Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позивач зазначав, що наказом № 203-к від 20 вересня 2017 року його звільнено з посади заступника начальника управління безпеки ДП «Укрспирт» за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України), що не відповідає його заяві про звільнення від 20.09.2017 р. за вхідним № 80, «у зв`язку з організаційно-штатними змінами на Державному підприємстві спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», відповідно до наказу ДП «Укрспирт» № 407 від 19.09.2017 р. «Про внесення змін до штатного розкладу» та користуючись умовами п. 3.2.6 Колективного договору між роботодавцем і первинною профспілковою організацією ДП «Укрспирт» на 2016 - 2020 роки», тобто передбачено за скороченням штату працівників п. 1ст.40 КЗпП України. Вважає, що відповідач під час оформлення кадрових документів (прийняття від нього заяви про звільнення, видання наказу та внесення запису у трудову книжку) порушив його трудові права у наступному. Відповідно до ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ст. 9 Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яка ратифікована Верховною Радою 04.02.1994 р., тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в ст. 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцю. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. На його вимогу відповідачем не наведено аргументів які вказують, що власником або уповноваженим ним органом перевірено вимоги ст.42 КЗпП України під час попередження про звільнення позивача з роботи. Власником підприємства рішення про ліквідацію підприємства, реорганізацію, перепрофілювання, не приймалось. У вимогах позивач виходить з того, що при звільнені позивача з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідачем було допущено порушення вимог ч.3 ст. 49-2 КЗпП України (не запропоновано всі наявні на підприємстві вакансії), що є підставою для скасування наказу про звільнення позивача як незаконного, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди; вважає, що є підстави дійти правильного висновку про незаконність звільнення при недоведеності власником факту скорочення чисельності або штату, працівників у зв`язку з такими змінами у структурі підприємства та факту дотримання власником вимог ч.3 ст. 36, ч.2 ст. 40, ст. ст. 42,43,49-2 КЗпП України при звільненні працівника. Відповідно до положень ч.2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 203 від 20 вересня 2017 року про звільнення його з роботи, поновити його на посаді заступника начальника управління безпеки ДП «Укрспирт», стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В судове засідання представник відповідача ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, направили до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій позов не визнали. В поданому до суду відзиві на позов відповідач вказав на те, що він є безпідставним і надуманим, та надав наступні пояснення. Так, 19.09.2017 р. ДП «Укрспирт» було особисто вручено позивачу персональне попередження про скорочення (про що міститься розписка позивача з зазначенням про необхідність часу для прийняття рішення). Разом з персональним попередженням, позивача було ознайомлено з переліком наявних на підприємстві вакантних посад, станом на 19.09.2017 р. Одночасно його було повідомлено про право скористатись п. 3.2.6. Колективного договору між роботодавцем і первинною профспілковою організацією ДП «Укрспирт» на 2016-2020 роки, яким передбачено, що у разі звернення особи, повідомленої про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, а також скорочення чисельності або штату працівників, із заявою про звільнення такої особи за угодою сторін, відповідній особі за рішенням керівника підприємства може виплачуватись вихідна допомога. Для можливості отримання вищевказаної виплати заява про звільнення за угодою сторін, має бути подана керівнику підприємства протягом 14 календарних днів з дня повідомлення про наступне вивільнення. 20.09.2017 р. позивачем було власноручно написано заяву на ім`я директора ДП «Укрспирт», в якій [PERSON] просить звільнити його за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі п`яти посадових окладів. Відтак, вбачається, що сторони досягли домовленості щодо звільнення позивача, та виконали всі зобов`язання покладені на них Законом. Натомість вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування наказу № 203-к від 20.09.2017 р. є необгрунтованими. У зв`язку із значним порушенням процесуальних строків розгляду трудового спору суд вирішив не відкладати судове засідання та розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці, виданій на ім`я [PERSON] , останній перебував у трудових відносинах з ДП «Укрспирт» на посаді заступника начальника управління безпеки у період з 18.04.2017 р. по 20.09.2017 р. та був звільнений із займаної посади за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 203 від 20.09.2017 р. Матеріалами справи підтверджено, що 19 вересня 2017 року [PERSON] вручено персональне попередження № 1-2/133-к від 19.09.2017 р., у якому зазначалося про те, що у зв`язку з організаційно-штатними змінами на ДП «Укрспирт»,

Outcome: dismissed