Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 05.09.2014 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №432. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. З травня 2017 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, оскільки між ними втрачено почуття любові і поваги один до одного. Вважає, що збереження їхньої родини неможливе, просила шлюб розірвати. Також зазначила, що дитина проживає разом з позивачкою, відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. У звязку з цим [PERSON] просила також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб із відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Плескач». А також просила стягнути з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Ухвалою суду від 26.06.2018 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час\~ та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 05 вересня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №432, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 362139. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 612793, виданого 19.09.2014 року виконкомом Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], актовий запис № 12. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу- одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи те, що у сторін по справі відсутній намір на примирення, бажання поновити сімейні стосунки та проживати однією сімєю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК\~ України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За довідкою про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи № [NUMBER] від 14.07.2016 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], фактичне місце проживання: [INFO]. За вказаною адресою також переміщена неповнолітня [PERSON], 02.09.2014 року, що підтверджується довідкою № [NUMBER] від 14.07.2016 року. Відповідно до довідки-підтвердження №227 від 07.09.2017 року, виданої комунальним дошкільним навчальним закладом комбінованого типу «Ясла-садок № 90 «Калинка» Маріупольської міської ради Донецької області (юридична адреса: м.Маріуполь, пр.Металургів, 165-а), [PERSON], [INFO], з\~ 28.08.2017 року відвідує вказаний заклад. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, а відповідач не звільнений від оплати судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved