Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом в якому просить: розірвати договір підряду на виготовлення вхідних дверей від 01.04.2014року, укладений між нею та [PERSON]; стягнути із [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування збитків 7500грн, 350грн. за надання правової допомоги та неустойку у розмірі 0,1% від вартості замовлення за кожен день прострочки на день винесення рішення за період з 01.04.2014року по 19.11.2014року у розмірі 1500грн.; стягнути із [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що між нею та ФОП [PERSON] 01.04.2014року було укладено договір на виготовлення та встановлення вхідних подвійних дверей. Відповідно до п.2.1 вказаного договору повна вартість вироба склала 7500грн. Для оплати замовлення вона взяла споживчий кредит у ПАТ «ОТП Банк», який перерахував гроші в сумі 6066,00грн. на розрахунковий рахунок відповідача. Частину коштів у розмірі 1500грн. вона внесла 07.04.2014року по квитанції [PERSON], про що свідчить відповідна відмітка в тексті договору. Відповідно до п.3.2 Договору відповідач зобов'язався виготовити двері протягом 24 днів. Також було обумовлено, що виконавець має право в односторонньому порядку продовжити строк виконання і доставки, однак не більше ніж на 10 робочих днів. Як замовник вона виконала усі умови договору, однак відповідач двері не виготовив, чим порушив п.3.2 Договору. На її звернення, відповідач 19.06.2014року видав їй розписку, в якій визнав свою відповідальність за невиконання замовлення, а також факт його оплати з її боку та зобов'язався привезти та встановити двері до 05.07.2014року, у випадку невиконання зобов'язання повернути повністю вартість замовлення. 25.09.2014року вона отримала від відповідача лист, в якому він посилався на форс-мажорні обставини, та щоб вона з'явилася до нього у офіс для розірвання договору і повернення коштів. Однак з'явившись до офісу відповідача, вона дізналася, що останнього немає та замовлення не може бути виконано. Крім іншого, відповідно до п.4.2. Договору відповідач зобов'язаний виплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості замовлення за кожен день прострочки. Також позивач зазначила, що діями Відповідача їй завдано моральну шкоду в розмірі 5000.00 грн., яка виявилась в наступному: у зв'язку з порушенням Відповідачем умов договору та невиконанням взятих на себе зобов'язань, вона була вимушена звертатися до Банку для оплати замовлення, кредит який виплачує із своєї невеликої пенсії. Оскільки відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав та ухиляється від його виконання, просила позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, з підстав викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення з відповідача вартості виробу у сумі -7500грн., в іншій частині позову просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 01.04.2014року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] був укладений договір побутового підряду по виготовленню та поставленню вхідних дверей по розцінкам виконавця протягом 24 робочих дня з моменту оплати вартості замовлення, з можливістю в односторонньому порядку продовження цього строку виконавцем, але не більше ніж на 10 днів. Вартість виробу складала 7500грн. /а.с.4/. Для внесення передоплати по договору підряду Позивач 01.04.2014 р. оформила кредитний договір №2008548516 на придбання товару з Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» на загальну суму 6000,00грн., які ПАТ «ОТП Банк» перерахував фізичній особі-підприємцю [PERSON], що підтверджується копією договору про надання споживчого кредиту, чого не заперечував представник відповідача /а.с.5/. За даним договором підряду позивач свої зобов'язання виконала у повному обсязі, сплативши 07.04.2014року повну вартість виробу, що підтверджується товарним чеком №152 на суму 1500,00грн та відміткою в тексті Договору /а.с.8/. Згідно до умов договору підряду, Відповідач повинен був виконати свої зобов'язання протягом 24 робочих днів, тобто до 01 травня 2014 року. В зазначений строк робота по виготовленню й встановленню вхідних дверей виконана не була. Отже, відповідач допустив істотне порушення умов договору підряду. 19.06.2014року відповідач [PERSON] надав позивачу [PERSON] розписку, в якій визнав свою відповідальність за невиконання замовлення, а також факт його оплати з її боку та зобов'язався привезти та встановити двері до 05.07.2014року, у випадку невиконання зобов'язання повернути повністю вартість замовлення /а.с.9/. Згідно листа від 25.09.2014року адресованого [PERSON] відповідачем [PERSON], останній посилався на форс-мажорні обставини, щодо виконання Договору в якому також запропонував [PERSON] з'явитися до офісу для розірвання договору і повернення коштів /а.с.10/. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки відповідач своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором є достатні підстави розірвати договір. Також, згідно ч. 2, ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Пунктом 4.2 договору передбачено, що в разі невиконання умов договору, виконавець зобов'язаний сплатити замовнику неустойку в розмірі 0,1 % від вартості договору за кожний день прострочення. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи. Частиною 2 статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Зі змісту договору вбачається, що сторони відступили від положень ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» і в п.4.2 договору обумовили, що в разі невиконання п.3.2 виконавець зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1% вартості дійсного договору за кожен день прострочення. Дане відступлення сторін відповідає положенням ч.2 ст.6 ЦК України та не суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». За таких обставин, з відповідача на користь позивачки належить стягнути пеню обумовлену сторонами в п.4.2 договору. Визначаючи кількість прострочених робочих днів, для стягнення неустойки з підстав визначених п.4.2 договору, суд не може погодитися з розрахунком позивачки, оскільки відповідно до п.3.2 договору виконавець зобов'язався виготовити та доставити вироб протягом 24-х робочих днів після виконання пункту 3.1 договору, тобто після оплати позивачкою вартості виробу який становить 7500грн. Як встановлено судом, позивачка оплатила вартість замовлення 07.04.2014року, а тому кількість прострочених днів становить 256 і відповідно сума пені 0,1 % за 256 днів при вартості 7500 грн. становить 1920 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 .03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у порушені права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Але враховуючи те, що договором підряду не передбачено відшкодування моральної шкоди, а позивачем не надано доказів того, в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю з боку відповідача її заподіяно позивачеві, з яких міркувань [PERSON] виходила, визначаючи розмір шкоди, тому суд вважає за необхідне відмовити їй в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за правову допомогу в розмірі 350,00 грн., то в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову, виходячи з наступного. Як встановлено ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Всупереч вимогам вказаного Закону, позивачем не було надано детального розрахунку наданих юридичних послуг із зазначенням часу, виду та вартості послуг, що надавалися відповідачу, доказів, що ці послуги безпосередньо пов'язані із справою, яка розглядається судом за позовом [PERSON] і були фактично оплачені позивачем. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 243,60 грн. в дохід держави, оскільки згідно п.7 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Outcome: partial