Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: виконком Великовільмівської сільської ради Сумського району Сумської області про оспорювання батьківства. Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 1999 року до 23 лютого 2011 року. [INFO] року відповідач народила сина [PERSON] та зареєструвала його народження у відділі реєстрації актів цивільного стану виконкому Великовільмівської сільської ради Сумського району Сумської області. Батьком народженої дитини було записано позивача, оскільки дитина була народжена у шлюбі. Вказав, що на даний час він сплачує аліменти, проте з сином не спілкується і вважає, що він не є його біологічним батьком, про що не заперечує і сама відповідачка. Просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 02 від 08 січня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану виконкому Великовільмівської сільської ради Сумського району Сумської області про народження [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити. [PERSON] також підтримав позовні вимоги, при цьому вказав, що шлюбні відносини з колишньою дружиною до розлучення у нього були, але з самого народження були сумніви що [PERSON] є його сином, оскільки останній на нього та відповідача не схожий, проте він його прийняв і виховував як рідного. На даний час він взагалі з ним не спілкується. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду була повідомлена належним чином, направили на адресу суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити. Сільський голова Великовільмівської сільської ради Сумського району Сумської області просив справу розглядати буз участі представника сільської ради. Суд, вислухавши думку позивач, його представника, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 січня 1999 року до 23 лютого 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та рішенням Сумського районного суду Сумської області про розірвання шлюбу (а.с. 10,12). [INFO] року народився [PERSON] , у свідоцтві про народження якого батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] (а.с. 11). Згідно із частиною першою статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до частини п`ятої статті 136 СК України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Положеннями статей 1, 2, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Відповідно до пунктів 2.13, 2.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, різновидом яких є актовий запис про народження дитини, є серед іншого і рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. Зміни, доповнення, виправлення, зазначені в рішенні суду, вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Разом з тим, частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, частиною 6 ст. 81 ЦПК України, визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу, що визнання позовних вимог відповідачем, не є безумовною підставою для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту того, що він не є батьком [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed