Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з указаним позовом, в обґрунтуванні якого посилались на те, що [PERSON] на підставі ордеру від 12.10.1979 року, виданого їй як члену Житлово-будівельного кооперативу№ 274, разом зі своїми двома доньками [PERSON] та [PERSON]заселилась до квартири [ADDRESS]. Пайовий внесок за вказану квартиру був виплачений у 1990 році, коли [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У зв'язку із зазначеним позивач [PERSON] вважає, що вказана квартира належить йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Від шлюбу, [INFO] року, у подружжя [PERSON] народився син - позивач [PERSON] [PERSON] [INFO] року померла. Позивачі вважають, що після її смерті відкрилась спадщина лише на ? частину квартири № [ADDRESS]. У видачі свідоцтва про право на спадщину - квартиру [ADDRESS] їм було відмовлено, оскільки в матеріалах інвентаризаційної справи на вказану квартиру відсутні відомості про реєстрацію права власності на неї за спадкодавцем. За таких обставин, позивачі просили суд визнати за [PERSON] право власності на 5/8 частин квартири № [ADDRESS], як за чоловіком і спадкоємцем після смерті дружини [PERSON], померлої [INFO] року; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину цієї квартири /а.с.3-5, 53-56/. У вересні 2016 року дочка померлої [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до Дніпропетровської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилалась на те, що разом із сестрою [PERSON], братом [PERSON] та чоловіком матері [PERSON] вона є спадкоємицею першої черги після смерті матері. Вказувала, що її мати [PERSON] самостійно сплатила до реєстрації шлюбу з [PERSON] пайовий внесок до ЖБК № 274 за спірну квартиру, а оскільки вона на час смерті матері мешкала разом із нею у цій квартирі - вона є такою, що фактично прийняла спадщину. Просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] /а.с.117-12/. Ухвалою суду першої інстанції оби два позови були об'єднані в одне провадження /а.с.130/. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2016 року позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], а також зустрічний позов [PERSON] - залишено без задоволення /а.с.159-163/. З таким рішенням не погодились [PERSON] та [PERSON], звернулись з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі /а.с.167-170/. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є рідними доньками [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, копії яких наявні в матеріалах справи /а. с. 106 зворот, 121/. На підставі списків Житлово-будівельного кооперативу № 274, затверджених виконкомом міськради народних депутатів міста Дніпропетровська від 23.03.1979 року, [PERSON], родина якої складається з трьох осіб (неї самої, та доньок [PERSON], [PERSON]) був виданий ордер № 804 на право зайняття трикімнатної квартири [ADDRESS] /а. с. 20-20 зворот/. Кіровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська 18.01.1986 року був зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON], прізвище якої внаслідок зазначеного було змінено на «[PERSON]» /а. с. 29/. Внаслідок реєстрації 29.03.1986 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] прізвище останньої було змінено на «[PERSON]» /а. с. 107/. У подружжя [PERSON], [INFO] року, народився син - позивач [PERSON] /а. с. 70/. Внаслідок реєстрації 14.09.1991 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] прізвище останньої було змінено на «[PERSON]» /а. с. 122/. З довідки № 39 від 02 червня 1992 року, виданої Житлово-будівельним кооперативом № 274 [PERSON], вбачається, що остання повністю сплатила пай за квартиру [ADDRESS] в 1990 році /а. с. 69/. [PERSON] [INFO] року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року /а. с. 33/. Згідно спадкової справи № 214-2014, відкритої 15.04.2014 року Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулись: 15.04.2014 року - донька [PERSON], а 05.12.2015 року - чоловік [PERSON] та син [PERSON] /а. с. 103 зворот, 104/. [PERSON], яка мешкала разом із матір'ю на день її смерті, не зверталась до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини. Згідно з довідки Житлово-будівельного кооперативу № 274 від 25.07.2016 року за вих. №21 за адресою: [ADDRESS], корпус 6, зареєстровані: [PERSON] - з 11.09.1986 року; [PERSON] - з 24.03.2003 року, [PERSON] - з 17.07.1991 року та син останньої - з 04 липня 2008 року /а. с. 93/. Постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 06.02.2016 року позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № [ADDRESS] після смерті [PERSON], оскільки в матеріалах інвентаризаційної справи на цю квартиру відсутні відомості щодо належного оформлення права власності на квартиру за спадкодавцем /а. с. 35, 37/. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON], суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості. Однак, погодитись з такими висновками суду не можна з огляду на наступне. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п.2,8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкоємець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Як вбачається з відповіді Житлово-будівельного кооперативу № 274 від 13.05.2017 року [PERSON], як членом вказаного житлово-будівельного кооперативу, були повністю сплачені пайові внески і останній платіж було зроблено 05.12.1990 року /а.с.206/. Зазначена інформація про повну сплату спадкодавцем пайових внесків міститься і у довідці № 39 від 02.06.1992 року, виданої Житлово-будівельним кооперативом № 274 [PERSON] за життя/а. с. 69/. Відтак[ADDRESS] (нині м.Дніпро), включається до складу спадщини. При цьому суд апеляційної інстанції не може прийнти до уваги доводи [PERSON] стосовно того, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина тільки на 1/2 частину квартири за їх необґрунтованістю. Так спірна квартира була отримана [PERSON] за ордером до укладання шлюбу. Згідно вищевказаної відповіді Житлово-будівельного кооперативу № 274 від 13.05.2017 року перший пайовий внесок було зроблено [PERSON] ([PERSON]І.) також до укладання шлюбу у 1979-1980 роках у сумі 3680 р., а залишок у розмірі 5091 р. вносився протягом наступних 11 років особисто нею. Доказів сплати відповідних пайових внесків особисто [PERSON], всупереч вимогам ст.ст. 10,60 ЦПК України, останнім не було надано як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Отже, [PERSON], як чоловік померлої, та діти: син - [PERSON], дочки: [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після [PERSON] В силу ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Таким чином, колегія судді ввважає, що за необхідне визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON], за кожним, право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (нині м.Дніпро), в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO] року. Дочка спадкодавця - спадкоємець першої черги [PERSON], з відповідним позовом до суду не зверталась, а її частка у розмірі ? залишається відкритою для прийняття цієї спадщини. Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] та зустрічного позову [PERSON]

Outcome: partial