Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вобґрунтування якого вказує, що відповідачі проживають за адресою [INFO] і є споживачами послуг, що надаються Концерном «Міські теплові мережі».За період з січня 2009 року по лютий 2015 року за вказаною адресою надавалися послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, загальна вартість яких становить 16463,95 грн., станом на 01.03.2015р. сплачено було лише 10272,79 грн., заборгованість становить 6191,16 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, а також витрати по платі судового збору. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач [PERSON] пояснила, що квартира належить їй на праві власності, вона несе витрати по утриманню житла, інші відповідачі, які є її дітьми, надають їй по можливості кошти на оплату комунальних послуг. Проти позову заперечувала, посилаючись на те, що заборгованість за опалення вона має право оплатити до початку опалювального сезону 2015 року, а тому вимагати зараз стягнути суму заборгованості за минулий опалювальний сезон неправомірно. Заборгованість по абонплаті за опалення вже була стягнута, але суд скасував це рішення, тому повторні вимоги про її стягнення також є неправомірними. З наведених підстав, а також у звязку з пропуском строку позовної давності просить у задоволенні позову відмовити. Інші відповідачі в судове засідання не зявилися, заперечень проти позову не надали, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні\~\~вимоги підлягають задоволенню\~\~частково з наступних\~\~підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради №25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованим опаленням, централізованого постачання гарячої води, визначено концерн «МТМ», у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Концерн «МТМ» здійснює постачання теплової енергії у будинок №5 по вул. Бородинській в м. Запоріжжя, в якому розташована квартира відповідачів. Факт підключення будинку 35 по вул. Маршала Чуйкова у м. Запоріжжя, в якому знаходиться квартира відповідачів, до теплових мереж Концерну «МТМ», отримання послуг, які надаються концерном, відповідачами не заперечується. Власником зазначеної квартири є відповідач [PERSON], на її імя відкритий особовий рахунок 93708558, відповідачі [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою як члени сімї власника, що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів №8 Єдиною абонентською службою Запорізької міської ради №1697 від 07.08.2015р. (а.с.4). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, з урахуванням змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 Правил «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. за №630,ці правила регулюють правовідносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 18 Правил зазначено, що розрахунковий період для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця,\~\~що настає за розрахунковим,\~\~якщо договором не встановлено інший строк. Згідно до вимог ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати своє майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк, а відповідно до ст.64-68 ЖК України наймачі (власники) жилого приміщення та повнолітні члени його сім'ї зобов'язані своєчасно та належним чином сплачувати комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Згідно розрахунку ціни позову, за період з січня 2009 року по лютий 2015 року включно Концерном «Міські теплові мережі» надано послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води на загальну суму 16463,95 грн., сплачено всього 10272,79 грн. Загальна заборгованість згідно розрахунку становить 6191,16 грн. З розрахунку, в якому у кожній графі за місяць відображено дані про вартість нарахованих комунальних послуг за такий місяць та дані про здійснені протягом цього місяці платежі, вбачається, що оплата нарахованих платежів здійснювалася не своєчасно і не у повному обсязі. При цьому, до жовтня 2013 року заборгованість за опалення була відсутня, з жовтня 2013 року було нараховано всього за опалення 4766,61 грн., оплачено всього 1199,77 грн., останній платі ж у сумі 400,00 грн. здійснений у липні 2014 року. Таким чином, заборгованість за опалення становить 3566,84 грн. Заборгованість з гарячого водопостачання у сумі 76,85 грн. відповідачем також визнається. Інша частина заборгованості у сумі 2547,47 грн. утворилася у звязку з несплатою абонплати за опалення за період з січня 2009 року по грудень 2012 року включно. Всього за цей період було нараховано абонплату за опалення у сумі 2830,67 грн., сплачено 279,20 грн., останній платіж у сумі 46,08 грн. мав місце у травні 2010 року. Відповідачами заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З даним позовом концерн «МТМ» звернувся до суду 30.04.2015р., тому вимоги позову про стягнення заборгованості за опалення у сумі 3566,84 грн. і заборгованості з гарячого водопостачання у сумі 76,85 грн., що утворилася у межах трирічного строку до звернення до суду з даним позовом, є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 264 ЦК України (правова позиція, висловлена у Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14). Як вбачається з матеріалів справи, позивач 22.10.2012р. звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за комунальні послуги за період з січня 2009 року по вересень 2012 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2012р. судовий наказ від 24.10.2012р. скасовано. Отже, Концерн «МТМ» звернувшись 22.10.2012р. до суду із заявою про видачу судового наказу, вчинив дію, передбачену ч. 2 ст. 264 ЦК України, перервавши строк позовної давності, а тому обчислення строку позовної давності розраховується з цієї дати до 22.10.2012р. З урахуванням викладеного, в межах строку позовної давності підлягає стягненню заборгованість з абонплати за опалення, яка виникла з листопада 2009 року і згідно розрахунку становить 2319,81 грн. При вирішенні позову суд виходить також з того, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), та така особа повинна нести витрати на утримання житлового приміщення. Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Таким чином, відповідач [PERSON] як власник несе відповідальність за вказаними зобовязаннями, з неї підлягає стягненню заборгованість на надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у сумі 5963,50 грн., з яких заборгованість по абонплаті за опалення у сумі 2319,81 грн., заборгованість за опалення у сумі 3566,84 грн., заборгованість за гаряче водопостачання у сумі 76,85 грн., оплату яких вона зобовязана здійснювати відповідно до наведених вище вимог закону. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial