Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Якиміського районного суду Запорізької області від 20.09.2019 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину -доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно рішення Якимивського районного суду Запорізької області від 30.08.2019 року, зміненого постановою Запорізького апеляційного суду від 12.12.2019 року, на утримання дитини, з [PERSON] стягнуто аліменти. Виконавчий лист пред`явлений до виконання до Хортицького ВДВС, але відповідач ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості від 18.08.2020 року, тому, відповідно до ст. 196 СК України, просить стягнути з відповідача пеню за прострочення у розмірі 100007 грн. 41 коп. Ухвалою суду від 24.11.2020 року відкрито провадження по справі та визначено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. 15.02.2021 року від відповідача надійшли письмові заперечення на позов про стягнення пені за несплату аліментів, згідно яких відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволені позову, так як його вина в утворенні заборгованості по сплаті аліменів - відсутня. Ухвалою суду від 22.02.2021 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Враховуючи вказане, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі документів, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 330/882/19, виданого Якимівським районним судом Запорізької області від 30.08.2019 року, на утримання дитини, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Хортицького відділу ДВС у м.Запоріжжі № 51263 від 18.08.2020 року, станом на 01.08.2020 року заборгованість [PERSON] за виконавчим листом № 330/882/19 від 30.08.2019 року, становить 16783 грн. 25 коп. (а. 8-9). Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам саме з вини відповідача. Так, судом встановлено, що на протязі тривалого часу відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.07.2021 року становить 27407 грн. 99 коп. При цьому, суд вважає, що вказана заборгованість виникла саме з вини відповідача, оскільки останній, достовірно знаючи про обов`язок утримання неповнолітньої дитини та відповідне судове рішення, не сплачував аліменти в необхідному розмірі, чим допустив утворення заборгованості по аліментам. Жодних доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач, відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, суду не надав. Таким чином, встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки (пені) на підставі ст.196 СК України. Позивачка просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 100007 грн. 41 коп., та надала суду розрахунок (а.с.10). Як вбачається з розрахунку заборгованості державного виконавця Хортицького відділу ДВС у м.Запоріжжі № 51263 від 18.08.2020 року, станом на 31.07.2021 року заборгованість [PERSON] за виконавчим листом № 330/882/19 від 30.08.2019 року, становить 27407 грн. 99 коп., Враховуючи вимоги ст. 196 СК України, яка регламентує максимальний розмір пені, який не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути пеню у розмірі 27407 грн. 99 коп. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial