overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31 серпня 2002 року Виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області вона зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис № 29. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Шлюбні відносини між ними припинено. Причини розірвання шлюбу - є різні характери, відсутність взаєморозуміння, довіри, поваги один до одного. Кожен з них має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На протязі трьох років з чоловіком спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Кожен з них веде самостійний спосіб життя, незалежно один від одного. Сім'я існує формально. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати між нею та [PERSON] шлюб, зареєстрований що 31 серпня 2002 року Виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 29. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 серпня 2002 року Виконкомом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 198308, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 206851. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки вони різні за характером люди, з різними поглядами на життя. Їхня сім'я розпалася, на протязі трьох років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «Кушнір», а тому суд залишає прізвище позивачу після розірвання шлюбу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 07 лютого 2004 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 18. Рішенням Києво-Святошинського суду Київської області від 07 квітня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу вони мають двох синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Як зазначила [PERSON] в позовній заяві, останні місяці [PERSON], нехтує своїми обовязками щодо утримання дітей, сплачує аліменти нерегулярно. Згоди про добровільну сплату аліментів між сторонами досягнуто не було. Враховуючи викладене, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON], аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], поданий позов підтримав та просив його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON], поданий позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. Суд, зясувавши дійсні обставини справи, вислухавши думку учасників процесу і дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 лютого 2004 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №18. Рішенням Києво-Святошинського суду Київської області від 07 квітня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох синів [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 001015 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 088987. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 24 травня 2008 року вони з відповідачем уклали шлюб і зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №64. Від шлюбу у них є малолітня дитина: донька [PERSON], [INFO], яка проживає та перебуває на її утриманні. За час спільного проживання належної сімї не склалося, протягом останніх пяти років між сторонами виникають непорозуміння, сварки, не проживають разом з серпня місяця, спільного господарства не ведуть, збереження сімї неможливе. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнає, згідний на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 30 березня 2013 року між сторонами у Гірницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб, актовий запис за № 33. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час сторони не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідача. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають, та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, мотивуючи тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний її надавати. Оскільки син подружжя навчається в Державному вищому навальному закладі «Коледж морського та річкового флоту «Київської державної академії водного транспорту», строк дії навчання до 30 червня 2019 року, то позивач звернулась з цим позовом до суду та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дитини аліменти в розмірі 25% всіх видів заробітку щомісячно на весь період навчання. До судового засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та навчається у Державному вищому навальному закладі «Коледж морського та річкового флоту «Київської державної академії водного транспорту» (а.с. 7-8, 12, 13). Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ст. 200 СК України). З урахування наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно на весь період навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи з дня звернення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, мотивуючи тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний її надавати. Оскільки син подружжя навчається в Державному вищому навальному закладі «Коледж морського та річкового флоту «Київської державної академії водного транспорту», строк дії навчання до 30 червня 2019 року, то позивач звернулась з цим позовом до суду та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дитини аліменти в розмірі 25% всіх видів заробітку щомісячно на весь період навчання. До судового засідання сторони та третя особа не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримує позовні вимоги, а відповідач їх визнає. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін та третьої особи, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та навчається у Державному вищому навальному закладі «Коледж морського та річкового флоту «Київської державної академії водного транспорту» (а.с. 7-8, 12, 13). Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ст. 200 СК України). З урахування наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно на весь період навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи з дня звернення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 06 серпня 2013 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1133. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони не мешкають разом з серпня 2014 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 06 серпня 2013 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 06 серпня 2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1133 (а.с.3). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з серпня 2014 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 487,20 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 09 серпня 2009 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1901. Від шлюбу зі [PERSON] у [PERSON] народилися донька [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що зі [PERSON] вони не мешкають разом з вересня 2015 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 09 серпня 2009 року між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності за участі його представника [PERSON], проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечував. Однак, представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 09 серпня 2009 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1901 (а.с.5). Від шлюбу зі [PERSON] у [PERSON] народилися донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з вересня 2015 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 487,20 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання не повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що сімя розпалась, відповідач з сімєю не проживає і не надає будь-якої матеріальної допомоги,необхідної для утримання і виховання спільної дитини. Неповнолітня донька [PERSON], залишилась проживати з нею. Зважаючи, що вданий час вона самостійно утримує доньку, а відповідач добровільно не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, позивач просила суд стягти з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб від якого сторони мають не повнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 ). Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved