Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 10 листопада 2016 року виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~22. В обґрунтування позову зазначав, що 10 листопада 2016 року він та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння, протилежність характерів та поглядів спільне життя, у звязку з чим між ними виникали непорозуміння. Приблизно рік тому їхня сімя розпалась, сторони припинили підтримувати подружні відносини та вести спільне господарства. З метою збереження сімї він неодноразово вживав заходів щодо налагодження відносини подружжям, однак вони виявились безрезультатними. Примирення і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він підтримує, просив суд розглянути справу за його відсутності, час для примирення подружжя не надавати, позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки з листопада 2018 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просила суд розглянути справу за її відсутності, час для примирення подружжя не надавати, оскільки сторони з листопада 2018 року проживають окремо та подружніх відносин не підтримують. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 10 листопада 2016 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~22. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з листопада 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнала. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved