Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.05.2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «ІЛТА» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-91407/0754, предметом якого є страхування транспортного засобу «RENAUL LOGAN», д/н [NUMBER]. 27.08.2013 року у місті Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «RENAUL LOGAN», д/н [NUMBER], під керуванням водія - [PERSON] та транспортного засобу «RENAUL KANGOO», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Згідно з довідкою ВДАІ та постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.09.2013 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 03.09.2013 року страхувальник - ТОВ «ІЛТА» звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 23.10.2013 року позивачем на підставі рахунку №С5007624 від 24.09.2013 року було складено страховий акт №ДККА-30494 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 8991, 58 грн. 08.02.2014 року позивачем на адресу відповідача було направлено регресну вимогу №20321 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, проте відповідачем не виявлено бажання вирішувати це питання, в зв'язку з чим позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст.993, 1166, 1188, 1191 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК України, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як встановлено матеріалами справи, 17.05.2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «ІЛТА» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-01407/0754, предметом якого є страхування транспортного засобу «RENAUL LOGAN», д/н [NUMBER] (а. с. 13). 27.08.2013 року у місті Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «RENAUL LOGAN», д/н [NUMBER], під керуванням водія - [PERSON] та транспортного засобу «RENAUL KANGOO», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Згідно з довідкою ВДАІ (відомості про дорожньо-транспортну пригоду №9254769) порожньо-транспортна пригода відбулась за участю водіїв транспортного засобу «RENAUL LOGAN», д/н [NUMBER], під керуванням водія - [PERSON] та транспортного засобу «RENAUL KANGOO», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (а. с. 20). За фактом порушення складено адміністративний протокол АВ №509624 та справу направлено до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.09.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 21). Відповідно до частин 3 та 4 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, суд вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме між винними діями [PERSON], водія транспортного засобу «RENAUL KANGOO», д/н [NUMBER], та заподіянню шкоди [PERSON], водію транспортного засобу «RENAUL LOGAN», д/н [NUMBER], існує прямий причинно-наслідковий зв'язок і така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Судом також встановлено, що розмір шкоди, завданої відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підтверджений матеріалами справи і ніким з учасників не оспорювався. Так, 23.10.2013 року позивачем на підставі рахунку №С5007624 від 24.09.2013 року було складено страховий акт №ДККА-30494 та розрахунок суми страхового відшкодування до нього (а. с. 32-33) та на підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 8991, 58 грн., що підтверджується платіжним дорученням №19156 від 25.10.2013 року (а. с. 34). Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки 17.05.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «ІЛТА» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-91407/0754, предметом якого є страхування транспортного засобу «RENAUL LOGAN», д/н [NUMBER], суд вважає, що у позивача є правові підстави, які передбачають право страховика у відповідності до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 1191 Цивільного кодексу України вимагати стягнення збитків з особи, що винна у заподіянні шкоди, тобто у регресному порядку, а також встановлені всі правові підстави для застосування правил цивільної відповідальності за завдану в даному випадку шкоду від ушкодження автомобіля «RENAUL LOGAN», д/н [NUMBER], у розмірі 8991 грн. 58 коп. саме [PERSON]. Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також те, що позивач користуючись свої правом, передбаченим частиною 2 статті 31 ЦПК України, визнав позовні вимоги у повному обсязі, прийшов до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved