Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк»\~\~звернувся\~\~до\~\~суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості\~\~за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 3.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено\~\~кредитний договір № NKUCAK05810129, за умови якого банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 22603.63 долари США на термін до 2.08.2014 року. Проте зобов'язання за кредитним договором відповідачем\~\~ не були\~\~виконані, в зв'язку з чим станом на 20.08.2015 року заборгованість по поверненню кредиту становила 30248.60 доларів США, яка складається з 8691.89 доларів США- заборгованості за кредитом; 4738.83 доларів США - заборгованості за процентами; 16817.88 доларів США пеня за несвоєчасне користування кредитом. Від цієї суми віднімається сума у розмірі 10344.14 доларів США, яка була стягнута рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2011 року, тому з відповідача підлягає стягненню 19904.46 доларів США, що відповідає 439092.39 грн. У подальшому представник позивача зменшив позовні вимоги та прохав стягнути з відповідача 3289.94доларів США заборгованість за процентами, 16310.92 доларів США заборгованість по пені, а всього 19600.86 доларів США, що відповідає 432515 грн. 97 к. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог\~\~та розгляд справи за його відсутності.\~\~ Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що у 2007 році він отримав кредит у банку у розмірі 84700 грн., на який придбав автомобіль. Кредитний договір був укладений на 5 років, вважає, що кредитні зобовязання по договору припинилися, коли банк у рахунок боргу по кредитному договору забрав автомобіль. Вивчивши матеріали справи, вислухавши відповідача, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 3 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено\~\~кредитний договір строком на 7 років до 2 серпня 2014 року у виді не відновлюваної кредитної лінії у розмірі 22603.63 доларів США на наступні цілі: придбання автомобіля 15291.75 доларів США, 6.81 доларів США на реєстрацію предмета застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 7000 доларів США на оплату страхових платежів, 152.15 доларів США на оплату страхового платежу по договору особистого страхування з виплатою за користування кредитом процентів у розмірі 0.92 % у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагороди за надання фінансового інструмента у розмірі 152.92 доларів США у момент видачі кредиту. Позивальник за цим договором зобовязався щомісячно сплачувати банку грошові кошти у розмірі 268.76 доларів США, які складаються з заборгованості по кредиту, процентам, винагороди. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~\~\~\~\~ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Однак відповідач передбачені договором умови належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 14 липня 2011 року у розмірі 10344.14 доларів США, яка стягнута за рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2011 року. Вказане рішення суду на час розгляду справи у суді невиконане. У подальшому всупереч взятим на себе зобов'язанням відповідач порушив умови кредитного договору та не сплатив станом на 20.08.2015 року заборгованість у розмірі 3289.94 доларів США заборгованість за процентами, 16310.92 доларів США заборгованість по пені, а всього 19600.86 доларів США, що відповідає 432515 грн. 97 к. Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15 у справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved