Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 17 липня 2005 року у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області позивач зареєстрував шлюб з гр. [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №1319. При реєстрації шлюбу дружина прийняла прізвище «Могилевич». Від шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем [PERSON] і після розірвання шлюбу залишиться з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя, в процесі спільного проживання між сторонами почали виникати непорозуміння, в зв'язку з чим в сім'ї створилась несприятлива психологічна обстановка, тому сторони понад рік тому за взаємним рішенням припинили подружні відносини та спільне проживання. Подальше збереження шлюбу на думку позивача неможливе, що буде суперечити інтересам сторін та дитини, тому позивач звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки відповідача суду не відомі. Заяви про слухання справи за своєї відсутності чи про відкладення розгляду справи та заперечень щодо позову суду не надавала. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача по справі, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що з відповідачем по даній справі позивач перебував в шлюбі, зареєстрованому 17.07.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1319, даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 6). Сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, майнового спору не мають. Шлюб сторони розривають з тієї причини, що не зійшлися характерам та поглядами на життя у зв'язку з чим у них виникали суперечки та сварки. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved