Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» про стягнення заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що з 08.11.2011 року до 11.10.2012 року він працював в Державному підприємстві дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв`язок» на посаді інженера 1 категорії відділу інформаційних технологій АУП. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу заочно на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З 08.11.2011 року по 11.10.2012 року позивач працював в Державному підприємстві дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв`язок» на посаді інженера 1 категорії відділу інформаційних технологій АУП. З наказу № 73-к про припинення трудового договору вбачається, що [PERSON] звільнено 11 жовтня 2012 року за угодою сторін, при звільненні йому до виплати належала грошова компенсація за 23 к.д. невикористаної частини щорічної відпустки за період роботи з 08.11.2011 р. по 11.10.2012 року. Разом з тим з матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що [PERSON] заборгованість по заробітній платі та грошова компенсація відпустки в повному обсязі виплачена не була. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, статтею 115 цього Кодексу передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних дів. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне повністю задовольнити вимоги позивача щодо стягнення заробітної плати. Водночас суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. моральної шкоди, з огляду на те, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів заподіяння йому моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по справі в сумі 412,98 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved