Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

У жовтні 2015 року заявники [PERSON], та [PERSON] звернулися до суду в порядку окремого провадження зі заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги заявники обґрунтовували тим, що 26.02.2015 року між ними укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №245. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON], народився син [PERSON], 21 травня 2014 року. Заявники стверджували, що подружнє життя у них не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сімї є неможливим. [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вони мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують з лютого 2011 року, не ведуть спільного господарства. Заявники досягли згоди щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, визначили умови та участь батьків у їх вихованні, здійснення батьківських прав та виконання обовязків тим з подружжя, хто проживає окремо і сплати аліментів на дітей. З цих підстав заявники просили суд розірвати шлюб, укладений 26.02.2014 року між ними. Заявники та представники завників в судове засідання не зявилися, направили до суду заяви про слухання справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2014 року між [PERSON], та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №245. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON], народився син [PERSON], 21 травня 2014 рок. Ст.109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що подружнє життя заявників не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сімї є неможливим. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки. 18.09.2015 року між [PERSON] у письмовій формі було укладеного договір про визначення місця проживання дитини та про участь у вихованні того з батьків, хто проживає окремо (а.с.3). Цей договір був укладений у письмовій формі та нотаріально засвідчений (а.с.4). Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя. Таким чином, враховуючи дійсну волю заявників, відсутність порушень при цьому їх особистих майнових прав, а також прав їхніх дітей, суд вважає, що заяву про розірвання шлюбу слід задовольнити. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України ст.ст.3, 4, 208, 212-215, 234 ЦПК України, суд,

Outcome: approved