Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду із заявою про встановлення факту проживання в Україні, заінтересована особа - Баришівський районний сектор Державної міграційної служби в Київській області, звернулася [PERSON] Свою заяву мотивувала тим, що вона народилася у м. Щучинськ Кокчетавської області Казахської РСР. 30 червня 1984 року заявник уклала шлюб з [PERSON] і дівоче прізвище [PERSON] змінила на [PERSON]. Після укладення шлюбу [PERSON] проживала у м. Березань Київської області. З 24 вересня 1984 року по 08 жовтня 1987 року заявник працювала дільничною педіатричною медсестрою Березанської районної лікарні. З жовтня 1987 року тимчасово проживала і працювала у м. Єгор'євськ Московської області. У 1990 році [PERSON] повернулась у м. Березань, з 06 вересня 1990 року працювала медсестрою дитячого відділення Березанської районної лікарні, а пізніше - в санаторії «Поляна» до 2009 року. Фактичне місце проживання заявника не збігається із місцем її реєстрації. Так, згідно домової книги вона була зареєстрована по [ADDRESS] з 1992 року, а фактично проживала у будинку з 1984 року. На даний час заявник доглядає свого старшого брата, громадянина РФ [PERSON]. Згідно чинного законодавства строк перебування на території України для іноземних громадян обмежено 90 календарними днями із 180 днів. Оскільки [PERSON] доводиться заявнику не повнокровним братом, ДМС України вимагає від [PERSON] встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Тому, [PERSON] просила встановити факт її постійного проживання на території держави Україна станом на 24 серпня 1991 року. У судовому засіданні [PERSON] уточнила свої вимоги і просила встановити факт її постійного проживання на території України з 06 вересня 1990 року, обгрунтовуючи цю вимогу доводами, викладеними у заяві, з посиланням на докази, які містяться в матеріалах справи. Представник заінтересованої особи - Баришівського районного сектору Державної міграційної служби в Київській області, заяву підтримав, просив її задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії будинкової книги, [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] з 28 липня 1992 року (а.с. 9-10). Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30 червня 1984 року, актовий запис № 46, виданого Березанською міською радою Баришівського району, заявник уклала шлюб з [PERSON], змінивши дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 8). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] з 24 вересня 1984 року по 08 жовтня 1987 року працювала дільничною педіатричною медсестрою у Березанській районній лікарні. Після чого вибула до м. Єгор'євськ Московської області (а.с. 11). Згідно запису у трудовій книжці заявника, вона з 06 вересня 1990 року працювала медсестрою дитячого відділення Березанськї районної лікарні до 29 липня 1994 року, а пізніше - в санаторії «Поляна» до 2009 року (а.с. 12). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Березанської міської ради Київської області 10 жовтня 2016 року, [PERSON], яка на даний час проживає по [ADDRESS], проживала у [ADDRESS] з 1984 року по 1987 рік. Потім за цією адресою проживала з 1990 року по 1996 рік (а.с. 7). Заявник має паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області 16 травня 1997 року (а.с. 4). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 256 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для здійснення догляду на території України за своїм старшим неповнокровним братом [PERSON], який є громадянином РФ. Факт постійного проживання заявника на території України підтверджується поясненнями заявника та наявними у матеріалах справи доказами. Таким чином, наданими до суду документами достовірно підтверджується факт проживання [PERSON] на території України з 06 вересня 1990 року, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення.

Outcome: approved