Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

У жовтні 2018 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.06.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір. Відповідно до зазначених [PERSON] та правил надання банківських послуг Клієнт надав право Банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Також, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що відповідач взяв на себе зобовязання погашати заборгованість з кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Однак, у порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним Договором не виконав, тому станом на 30.09.2018 рік заборгованість відповідача з урахуванням заборгованості за кредитом (7226,14 грн.), заборгованості по відсоткам за користування кредитом (158\~249,28 грн.) та заборгованості за пенею та комісією (3876,16 грн.) складає 169\~351 (сто шістдесят девять тисяч триста пятдесят одна) грн. 58 коп. Представник позивача просить стягнути із відповідача суму заборгованості, однак у меншому розмірі, а саме стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 7226,14 грн. та заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом за період із 01.06.2011 р. по 31.03.23018 р. у розмірі 108\~138,60 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. У судове засідання представник позивача не зявився. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі, та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не заявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог, так як позивачем пропущено строки позовної давності. Також, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступного. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідність до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 259 ЦК України передбачає можливість збільшення за домовленістю сторін строку позовної давності, про це має бути укладено письмовий договір. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно із ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На обґрунтування позовних вимог позивачем додано до матеріалів справи анкету-заяву про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, складену та підписану 016.2011 р. [PERSON] щодо оформлення картки. Згідно інформації, викладеної у вказаній анкеті-заяві [PERSON] останній висловив свою згоду на те, що вказана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. До матеріали справи позивачем додано витяг з [PERSON] та правил надання банківських послуг, на які Банк посилається в обґрунтування позову, та в яких передбачено порядок та строки повернення кредитних коштів, а також сплату відсотків, пені, комісії, тощо. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, у звязку із неналежним виконанням своїх зобовязань за Договором у відповідача перед Банком виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2018 рік становить 169 351 (сто шістдесят девять тисяч триста пятдесят одна) грн. 58 коп., яка складається із: -7226,14 грн. - заборгованість за кредитом; -158 249,28 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3876,16 грн. заборгованість за пенею та комісією. Так, із розрахунку заборгованості вбачається, що по даному Договору 17 липня 2015 року відповідачем здійснено останній платіж на картку у розмірі 220 грн. З того часу будь-яких платежів по сплаті заборгованості відповідачем не здійснювалося. Таким чином, з наступного за цим місяцем, тобто з серпня 2015 року позивач довідався про порушення свого права, в результаті чого розпочався відлік позовної давності, який суд вважає закінчився у серпні 2018 року. Із даним позовом до суду позивач звернувся 30 жовтня 2018 року, тобто більше як через три роки з моменту порушення прав позивача. Разом з тим, відповідно до п. 1.1.7.31. доданих позивачем [PERSON] та прави надання банківських послуг строк позовної давності відносно вимог Банку щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років. Однак,\~суд не\~може прийняти\~до уваги\~такі [PERSON]\~та правила\~надання банківських\~послуг,\~оскільки такі [PERSON] та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача і позивач не надав суду доказів, які б підтверджували ту обставину, що саме такі строки позовної давності (50 років) погоджені відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. З огляду на викладені обставини, взявши до уваги заяву відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності та врахувавши норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed