Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Зазначила, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем на її утриманні перебувають їх спільні діти: син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей, позивач просила стягнути з нього аліменти на їх утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Ухвалою суду від 16.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, якою роз`яснено відповідачу його права відповідно до ч.1, 2 ст.278 ЦПК України. Повідомлення про розгляд справи направлено за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, яке він особисто отримав 23.10.2020. Станом на 16.11.2020 відзиву на позов, заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до Новоград-Волинського міськрайонного суду не надходило. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.01.2009 та є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , домовленості про утримання яких вони не досягли. Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму з 01.12.2020 для дітей: віком до 6 років - 1921 гривня, віком від 6 до 18 років - 2395 грн. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, не надав жодних документів, які б підтверджували його непрацездатність, стан здоров`я, наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі. А тому суд приходить до переконання, що поважних причин, які б унеможливлювали надання ним матеріальної допомоги своїм трьом дітям, на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одну матір. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дітей та беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку; враховуючи потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який не надав жодних заперечень проти позову, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою аліментів; аналізуючи розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за вересень 2020 року вона становила 9 979 грн.), - суд приходить до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, тобто по 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Це відповідатиме як інтересам неповнолітніх дітей, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 13.10.2020. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved