Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із указаним позовом який обґрунтувала тим, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2014 року відповідача у справі [PERSON] визнано винним і засуджено за шахрайство, а саме заволодіння шляхом обману належними позивачу 4000 грн., які на час звернення до суду не повернуто. Крім того, злочином їй завдано моральної шкоди, яку оцінює у 2000 грн. Просить стягнути з [PERSON] майнову та моральну шкоду у вказаних сумах. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про підтримання позову та слухання справи у її відсутності. Відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі. З урахуванням положень ч. 6 ст. 76 ЦПК України через адміністрацію місця утримання йому під розписку вручено копію позовної заяви з додатками та повідомлено про час і місце судового засідання. У письмових поясненнях [PERSON] просив слухати справу у його відсутності, повідомив, що визнає позов в частині заявленої майнової шкоди і не визнає в частині моральної шкоди. Вважає, що зазначені в позовній заяві негативні зміни у житті позивача є наслідком хвороб та похилого віку, а не наслідком вчиненого ним злочину. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Статтею 1166 Цивільного кодексу (надалі - ЦК України) України визначено, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу (надалі - ЦПК України) України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою. Встановлено, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2014 року відповідача у справі [PERSON] серед іншого визнано винним і засуджено за те, що він 24 вересня 2013 року близько 11 години у [ADDRESS], повторно з корисливих мотивів шляхом обману незаконно заволодів коштами [PERSON] у сумі 4000 грн., чим завдав останній майнову шкоду на вказану суму. Такі дії відповідача кваліфіковано як шахрайство, вчинене повторно (ч. 2 ст. 190 КК України). Як вбачається з вироку, цивільний позов потерпілою [PERSON] у кримінальному провадженні не заявлявся. Вирок набрав законної сили, а тому встановлені у ньому обставини доказуванню в даній цивільній справі не підлягають. Докази того, що відповідач відшкодував позивачу завдану майнову шкоду повно або частково, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача майнової шкоди підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Встановлено, що неправомірними діями відповідача було порушене майнове право позивача, внаслідок чого остання зазнала душевних страждань. Моральні страждання позивача посилені відсутністю належної співчутливої реакції зі сторони відповідача. Статтею 21 Конституції України визначено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Тобто, кожна особа впевнена, що її права захищаються законом і є непорушними, а будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди. Тому, доводи відповідача про те, що негативні зміни у житті позивача є лише наслідком хвороб і похилого віку безпідставні - душевних страждань особа зазнає у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у даному випадку внаслідок протиправного порушення майнового права. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON], суд враховує, що її моральна шкода, полягає у душевних стражданнях, завданих в результаті викрадення майна. Такі втрати для літньої людини є значними, викликають хвилювання і потребують додаткових зусиль для їх відновлення. Виходячи із засад розумності та справедливості, співмірною у відшкодування моральної шкоди буде сума у 700 грн., тобто меншою, ніж заявлена позивачем. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 80, ст. 88 ЦПК України, ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,2 грн. (243,60грн. за кожну вимогу х 2 задоволені вимоги). На підставі ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України та

Outcome: partial