Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], у якій вона 2016 року зробила капітальний ремонт, повністю змінила всі комунікації, придбала нові меблі та побутову техніку. Зазначила, що оскільки вона є пенсіонеркою та єдиним її доходом є пенсійне забезпечення, вона вирішила передати квартиру в оренду. 01 серпня 2016 року між позивачкою та [PERSON], [PERSON] було укладено договір оренди квартири [ADDRESS] строком на чотири місяці, тобто до 01 грудня 2016 року, з можливістю його пролонгації. Після підписання договору позивачка передала відповідачам ключі, а вони їй кошти. Вказала, що 01 грудня 2016 року строк дії договору оренди квартири закінчився, проте відповідачі повідомили її про те, що вони не мають наміру звільняти квартиру та хотіли б пролонгації договору, на що позивачка погодилась. Тому вони домовились про підписання пізніше нового примірнику договору. 09 грудня 2016 року, близько півночі, позивачці зателефонувала сусідка та повідомила про те, що з її квартири [ADDRESS], йде дим. Прибувши на місце позивачка побачила, що пожежники вже ліквідували пожежу в її квартирі. Також вони повідомили, що на момент їх прибуття квартира була відчинена і у ній нікого не було. Причиною виникнення пожежі у висновку було зазначено необережне поводження з вогнем. Посилаючись на те, що на момент пожежі у квартирі проживали відповідачки, та саме вони винні у її виникненні та пошкодженні її майна, позивачка просила суд: стягнути з [PERSON], [PERSON] на її користь матеріальну шкоду, завдану в результаті пожежі у розмірі 64000,00 грн., стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. Позивачка та її представник, діючий на підставі ордеру від 30 червня 2017 року, в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 17). Відповідачка [PERSON] та її представник, діючий на підставі ордеру від 22 січня 2018 року, в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, раніше надали до суду заперечення проти позову, в обґрунтування яких зазначили, що відповідачки в період виникнення загоряння в приміщенні квартири [ADDRESS] не перебували і не мають відношення до причини виникнення пожежі. Крім того, в результаті пожежі були знищені і їх особисті речі та документи, тому просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки їх вина щодо спричинення шкоди позивачці ґрунтується лише на припущеннях та не підтверджується відповідними доказами (а.с. 51-53). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 184) Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивачки, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги пятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03 березня 2003 року, виданим Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 03 березня 2003 року (а.с. 10-10 звор.). Іншим співвласником вище зазначеної квартири вказана [PERSON] Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2006 року визнано частково недійсним розпорядження органу приватизації від 03 березня 2003 року за №173608 та свідоцтво про право власності на житло від 03 березня 2003 року за р. №3-19086, видане Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради, а саме в частині безоплатної передачі у спільну часткову власність в рівних частках квартиру [ADDRESS] О.В. з виключенням останньої з числа власників зазначеної квартири (а.с. 11-звор). 23 квітня 2003 року право власності [PERSON] на вищевказану квартиру зареєстроване у КП «ОМБТІ та РОН» за №414 стор. 38 кн. 461 пр. (а.с. 12 звор.). Встановлено, що 01 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди квартири [ADDRESS], строком на чотири місяці, а саме з 01 серпня 2016 року по 01 грудня 2016 року (а.с. 13). За умовами договору орендодавець [PERSON] передала, а орендар [PERSON] прийняла в оренду приміщення, яке складається з однієї кімнати, площею 18 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 9 договору оренди, договір може бути продовжений за згодою сторін по закінченню строку його дії. В матеріалах справи відсутні документи на підтвердження продовження строку дії вказаного договору або укладення іншого договору оренди між тими ж сторонам та щодо того ж предмету договору, що не заперечується позивачем. Встановлено, що 09 грудня 2016 року у житловій кімнаті квартири №8, по вул. Розумовській, 5 в м. Одесі, приблизно о 00 год. 20 хв. сталася пожежа, що підтверджується актом про пожежу від 09 грудня 2016 року, складеним комісією у складі головного інспектора Малиновського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області [PERSON], власником квартири [PERSON], начальника ДПП ГУ МВС України в Одеській області [PERSON] (а.с. 14). Зі змісту акту вбачається, що повідомлення про пожежу надійшло 09 грудня 2016 року о 00 год. 33 хв., пожежу ліквідовано о 06 год. 05 хв. 09 грудня 2016 року, пожежею знищено особисте майно, що знаходилося в квартирі [ADDRESS], а саме меблі, віконний проріз, пожежею пошкоджено стіни та стелі квартири (а.с. 14). Згідно звіту про причину виникнення пожежі, складеного інспектором Малиновського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області майором служби цивільного захисту [PERSON], безпосередні сліди горіння наявні в приміщенні житлової кімнати №8, при цьому найбільші термічні ушкодження з ознаками осередку горіння відмічаються у місті розташування ліжка, розташованого вздовж стіни житлової кімнати. Проведеним візуальним оглядом місця пожежі встановлено, що в даному приміщенні знаходяться згорівши фрагменти меблі ліжка, особистого майна, в залишках електричних мереж ознак короткого замикання не спостерігається. Висновок: найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі є необережне поводження з вогнем (а.