Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

У жовтні 2020 року заявники [PERSON] , [PERSON] звернулись до Печерського районного суду м. Києва із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей. В обґрунтування заяви зазначили, що з 10.05.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Причинами розпаду сім`ї стали різні погляди на сімейне життя, втрата почуття любові та взаємоповаги один до одного, що призвело до фактичного відчуження. Вони досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Основною причиною розпаду сім`ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв`язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Заявниками досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Заявники в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, свою заяву підтримали з підстав викладених в ній. Просили шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.05.2017 року між заявниками [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 266. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.. Відповідано до ст. 109 Сімейного Кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що причинами розпаду сім`ї стали різні погляди на сімейне життя, втрата почуття любові та взаємоповаги один до одного, що призвело до фактичного відчуження. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Заявниками досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утримання спільної дитини. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даною заявою є виваженим та відповідає волевиявленню сторін, а тому заява підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved