Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17.12.2013 з нього було стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання доньки, Віолети, [INFO], у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.10.2013. До примусового виконання виконавчий лист за вищевказаним рішенням відповідачем було подано лише 15.08.2016. Постановою Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області від 12.09.2016 звернуто стягнення на дохід позивача після відрахування податків, щомісячно в розмірі 50% до погашення боргу (борг рахувати з 31.10.2013) та постановою від 13.09.2016 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить позивачу. З наявністю вказаної заборгованості не погоджується у звязку з тим, що до серпня 2016 року донька та відповідач проживали разом з ним, він, як батько, у повному обсязі виконує обовязок по утриманню дитини, забезпечує її усім необхідним, сплачує за навчання та гуртки, які вона відвідує. Крім того, вони разом подорожують світом. Просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з 31.10.2013 по 15.08.2016; встановити строк, з якого відбуватиметься стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки Віолети, [INFO], у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, з моменту предявлення виконавчого документу до виконання, а саме з 15.08.2016; видати новий виконавчий лист, скасувавши при цьому виконавчий лист, виданий Автозаводським районним судом м. Кременчука від 17.12.2013 по справі №524/9822/13-ц; зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, що належать йому, накладеного постановою державного виконавця Крюківського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області [PERSON] від 13.09.2016. Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибула, попередньо надавши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала. Представник третьої особи [PERSON] у судове засідання не прибув, попередньо направивши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.180\~Сімейного кодексу України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17.12.2013 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, Віолети, [INFO], у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.10.2013. До серпня 2016 року донька та відповідач проживали разом з позивачем, він, як батько, забезпечував дитину усім необхідним, сплачував за навчання та гуртки. До примусового виконання виконавчий лист за вищевказаним рішенням суду [PERSON] було подано лише 15.08.2016, що свідчить про те, що необхідності у додатковому матеріальному забезпеченні вона не потребувала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.2\~ст.197 СК України\~ за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. За правилами ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~\~\~ Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] безпідставно не предявляла виконавчий лист №524/9822/13-ц до виконання, та визнання нею позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам за період з 31.10.2013 по 15.08.2016. Решта позовних вимог задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Outcome: partial