Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом та, з урахуванням уточнень, просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду 1 000 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок протиправних дій позивач з 29 березня 2005 року по 05 травня 2014 року перебував під слідством і судом за безпідставним обвинуваченням у скоєнні злочинів, а саме шахрайства в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб та підбурювання до замаху на дачу хабара, вчиненого повторно. Кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. На підтвердження позовних вимог посилається на те, що при здійсненні кримінального провадження він був суттєво обмежений в правах, які гарантовані йому Конституцією України, Цивільним Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України; за час знаходження під вартою в дуже несприятливих умовах було завдано істотної шкоди його здоров'ю: при цьому він був позбавлений можливості отримувати медичну допомогу належного рівня; оскільки його майно знаходилось під арештом, був позбавлений права розпоряджатись ним; численні дискредитуючи відомості та інтерв'ю в засобах масової інформації та інтернеті завдали шкоди його честі та гідності. При визначені розміру моральної шкоди виходив з комплексу та часу процесуальних дій, якими він був обмежений в реалізації прав свобод та інтересів, характеру, глибини моральних страждань, часу зміни його побуту, звичайного способу життя, позбавлення можливості нормального спілкування з родиною та близькими людьми, безповоротної втрати здоров'я, втрати бездоганної репутації колишнього працівника органів внутрішніх справ. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - 1 проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Відповідач - 2, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача- 1, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2005 року відносно [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту та утримання у Київському СІЗО № 13 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2005 року [PERSON] продовжено строк тримання під вартою до чотирьох місяців. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2005 року строк тримання під вартою продовжено до п'яти місяців. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2005 року строк тримання під вартою продовжено до шести місяців. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 29 вересня 2005 року строк тримання під вартою продовжено до семи місяців. 30 грудня 2005 року Печерським районним судом м. Києва запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2006 року [PERSON] відмовлено у зміні запобіжного заходу. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2006 року позивачу змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підписку про невиїзд з постійного місця проживання. Постановою слідчого ОВС прокуратури м. Києва про закриття кримінальної справи в частині відносно [PERSON] закрито кримінальну справу в частині підбурювання до замаху на дачу хабара. Постановою слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві кримінальне провадження, внесене 09 квітня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12044100100003433, закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Постановою слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві скасовано накладений арешт на майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок «незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян». Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Положеннями пунктів 1, 3, 5 статті 3 цього ж Закону України визначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; стягнуті на виконання вироку суду судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; моральна шкода. Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що «Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом». Згідно вимог ст. 3 зазначеного Закону відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] більше дев'яти років, а саме: 9 років 1 місяць і 6 днів незаконно перебував під слідством, внаслідок чого був суттєво обмежений в правах, які гарантовані йому Конституцією України, Цивільним Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України; за час знаходження під вартою було завдано істотної шкоди його здоров'ю; оскільки його майно знаходилось під арештом, був позбавлений права розпоряджатись ним; численні дискредитуючі відомості та інтерв'ю в засобах масової інформації та інтернеті завдали шкоди його репутації колишнього працівника органів внутрішніх справ; на тривалий час змінились його побут, звичайний спосіб життя; був позбавлений можливості нормального спілкування з родиною та близькими людьми, чим завдано [PERSON] моральних страждань та спричинило маральну шкоду. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи характер моральних страждань, яких зазнавав [PERSON] внаслідок його незаконного перебування під слідством та судом, врахувавши, вимоги вказаного вище Закону, згідно якого розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися та обґрунтовуватися судом із урахуванням мінімального розміру заробітної плати, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення на його користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету 400 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду. На підставі викладеного та

Outcome: partial