Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона працювала у відповідача з 01 лютого 2012 року по 31 липня 2016 року. За час її роботи постійно були затримки з виплати заробітної плати. У день звільнення роботодавець частково погасив заборгованість. Але на день подачі позову вона становить 13\~226,33 грн. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП відповідач має виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що станом на квітень 2017 року становить 25\~603,20 грн. У добровільному порядку відповідач не погашає заборгованість. Просив суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 13\~226,33 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 25\~603,20 грн.; судові витрати покласти на відповідача. При розгляді справи [PERSON] подала уточнену заяву. Вказала, що після подання позову відповідач частково погасив заборгованість по заробітній платі шляхом перерахування коштів на її картковий рахунок в розмірі 2\~256.08 грн. Тому заборгованість становить 10\~970 грн. Але збільшився період затримки, тому на підставі ч.1 ст.117 КЗпП відповідач має їй сплатити за весь період заборгованості по червень 2017 року в розмірі 30\~012,64 грн. Просив суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 10 970 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 30\~012,64 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання представник позивач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив суд задоволити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідачі не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] працювала на посаді редактора-перекладача в ДП «Редакція журналу «Економіка України» з 01 лютого 2012 року (наказ №10к від 01 лютого 2012 року); звільнена за згодою сторін по п.1 ст. 36 КЗпП України з 31 липня 2017 року (наказ №17к від 22 липня 2016 року). Дані обставини підтверджені трудовою книжкою АН№127289 [PERSON] Відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. п. 3.4, 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо. Якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках тощо є дозвільний напис керівника підприємства, то його підпис на видаткових касових ордерах не обов'язковий. У разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Статтею 110 КЗпП України, яка узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України «Про оплату праці», встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. До того ж власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. З довідки №75 від 10 квітня 2017 року ДП «Редакція журналу «Економіка України» вбачається, що станом на 10 квітня 2017 року по заробітній платі [PERSON] становить 13\~226,33 грн. Відповідно до виписки по рахунку ПАТ ПриватБанк від 26 травня 2017 року на рахунок [PERSON] надійшли грошові кошти в розмірі 2\~256,08 грн. 26 квітня 2017 року. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, застосуванню підлягають положення ст. 236 КЗпП України, статті 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядку). Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 23 січня 2012 року та від 16 грудня 2015 року. Таким чином, зважаючи на те, що позивача було звільнено з 31 липня 2016 року і належні їй суми не були виплачені, суд дійшов висновку про стягнення на її користь сум невиплаченої заробітної плати в сумі 10 970 грн. та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по дату ухвалення судового рішення. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року середній заробіток обчислюється з середньомісячної заробітної плати за останні два календарні місяця роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Пунктом 8 вказаного вище Порядку передбачено, що нарахування виплат проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Судом визначає розмір середнього заробітку виходячи із середньомісячної заробітної плати за останні два календарні місяця роботи із розрахунку, наведеного в довідці №76 від 10 квітня 2017 року в розмірі 142,24 грн. (4125 грн.). Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні має складати 142,24 грн. х 211 днів = 30\~012,64 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1600 грн.

Outcome: approved