Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON]С, [PERSON], Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - ГУДМС України в Дніпропетровській області), третя особа - [PERSON], Комунальне підприємство «Жилсервіс» (далі - КП «Жилсервіс») про усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на жило від 03.10.2008 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 03.10.2008 року за № 223-р-08, позивач, [PERSON], його дружина та відповідачі, які є його сином та дочкою, отримали у свою приватну, спільну часткову власність житло, що розташоване за адресою: Дніпропетровська обл., м. Вільногірськ, вул. Садова, 17-а/5, право власності на житло зареєстровано за ними. В зазначеному житлі зареєстровані за паспортним обліком усі співвласники цієї квартири. Однак [PERSON] більше пяти років поспіль в цій квартирі не проживає, виїхала разом зі своїм чоловіком на постійне проживання за кордон, приїхати в Україну та добровільно знятися з реєстраційного обліку не має можливості. [PERSON] більше року тому виїхав в пошуках роботи до РФ, де він зараз і знаходиться, його фактичне місце знаходження та перебування позивачу не відомі. Таким чином, обидва відповідачі втратили інтерес до зазначеного житла, речей їх там немає. Оскільки відповідачі добровільно знятися з реєстраційного обліку з зазначеного вище житла не можуть або не бажають, це змусило [PERSON] звернутися з позовом до суду. Просить усунути перешкоди в здійсненні ним свого права власності на свою частку у зазначеному вище житлі, розташованому за адресою: Дніпропетровська обл., м. Вільногірськ, вул. Садова, 17-а/5 та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням без позбавлення їх права володіння та розпорядження своїми частками у цій квартирі, зобовязати ГУДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку обох відповідачів з квартири [ADDRESS] з підстав, викладених і позовній заяві. Позивач в судове засідання зявився, позов підтримав в повному обсязі, пояснив, що зняти з реєстрації відповідачів потрібно для того щоб він сплачував комунальні послуги у меншому розмірі, оскільки останні часом тарифи значно зросли. Відповідачі у квартирі тривалий час не проживають, тому їх потрібно зняти з реєстрації без позбавлення права власності. Відповідачі до суду не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ГУДМС України в Дніпропетровській області просило справу розглядати та закінчувати без їх участі. Третя особа [PERSON] викликалась в судове засідання, повідомлена про розгляд справи належним чином, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Третя особа КП «Жилсервіс» викликалась в судове засідання, просило справу розглядати та закінчувати без їх участі. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.10.2008 року, [PERSON], [PERSON] та відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], є співвласниками квартири [ADDRESS]. Кожному з них належить по 1/4 частці вказаної квартири. Право власності зареєстровано КП «БТІ м. Вільногірська», реєстраційний № 24871042, номер запису 5092 (ІІо) в книзі 38, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 5, 6). Згідно довідки від 02.04.2015 року за № 1283, в квартирі за адресою вул. Садова, 17-а/5 м. Вільногірськ, зареєстровані [PERSON], [PERSON] та відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], (а.с. 7). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є братом позивача, пояснив, що [PERSON] він не бачив близько трьох років, а [PERSON] близько пяти або шести років мешкає за кордоном у різних країнах. У квартирі вони не проживають. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що знайома з [PERSON] близько трьох років через його брата, особисто з [PERSON] та [PERSON] не знайома, ніколи їх не бачила, як в квартирі позивача так і на вулиці. В квартирі проживають позивач та його дружина. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником майна або законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За приписами ч. 1, 3, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ст. 1 Протоколу №1 до конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, в цій справі суд враховує також правову позицію ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.79 згідно з якою ст.1 Протоколу №1 до конвенції по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Відповідно до матеріалів справи відповідачі зареєстровані у спірному житловому приміщенні і їм на праві спільної часткової власності належить по 1/4 частині квартири [ADDRESS]. Слід зазначити, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, яке є составною частиною права власності, а тому зняти відповідачів з реєстрації місця проживання можна лише за умови припинення їх права власності на спірне майно у передбаченому законом порядку, зокрема, за положеннями ст. 365 ЦК України. В процесі даного судового розгляду таке спірне питання між сторонами судом не вирішується. Підставою звернення позивача до суду є те, що відповідачі, які на теперішній час не проживають у квартирі співвласниками якої вони є та в якій зареєстровані, не сплачують комунальні послуги та позивач змушений сплачувати їх самостійно, він бажає оформити субсидію і цьому також перешкоджає реєстрація відповідачів. Суд вважає за необхідне зазначити, що [PERSON] не позбавлений права звернутися до суду з метою стягнення з [PERSON] та [PERSON] частини оплачених ним самостійно комунальних послуг. Вимога позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням без позбавлення їх права володіння та розпорядження своїми частками у цій квартирі не ґрунтується на положеннях ст.ст. 319, 405, 381, 391 ЦК України, тому в задоволенні вказаної вимоги має бути відмовлено. Непроживання відповідачів за місцем реєстрації не має правового значення для розгляду даної справи. Вимога про зобовязання ГУ ДМС України в Дніпропетровській області здійснити зняття з реєстраційного обліку обох відповідачів є безпідставною та протирічить змісту ст.ст. 6, 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якого в разі прийняття рішення судом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідне рішення є підставою для знаття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобовязувати реєстраційний орган вчинити ці дії не має потреби. Виходячи з викладеного, за наявності у відповідачів права користування спірною квартирою, як співвласників житла, що випливає з положень діючого законодавства, в задоволенні позову має бути відмовлено в повному обсязі, понесені судові витрати позивачу не компенсуються.

Outcome: dismissed