с. 15). З листа Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеські області від 28 лютого 2017 року вбачається, що під час проведення перевірки за фактом підпалу квартири №8, по вул. Розумовській, 5 у м. Одесі, посилаючись на акт про пожежу від 09 грудня 2016 року, причиною займання є необережне поводження з вогнем невстановленою особою. В звязку з чим СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеські області, в зібраних матеріалах не вбачає ознак кримінального правопорушення для подальшого внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 15 звор.). На підтвердження пошкодження квартири [ADDRESS] та меблів, внаслідок пожежі 09 грудня 2016 року, позивачка надала до суду фотографії вказаної квартири до та після пожежі (а.с. 38-50, 96-147). З метою встановлення розміру збитків, завданих позивачці внаслідок пожежі, що сталася 09 грудня 2016 року, судом була призначена судова будівельно-технічна експертизи (а.с. 74-75). 29 серпня 2018 року на адресу суду надійшло клопотання експерта від 16 серпня 2018 року, згідно якого зазначено, що для виконання призначеної експертизи необхідно надати додаткові матеріали, а саме: копію технічного паспорту в повному обсязі на квартиру№8 по вул. Розумовській, 5 в м. Одесі, акт про технічний стан квартири до пожежі, а саме технічний стан конструктивних елементів, оздоблення та інженерних комунікацій та зазначено, що під час натурного обстеження було встановлено, що в квартирі №8, по вул. Розумовській, 5 у м. Одесі, виконується ремонт, що робить неможливим визначення виду, обєму пошкоджень та ремонтно-будівельних робіт для їх усунення (а.с. 85). 08 листопада 2018 року на адресу суду надійшов лист від Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України із повідомленням про неможливість надання висновку у звязку з невиконанням клопотання експерта (а.с. 149 звор.). В процесі розгляду справи позивачка неодноразово надавала до суду заяви, клопотання, згідно яких просила стягнути з відповідачів суму збитків, згідно акту про пожежу\~від 09\~грудня 2016\~року, у загальному розмірі 4366146,00 грн. та 1000000,00 грн. моральної шкоди, однак суд не приймає до уваги вказані заяви та клопотання як заяви про збільшення позовних вимог, оскільки вони не оформлені належним чином у відповідності до вимог ЦПК України та не містять квитанції про оплату судового збору відповідно до суми стягнення (а.с. 87, 159-166). Згідно ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із роз'ясненнями, наданими у\~постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних\~\~справ про відшкодування шкоди»\~розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є\~\~вина зазначеної особи. Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до заявлених позовних вимог, позивачка просить суд стягнути з відповідачів на її користь матеріальну шкоду у розмірі 64000,00 грн., однак жодних доказів на підтвердження понесених нею витрат суду не надано. В матеріалах справи наявний акт обстеження матеріально-побутових умов проживання особи, яка звертається за матеріальною грошовою допомогою від 19 червня 2017 року, складений комісією КП ЖКС «Черьомушки», згідно якого комісія рекомендувала виділити грошову допомогу [PERSON] для усунення слідів пожежі (а.с. 91-92). Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вини відповідачів [PERSON], [PERSON] у пожежі, яка сталася 09 грудня 2016 року у квартирі [ADDRESS], яка належить позивачці на праві власності. Отже вина відповідачів в заподіянні шкоди майну позивачки не встановлена. Крім того, суд враховує, що строк дії договору оренди вищевказаної квартири сплив, доказів щодо продовження строку дії вказаного договору або укладення іншого договору оренди між тими ж сторонам та щодо того ж предмету договору суду не надано. Позивачка надала до суду заяви сусідів, які також проживають у [INFO], в яких останні підтвердили те, що у квартирі [ADDRESS] до пожежі 8-9 грудня 2016 року проживали дві дівчини-квартиранти, однак суд не приймає вказані заяви в якості доказів, оскільки вони не оформлені належним чином, не засвідчені, не містять відомостей щодо обставин справи та не є належними доказами в розумінні ЦПК України (а.с. 176-178). Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди саме з відповідачів є необґрунтованими, будь-яких доказів того, що дії останніх були неправомірними, між ними і завданою шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є\~\~вина зазначених осіб, суду не надано. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню у звязку з недоведеністю. Згідно ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини , крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України\~позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн. з [PERSON] та 100000,00 грн. з [PERSON], позивачка посилається на те, що в результаті пожежі та пошкодження її майна їй було завдано моральної шкоди. Відповідно до ч. ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів\~\~спричинення їй моральної шкоди саме відповідачками, тому в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову- на відповідача. Судовий збір у справі складає 640,00 грн. за вимоги майнового характеру, 640,00 грн. за вимоги немайнового характеру, які сплачені позивачкою при зверненні до суду у повному обсязі (а.с. 1, 23).

Outcome: dismissed