понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved