Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом який після уточнення мотивує тим, що квартира, яка знаходиться за адресою: м.Запоріжжявул.Новгородська[ADDRESS], належить їй та її сину [PERSON] на праві часткової власності. В зазначеній квартирі зареєстрований її син відповідач [PERSON], який з січня 2014 року по теперішній час в спірній квартирі не мешкає, виїхав в інше, невідоме їй місце, звязку з ним немає, адреса його постійного мешкання їй не відома. Майна відповідача в квартирі немає, оплату за житлово-комунальні послуги відповідач не здійснює, перешкод в користуванні квартирою вона відповідачу не чинила.Оскільки до теперішнього часу відповідач добровільно не знявся з реєстрації, вона вимушена нести додаткові витрати у зв'язку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням спірної квартири, оскільки він зареєстрований в квартирі формально, фактично за місцем своєї реєстрації не проживає з січня 2014 року, реєстрація відповідача в спірній квартирі порушує права та законні інтереси позивача, як співвласника квартири, зокрема, вона вимушена нести додаткові витрати у зв'язку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача. Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщеннямта зобовязати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради зняти його з реєстраційного обліку. 09.11.2018 року, після усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі суду від 12.10.2018 року, та отримання інформації з підтвердженням зареєстрованого місця проживання відповідача, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 14.12.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, про слухання справи сповіщався у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та зазначив, що він є співвласником спірної квартири, в якій зараз час не проживає, але йому достовірно відомо, що його брат відповідач [PERSON] з січня 2014 року в спірній квартирі не мешкає, виїхав в невідомому напрямку і з того часу звязку з ним немає. Представник третьої особи Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради . Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] (3/4 частки) та третій особі [PERSON] (1/4 частка). У вказаній квартирі з 18.03.2004 року по теперішній час зареєстрований син позивача [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожний окремо пояснили, що вони є подругою та сусідкою відповідно позивача, знають родину позивача тривалий час, спілкуються. Відповідач [PERSON], який є сином позивачки, близька 15 років назад виїхав з квартири, де мешкав, і з цього часу в спірній квартирі не проживає і не користується нею, його речей в квартирі немає. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зясувавши всебічно, повно та обєктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозвязку і достатності, їх належність, допустимість та достовірність, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Так, суд виходить з того, що відповідач [PERSON], який є сином позивача, тривалий час (з 2014 року) в спірній квартирі не мешкає, за власним\~бажанням та\~волевиявленням постійно\~мешкає за\~іншою адресою,\~його особисті речі в квартирі відсутні, будь-яких перешкод з боку позивача або третьої особи в користуванні спірною квартирою, зокрема, що позивач або третя особа не впускали відповідача до квартири і він не мав вільного доступу до квартири, створювалиумови які б унеможливлювали його проживання, судом не\~встановлено,житлово-комунальні послуги відповідач не сплачує, однак з реєстраційного обліку не знявся. При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення та відзиву на позов не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Належних та допустимих доказів тому, що він не втратив інтерес до спірної квартири, бажає там мешкати, але з поважних причин не може цього зробити, суду не надав. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і такими, що підлягають \~задоволенню, тому що її інтереси \~порушені, вона не має змоги вільно користуватися належним їй майном за своїм розсудом, а відповідач тривалий строк понад один рік не користується спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає. \~ Позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування є самостійною правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial