Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

У жовтні 2019 року до суду надійшов вказаний позов, який обґрунтовано тим, що 28 вересня 2016 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Чухрієм О.О. та Новіком С.В. встановлений факт здійснення [PERSON] спільно з [PERSON] , в порушення ст.ст. 9, 10 Закону України «Про рослинний світ» та ст. 69 Лісового кодексу України, самовільної порубки десяти дерев у лісосмузі неподалік с. Новослобідка, Запорізького району Запорізької області, внаслідок чого інспектором складені протоколи № 005290 та № 005291 від 28.09.2016 про вчинене відповідачами адміністративне правопорушення. Постановами від 03.10.2016 № 000448/02/04 та № 000547/02/04 [PERSON] та [PERSON] відповідно визнано винними у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 65-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. Результатом такої протиправної поведінки та порушення природоохоронного законодавства України стало спричинення державі шкоди у розмірі 21803,16 грн. Розрахунок шкоди здійснено відповідно до Постанови КМУ від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». З огляду на вищевикладене Державна екологічна інспекція у Запорізькій області звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь держави 21803,16 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, а також стягнути на свою користь з відповідачів у солідарному порядку витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі. Просить суд розглядати справу за його відсутності, без фіксування процесу технічними засобами.. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник відповідача адвокат Гончаренко П.П. надав до суду заяву, відповідно до якої просив провести розгляд справи без його участі та без фіксації судового засідання, проти задоволення позовних вимог заперечує. Разом з тим, жодних доказів на спростування аргументів, викладених у позовній заяві, ані відповідач, ані його представник суду не надали. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, з відміткою пошти про «відмову адресата від отримання». Причини неявки суду не повідомив. Відзив, у передбачений ухвалою суду строк до суду не надав. Згідно з ч. 9 ст. 130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до копій протоколів про адміністративне правопорушення від 28.09.2016 №\~005290, № 005291, складених відносно [PERSON] та [PERSON] відповідно, 28.09.2016 о 09-30 год. останні спільно здійснювали пошкодження полезахисної лісосмуги вздовж автошляху між с. Новослобідка та с.\~Долинське Запорізького району (координати GPS 47.795777, 35.004704) шляхом порубки 10 дерев породи клен. Діаметр пня у корі біля шийки коріння до припинення росту: 1) 24 см; 2) 23 см; 3) 29 см; 4) 51 см; 5) 17 см; 6) 20 см; 7) 17 см; 8) 16 см; не припинення росту: 1) 33 см; 2) 40 см, що є порушенням ст. 69 Лісового кодексу України, ст.ст. 9, 10 Закону України «Про рослинний світ», чим здійснили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 65-1 КУпАП (а.с. 9, 11). Постановами від 03.10.2016 № 000448/02/04, № 000447/02/04 [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 65-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. (а.с. 10, 13). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2017 залишено без змін постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 17.01.2017 про відмову у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Державної екологічної інспекції у Запорізькій області про скасування вищевказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 15). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 залишено без змін ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 21.04.2017 про залишення без розгляду адміністративного позову [PERSON] до Державної екологічної інспекції у Запорізькій області про скасування вищевказаної постанови (а.с. 17-18). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищевказаними судовими рішеннями визнано доведеним сам факт вчинення [PERSON] та [PERSON] зазначеного правопорушення та їх причетність до його вчинення. 03 жовтня 2016 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Григоренко О.В. проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного пошкодження до ступеня неприпинення росту та знесення дерев на території Запорізького району у лісосмузі, яка розташована неподалік с. Новослободка, [PERSON] та [PERSON] , загальний розмір шкоди склав 21803,16 грн. (а.с. 19). Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Згідно зі ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Згідно зі ст. 293 ЦК України, діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про рослинний світ», спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. Відповідно до ст. 69 Лісового кодексу України, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Статтею 40 Закону України «Про рослинний світ» передбачено, що порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу. Відповідно до ст. 105 Лісового Кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Згідно зі ст. 107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Несплата [PERSON] та [PERSON] шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, призводить до ненадходження до бюджету коштів, необхідних для забезпечення функцій держави, визначених Конституцією України, та відповідно завдає шкоди інтересам держави. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що постанови про накладення адміністративного стягнення відносно [PERSON] та [PERSON] не скасовані, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки існують беззаперечні докази існування причетності [PERSON] та [PERSON] до зазначеного правопорушення. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачі не надали суду належних доказів щодо заперечень проти позову, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача у сумі по 960,50 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved