Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

У жовтні місяці 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06.12.2005р. реєстровий № 2300 Великоолександрівською державною нотаріальною конторою [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці спадкового майна кожному. Визнати недійсними Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] на ім'я [PERSON], виданий 09.11.2011р. та Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] на ім'я [PERSON], виданий 09.11.2011р. на земельні ділянки площею 2,85 га кожна для ведення товарного сільськогосподареького виробництва. Визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом як спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], померлого [INFO]., право на 1/3 частку за кожним права на земельну частку (пай) розміром 5,58 га, що перебуває у колективній власноеті КСП «Молода гвардія» в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі та знаходиться на території Новопавлівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованим 14 серпня 1997 року. В обґрунтування вимог позову позивач вказала, що вона народилася [INFO]. Її батьками є [PERSON] та [PERSON]. 24 грудня 2011 року позивач вийшла заміж і змінила прізвище на [PERSON] її батьки припинили сімейні відносини і батько мав іншу сім'ю, з якою проживав в селі Буцівське Великоолександрівського району Херсонської області, де і помер [INFO]. На момент смерті батька позивач була неповнолітньою і тому, згідно ч.4 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, але з заявою до нотаріальної контори ні вона, ні її мати не звертались через тяжке матеріальне становище. Коли у вересні 2018 року звернулась до Великоолександрівської державної нотаріальної контори, то отримала відмову в оформленні спадкових прав у зв'язку з тим, що 06.12.2005 року двом спадкоємцям за законом першої черги, а саме [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частках кожному на право на земельну частку (пай) розміром 5,58 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі. Відповідачка не повідомила нотаріуса про наявність [PERSON] як спадкоємиці першої черги за законом, хоча добре знала про її існування, що і привело до порушення прав останньої, за захистом яких вона звернулася до суду з даним позовом. У судовому засіданні адвокат позивача підтримала заявлені вимоги, просили суд їх задовольнити, шляхом визнання не дійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06.12.2005р, Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] на ім'я [PERSON], виданий 09.11.2011р. та Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] на ім'я [PERSON], виданий 09.11.2011р. на земельні ділянки площею 2,85 га, також вказала про відмову від вимоги про стягнення з відповідачів судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була належно повідомлена, заяв чи клопотань до суду не надала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час розгляду справи сповіщався завчасно, належним чином, через оголошення на сайті Судова влада України. Представники третіх осіб Великоолександрівська державна нотаріальна контора та Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в судове засідання не з'явились надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник Служби у справах дітей Великоолександріваської районної державної адміністрації Херсонської області проти задоволення вимог позивача не заперечував. Заслухавши пояснення адвоката, представник Служби у справах дітей Великоолександріваської районної державної адміністрації Херсонської області, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 10.04.1988 року. 24 грудня 2011 року позивач вийшла заміж і змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 24.12.2011р. Чарівненською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області, батьки позивача припинили сімейні відносини і батько мав іншу сім'ю, з якою проживав в селі Буцівське Великоолександрівського району Херсонської області, де і помер [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Великоолександрівським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 31.08.2018р. (повторно). На момент смерті батька позивач була неповнолітньою і тому, згідно ч.4 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, але з заявою до нотаріальної контори ні вона, ні її мати не звертались через тяжке матеріальне становище. Коли у вересні 2018 року [PERSON] звернулась до Великоолександрівської державної нотаріальної контори, то отримала відмову в оформленні спадкових прав у зв'язку з тим, що 06.12.2005 року двом спадкоємцям за законом першої черги, а саме [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частках кожному на право на земельну частку (пай) розміром 5,58 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, що підтверджує лист завідувача Великоолександрівської державної нотаріальної контори. Відповідачка не повідомила нотаріуса про наявність позивача як спадкоємиці першої черги за законом, хоча добре знала про її існування, що і привело до порушення прав останньої. Стаття 1280 ЦК України передбачає, що якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Оскільки позивач прийняла спадщину, то повинна була спадкувати право на земельну частку (пай) свого батька в рівних частках з відповідачами, а потім реалізувати його отримавши Державний акт на конкретну земельну ділянку. Стаття 1296 ЦК України передбачає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1218 ЦК України зазначає, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належать спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом - ст.1301 ЦК України. Верховний Суд України в своїй постанові від 06.06.2012р. справа 6-32ц12 сформулював правовий висновок - відповідно до ст.1301 ЦК України, якщо свідоцтво про право на спадщину на частку неповнолітнього спадкоємця було видано іншим особам (іншим спадкоємцям), то судовий захист їх прав може здійснюватися шляхом визнання таких свідоцтв про право на спадщину частково (або повністю) недійсними та визнання за ними права на відповідну частину спадкового майна. Постанова Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судовупрактику у справах про спадкування» в пункті 27 зазначає, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Отже, свідоцтво, видане відповідачам Великоолександрівською державною нотаріальною конторою про право на спадщину за законом повинно визнаватись недійсним, бо на це вказують норми цивільного права та судова практика. Відповідно, і Державні акти на ім'я відповідачів також є недійсними, бо видані на підставі недійсного свідоцтва про право на спадщину, без урахування права позивача на спадщину у відповідній частці, що складає 1/3. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги відсутність з боку відповідачів заперечень щодо змісту вимог позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а отже заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved