Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який було уточнено в ході розгляду справи, в якому просить встановити факт трудових відносин між ним та відповідачем, зобовязати відповідача внести записи до трудової книжки позивача про те, що він працював конюхом з 14.01.2018 р. по 20.03.2018 р., стягнути з відповідача на користь позивача не нараховану та невиплачену заробітну плату за відпрацьований час в розмірі 8227,66 грн. без урахування податків та обовязкових платежів. \~\~ В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 14.01.2018 р. він був прийнятий на роботу конюхом до ЗОГО «Кінно - спортивний клуб «РОСІНАНТ», однак запис до трудової книжки внесено не було. 20.03.2018 р. позивач відпрацював останній день у вказаній організації, однак запис до його трудової книжки також не внесли та розрахунку за весь відпрацьований час з ним не провели. В підтвердження своїх доводів позивач посилається на акт інспекційного відвідування ЗП № 873/561/АВ складений ГУ Держпраці у Запорізькій області 04.06.2018 р. Позивач до суду не зявився, надав заяву про слухання справи без його участі, уточнений позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомляв. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до витребуваного судом Акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю серії ЗП № 873/561/АВ від 04.06.2018 р., складеного Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області встановлено, що інспекторами Терещук О.Ф. та Ващиліною І.В. проведено інспекційне відвідування Запорізької обласної громадської організації «Кінно-Спортивний клуб «Росінант», в ході якого було встановлено, що [PERSON] працював в ЗОГО «Кінно-Спортивний клуб «Росінант» з 14.01.2018 р. до 14.03.2018 р. конюхом. У січні ним відпрацьовано 6 діб, у лютому 15 діб, а у березні 7 діб. При прийняття на роботу домовленість про оплату праці становила 250 грн. за відпрацьовану добу. За відпрацьований час у січні він отримав 1200 грн. У лютому та березні заробітну палату він не отримав. Трудовий договір між [PERSON] та відповідачем укладено не було. Згідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту трудових відносин між ним та ЗОГО «Кінно-Спортивний клуб «Росінант» підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки судом встановлено, що позивач фактично мав трудові стосунки з відповідачем. Як похідна, також підлягає задоволенню позовна вимога про зобовязання відповідача внести відповідний запис в трудову книжку позивача, про те, що останній дійсно працював конюхом у ЗОГО «Кінно-Спортивний клуб «Росінант» з 14.01.2018 р. по 20.03.2018 р. Статтею 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 6 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи. В своїй позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача суму невиплаченої заробітної плати з січня по березень 2018 р. у розмірі 8227,66 грн. В обґрунтування зазначених вимог позивач посилається на розмір мінімальної заробітної плати встановлений в Україні на той час, який дорівнює 3723 грн. При цьому наводить наступні розрахунки: у січні 2018 р. позивач відпрацював 13 діб, та йому має бути нараховано 2199,95 грн.; у лютому позивач відпрацював 20 діб, та йому має бути нараховано 3723 грн.; у березні позивач відпрацював 13 діб та йому має бути нараховано 2304,71 грн. Однак з вказаними доводам та розрахунками суд погодитись не можу, оскільки відповідно до Акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю серії ЗП № 873/561/АВ від 04.06.2018 р., складеного Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області встановлено, що у січні 2018 р. позивач відпрацював 6 діб, та йому виплачена заробітна плата у розмірі 1200 грн., у лютому 2018 р. відпрацював 15 діб, а у березні 2018р. відпрацював 7 діб. При цьому позивач та відповідач дійшли згоди, що оплата праці позивача складає 250 грн. за відпрацьовану добу. Таким чином, суд приходить до висновку, про необхідність при обрахуванні суми невиплаченої заробітної плати виходити з домовленості, яка існувала між позивачем та відповідачем стосовно графіку роботи та заробітної плати, яка складала 250грн. на добу, оскільки між сторонами існували договірні трудові відносини. У звязку з чим позов в частині стягнення невиплаченої заробітної плати підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивач слід стягнути суму заробітної плати в загальному розмірі 5800 грн., яка складається з наступного: заробітна плата за 6 діб січня 2018 р. 300 грн. (250 х 6 1200), заробітна плата за 15 діб лютого 2018 р. 3750 грн. (15 х 250), заробітна плата за 7 діб березня 2018 р. 1750 грн. (7х250). Крім того суд вважає необхідним встановити, що вказана сума заробітної плати має бути нараховане без врахування податків та обовязкових платежів. У відповідності до вимог п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial