Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], по якому просив: стягнути з Відповідача - [PERSON] ([INFO] який зареєстрований та проживає: 65012, [ADDRESS]) на користь Позивача - [PERSON] грошові кошти у розмірі 978 858 (дев'ятсот сімдесят вісім тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) гривень 15 коп., а саме: - Суму боргу в розмірі : 520 730,15 грн. (п'ятсот двадцять тисяч сімсот тридцять грн. 15 коп.); -Суму процентів за користування коштами в розмірі : 458 128, 00 (чотириста п'ятдесят вісім тисяч сто двадцять вісім грн. 00 коп.) та стягнути з Відповідача судові витрати в розмірі: 8 810,00 грн (вісім тисяч вісімсот десять гривень 00 коп.). Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 серпня 2014 року відповідач - [PERSON] позичив в позивача грошові кошти в сумі 20 005.00 (двадцять тисяч п'ять) доларів США і зобов'язався повернути їх до 05 серпня 2015 року. Проте, до теперішнього часу відповідач борг не повернув, на прохання про добровільне повернення боргу не відповідає, гроші повернути відмовляється. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно зі ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи вбачається, що 05 серпня 2014 року відповідач - [PERSON] позичив в позивача грошові кошти в сумі 20 005.00 (двадцять тисяч п'ять) доларів США і зобов'язався повернути їх до 05 серпня 2015 року, що підтверджується Договором позики, копія якого наявна в матеріалах справи. Кошти отримано Відповідачем для купівлі та утримання будинку, тобто в інтересах сім'ї. За умовами договору позики, відповідач зобов'язався кожен місяць сплачувати проценти за користування коштами в розмірі 400 доларів США. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути йому грошові кошти позичені 05.08.2014 року, але борг так і не повернуто. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань за договором позики від 05.08.2014 року. До теперішнього часу відповідачем борг в розмірі 20 005.00 доларів США (двадцять тисяч п'ять) доларів США не повернуто. Відповідно до курсу валют Національного банку України станом на 10.04.2018р. долар США складає 26 гривень 03 копійки. Сума боргу складає 20 005,00 х 26.03= 520 730 (п'ятсот двадцять тисяч сімсот тридцять) гривень 15 коп. Відповідно до умов Договору позики, сторонами було погоджено розмір процентів за користування коштами - 400 доларів США в місяць, а отже за весь час користування позикою (42 місяці) - 17 600 доларів США. Сума процентів складає 17 600х 26.03= 458 128 (чотириста п'ятдесят вісім тисяч сто двадцять вісім) гривень 00 коп. Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язання, загальна сума боргу разом з відсотками складає: 978 858 (дев'ятсот сімдесят вісім тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) гривень 15 коп. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Суд вбачає, що не сплачуючи заборгованість Відповідач порушує вимоги діючого законодавства України, а саме: ст. 526 ЦК України, яка передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства; ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. ст. 629 ЦК України, згідно якої, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає за можливе стягнути на його користь суму боргу в розмірі 151 140 (сто п'ятдесят одна тисяча сто сорок) гривень 00 копійок та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов'язання - 9 573,00 (дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят грн.) Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 8 810,00 грн. (згідно квитанції № СВ00491402 від 19.04.2018 року), а тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача вказаних судових витрат. На підставі викладеного й

Outcome: approved