Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

у квітні 2014 року ПАТ «Комерційний банк\~\~«Надра» звернувся до суду з вказаним позовом, в подальшому позовні вимоги уточнив. Зазначали, що 21 вересня 2007 року між\~\~банком та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачу 39964,00 дол. США, а вона зобов'язалася їх повернути до\~20 серпня 2012 року та сплатити 13,65 % річних за користування коштами. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки. По договору станом на 16 грудня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 29173,67 доларів США та 150957,35 гривень, що складається: 21195.42 дол. США (334047,92 грн.) - заборгованість за кредитом, 7978,25 дол. США (125740,27 грн.) - борг за відсотками, 5581.дол. США (87972,56 грн.) пеня, 3996.40 дол. США (62984,79 грн.) заборгованість за штрафом. У зв'язку з вказаним просило стягнути солідарно з [PERSON] як боржника та [PERSON] як поручителя\~610745,54 грн. боргу за договором кредиту. В судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у заяві. Відповідач [PERSON] та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що між ним та позивачем була домовленість про надання кредитних канікул, ним були подані всі необхідні документи та сплачено мито. Так, вказаний позивачем строк у який виникла заборгованість за кредитом і повинен був строком канікул. Наявність заборгованості не заперечували, однак вважають, що заборгованість виникла з вини позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась про причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи в суді повідомлена своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу 39964,00 дол. США, а остання зобов'язалася їх повернути до\~20 серпня 2012 року та сплатити 13,65 % річних за користування коштами, що обчислюється виходячи з 360 днів у році. В цей же день в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки, за яким відповідач\~\~поручився відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання ним свого обов'язку. За твердженням банку відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань, внаслідок чого\~\~станом на 16 грудня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 29173,67 доларів США та 150957,35 гривень, що складається: 334047,92 грн. - заборгованість за кредитом, 125740,27 грн. - борг за відсотками, 87972,56 грн. пеня, 62984,79 грн. заборгованість за штрафом. Крім цього, судом встановлено, що сума боргу за тілом кредиту, визначеної у графіку погашення боргу, починаючи з 19.10.2007р. по 05.12.2012р. - дату закінчення строку дії договору становить суму\~334047 грн. 92 коп.,\~з якої і\~\~слід виходити, визначаючи борг за відсотками за користування коштами. Так, відповідно до підпунктів 1.1,1.1.3.1 Кредитного договору відсотки за користування кредитом нараховуються Банком наступним чином: починаючи з дати надання кредиту, відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 13,65 % річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням. Позичальник повинен сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з графіком. Відповідно до п.5.1 Договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Відповідно до п.5.2. договору, у разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1., 4.3.2., 4.3.9., 4.3.10 договору позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1. договору, за кожен випадок. Представником відповідача заявлене клопотання про застосування позовної давності до вимог щодо стягнення пені і штрафу. Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до положень ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. В судовому засіданні встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права 05.12.2012р. з моменту невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором. Так, позовна заява подана до суду 14.04.2014року, тобто у термін більше одного року. Таким чином, з врахуванням строку позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача, з [PERSON] не підлягають стягненню заборгованість за пенею та заборгованість за штрафом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53цс14 регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта\~статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій\~статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки, слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в цьому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за кредитним договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою\~статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. В даному випадку, кредитор (ПАТ «Надра Банк») з позовом до відповідача, як до поручителя, протягом шести місяців з моменту закінчення основного зобовязання не звертався, а відтак, відповідно до вище наведених вимог чинного законодавства України, зобовязання відповідача, які виникли на підставі договору поруки, вважається припиненими. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити. З відповідача [PERSON] в межах задоволених вимог підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2420 грн. 35 коп.

Outcome: partial