Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. В подальшому позивачем надано суду позовну заяву про збільшення позовних вимог. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне. 01.03.2013 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, за умовами якого відповідачка отримала 8\~000 доларів США і зобовязувалася повернути їх у строк до 01.11.2013 року. Відповідачкою сума боргу не сплачена, тому він вимушений звернутися до суду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату і час слухання справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних із простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, підтвердженням укладання договором позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю грошові кошти в строк та порядку, встановленому договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В судовому засіданні встановлено, що 01.03.2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] 8\~000 доларів США, які зобовязувалася повернути до 01.11.2013 року. Підтвердження укладання договору позики є розписка [PERSON] від 01.03.2013 року. [PERSON] сума боргу, у встановлений у договорі позики строк, не сплачена. Згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ станом на дату подання позовної заяви про збільшення позовних вимог 06.08.2015 року, 8\~000 доларів США еквівалентно 168\~960,00 грн. (100 доларів США еквівалентно 21,12 грн.). Виходячи з встановленого розміру основного боргу за договором позики, заявлені позивачем 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 8\~860,00 грн., та проценти за користування позикою, на рівні облікової ставки НБУ, в сумі 52\~406 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції №30 від 05.08.2015 року [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 2\~302 грн. За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved