Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 23 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 301. В обґрунтування позову зазначав, що з 23 червня 2009 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося через подружню зраду дружини, що призвело до відсутності взаєморозуміння та поваги між ними. Із вересня 2017 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб існує лише формально, примирення та подальше збереження подружніх стосунків є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він підтримує, просив суд строк на примирення не надавати та розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає повністю, просила суд строк на примирення не надавати та розглянути справу за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 23 червня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 301. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що із вересня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved