Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У квітні 2015 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із позовом до ПАТ «Дельта Банк». У позовній заяві зазначено, що в період з 17 жовтня 2013 року по 31 березня 2015 року позивач перебував з ПАТ «Дельта Банк» в трудових відносинах, працюючи на посаді юрисконсульта Сектору претензійно-позовної роботи Запорізького регіону Відділу претензійно-позовної роботи Управління по роботі з простроченою заборгованістю фізичних осіб з заставними кредитами Департаменту по роботі з проблемними активами фізичних осіб. Прийнятий на роботу на підставі наказу №1214-к/ТР від 17 жовтня 2013 року, звільнений з роботи на підставі наказу № 582-к/ТР від 31 березня 2015 року. За здійснювану роботу [PERSON] щомісячно отримував заробітну плату, яка складалась з основної заробітної плати у вигляді місячного окладу в розмірі 1218 гривень; з додаткової заробітної плати у вигляді надбавки до посадового окладу в розмірі 856 гривень 69 копійок, та надбавки до посадового окладу у вигляді винагороди за супроводження судового й виконавчого проваджень у розмірі щомісячних нарахувань розрахованих у відповідності до внутрішнього нормативного акту Банку. 03 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» видано наказ №20 «Про зупинення нарахування та сплати додаткової заробітної плати, заохочувальних та компенсаційних виплат в AT «Дельта Банк», згідно якого з 03 березня 2015 року зупинено нарахування та сплату додаткової заробітної плати, у зв'язку з чим позивачеві не сплачено за березень 2015 року додаткову заробітну плату, а саме, надбавку до посадового окладу в розмірі 856 гривень 69 копійок; надбавку до посадового окладу у вигляді винагороди за супроводження судового й виконавчого проваджень по результатам роботи в лютому 2015 року у розмірі 2535 гривень. Крім того, [PERSON] не сплачено компенсацію витрат на відрядження на загальну суму 673 гривні 87 копійок, а саме: за відрядження 16 вересня 2014 року на суму 104,50 гривень; за відрядження 02 лютого 2015 року - 03 лютого 2015 року на суму 169,39 гривень; за відрядження 19 лютого 2015 року на суму 157,60 гривень; за відрядження 03 березня 2015 року - 04 березня 2015 року на суму 242,38 гривень. 31 березня 2015 року [PERSON] звільнено з роботи. При звільненні не було проведено повний розрахунок, а саме не були сплачені вищезазначені грошові суми, не сплачено другу частину основної заробітної плати за березень 2015 року у вигляді другої частини посадового окладу та компенсація за невикористану відпустку. 06 квітня 2015 року позивачеві було виплачено грошові кошти в розмірі 7192 гривень 54 копійки. Розшифровка зазначених виплат, не зважаючи на неодноразові вимоги позивача, надана не була. Зі змісту отриманої відповіді Банку на звернення слідує, що [PERSON] за березень 2015 року сплачено посадовий оклад за відпрацьований час та компенсація за невикористану відпустку. Таким чином, 06 квітня 2015 року, з позивачем проведено частковий розрахунок при звільненні. Не сплачено надбавку до посадового окладу в розмірі 856,69 гривень; надбавку до посадового окладу у вигляді винагороди за супроводження судового й виконавчого проваджень по результатам роботи в лютому 2015 року у розмірі 2535 гривень; компенсацію витрат на відрядження на загальну суму 673,87 гривень. Всього не сплачено 4065,56 гривень. Виходячи з вищевикладеного позивач просить суд стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на свою користь несплачену частину заробітної плати, компенсацію витрат при відрядженні, всього у розмірі 4065 гривень 56 копійок. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2015 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення додаткової заробітної плати та компенсації на відрядження в частині позовних вимог, а саме, стягнення несплаченої надбавки до посадового окладу у вигляді винагороди за супроводження судового й виконавчого проваджень по результатам роботи в лютому 2015 року у розмірі 2535 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав, уточнив позовні вимоги, а саме зменшує заявлену в позові несплачену компенсацію витрат на відрядження на 157 гривень 60 копійок, постільки вказану суму витрат на відрядження 19 лютого 2015 року він отримав 12 травня 2015 року. Просить суд стягнути несплачену надбавку до посадового окладу за березень 2015 року в розмірі 856 грн. 69 коп., та несплачену компенсацію витрат на відрядження на загальну суму 516 грн. 27 коп. Представник відповідача в судове засідання двічі не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до раніше поданих письмових заперечень, відповідач ПАТ «Дельта Банк» просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Посилаючись на те, що з 03 березня 2015 року в АТ «Дельта Банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію, уповноваженою особою ФГВФО було видано наказ №20 «Про зупинення нарахування та сплати додаткової заробітної плати, заохочувальних та компенсаційних виплат в АТ «Дельта Банк», всі працівники почали отримувати заробітну плату відповідно до посадових окладів. В день звільнення позивач за нарахованими йому грошовими коштами не з'явився, а отримав їх тільки 06 квітня 2015 року. Що стосується компенсації витрат на відрядження, то вона здійснюється при наданні працівником оригіналів документів, що підтверджують здійснені витрати. [PERSON] такі оригінали не надав. Крім того, компенсація витрат на відрядження 03 березня 2015 року - 04 березня 2015 року на суму 242,38 гривень відповідачем визнається, та Банк згоден сплатити вказані кошти позивачеві при його зверненні до ПАТ «Дельта Банк». Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що в період з 17 жовтня 2013 року по 31 березня 2015 року позивач [PERSON] перебував з ПАТ «Дельта Банк» в трудових відносинах, працюючи на посаді юрисконсульта сектору претензійно-позовної роботи Запорізького регіону відділу претензійно-позовної роботи управління по роботі з простроченою заборгованістю фізичних осіб з заставними кредитами департаменту по роботі з проблемними активами фізичних осіб. Прийнятий на роботу на підставі наказу №1214-к/ТР від 17 жовтня 2013 року, звільнений з посади на підставі наказу № 582-к/ТР від 31 березня 2015 року за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно до ст.29 Закону України «Про оплату праці», при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. При прийомі на роботу, [PERSON], 17 жовтня 2013 року було власноручно написано та підписано заяву в якій, зокрема зазначається, що він просить прийняти його на роботу з посадовим окладом згідно штатного розпису. Відповідно до штатного розкладу ПАТ «Дельта Банк», посадовий оклад на посаді юрисконсульта сектору претензійно-позовної роботи Запорізького регіону відділу претензійно-позовної роботи управління по роботі з простроченою заборгованістю фізичних осіб з заставними кредитами департаменту по роботі з проблемними активами фізичних осіб складав 1218.00 гривень. Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством: премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Законодавством також встановлено, що мінімальна заробітна плата встановлюється у розмірі не нижчому від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст.9 Закону України «Про оплату праці»). На виконання вимог законодавства, в ПАТ «Дельта Банк» було встановлено посадовий оклад для робітника, що працює на посаді юрисконсульта сектору претензійно-позовної роботи Запорізького регіону відділ претензійно-позовної роботи управління по роботі з простроченою заборгованістю фізичних осіб заставними кредитами департаменту по роботі з проблемними активами фізичних осіб на рівні мінімальної заробітної плати. Посадовий оклад - це є основна заробітна плата. Позивачу [PERSON] також виплачувалася надбавку до посадового окладу, що є додатковою заробітною платою. З 03 березня 2015 року в ПАТ «Дельта Банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію. Згідно ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку. Відповідно до п.5) ч.5 ст. 12 цього Закону, виконавча дирекція Фонду при виведенні неплатоспроможних банків з ринку затверджує кошторис витрат банку, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку. Зобов'язання банку щодо виплати заробітної плати працівникам банку виконуються у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду ( п.3), абз.9, ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Відповідно до Рішення ФГВФО №51 від 02 березня 2015 року, уповноваженою особою фонду при здійснені тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В. На підставі п.2) ч.3 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку. 03 березня 2015 року уповноваженою особою ФГВФО було видано наказ №20 «Про зупинення нарахування та сплати додаткової заробітної плати, заохочувальних та компенсаційних виплат в AT «Дельта Банк»». Відповідно до цього Наказу, з 03 березня 2015 року зупинено нарахування та сплата додаткової заробітної плати, заохочувальних та компенсаційних витрат. Таким чином, з 03 березня 2015 року всі працівники ПАТ «Дельта Банк» отримували заробітну плату відповідно до своїх посадових окладів, зазначених в штатному розкладі. Саме на цій підставі позивачу було здійснено нарахування та виплату заробітної плати за березень 2015 року з розрахунку його посадового окладу відповідно до штатного розкладу, який дорівнював 1218.00 гривням. Ніяких змін щодо розміру посадового окладу не вносилося, а надбавки до посадового окладу не входить до розміру посадового окладу та є змінною складовою заробітної плати працівника за місяць, тому її відміна не є внесенням змін до оплати праці, про які повинен бути повідомлений працівник за 2 місяця до їх введення. Тому позовна вимога [PERSON] про стягнення з ПАТ «Дельта Банк» надбавки до посадового окладу за березень 2015 року в розмірі 856 грн. 69 коп. задоволенню не підлягає. Позовні вимоги щодо стягнення витрат на відрядження суд задовольняє частково. Відповідно до ст.121 КЗпП України, працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються зокрема добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад. Згідно ст.1 Розділу І «Інструкції про службові відрядження в межах України і за кордон», затвердженої наказом Міністерства фінансів України №59 13 березня 1998 року з наступними змінами та доповненнями (надалі- Інструкція), службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем постійної роботи. Згідно ст.6 II Розділу Інструкції, працівнику відшкодовуються витрати на проїзд до місця відрядження й назад в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом (крім таксі). Відрядженому працівникові відшкодовуються також витрати на проїзд міським транспортом загального нотування (крім таксі). Згідно ст.16 І Розділу Інструкції, окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження є добові витрати. Суми добових витрат для працівників підприємств затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року №98 та складають 30 гривень. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем ПАТ «Дельта Банк» визнано, що позивачем надано документи, що підтверджують його витрати на відрядження здійснені відповідно до наказу №273-к/ТМ від 02 березня 2015 року у розмірі 242 грн. 38 коп., також відповідачем нарахована до виплати вказана сума. Однак компенсація не була виплачена [PERSON] в день звільнення та в подальшому. Заперечення відповідача, що [PERSON] не з`являється до відділення Банку для отримання 242 грн. 38 коп., суд визнає необґрунтованими. Вказана компенсація не була виплачена в день звільнення 31 березня 2015 року. Компенсація витрат на відрядження відповідно до наказу №231-к/ТМ від 18 лютого 2015 року у розмірі 157 грн. 60 коп., виплачена позивачеві 12 травня 2015 року, однак і того дня не сплачено 242 грн. 38 коп. Також суд стягує компенсацію витрат на відрядження на підставі наказу №1084-к/ТМ від 15 вересня 2014 року на суму 104 грн. 50 коп., які підтверджуються належними доказами. Оригінали відповідних підтверджувальних документів надавалися відповідачеві, однак необґрунтовано повернуті позивачеві без оплати. В частині позовних вимог про компенсацію витрат на відрядження на підставі наказу №138-к/ТМ від 30 січня 2015 року на суму 169 грн. 39 коп., суд у задоволенні відмовляє, постільки [PERSON] не надано доказів, що він надавав ПАТ «Дельта Банк» відповідні підтверджувальні документи. Суд стягує з ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в дохід держави у розмірі 1218 гривень.

Outcome: partial