Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У квітні 2013 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська звернувся позивач [PERSON] до відповідача ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в особі Дніпродзержинського комплексного району електричних мереж з позовною заявою в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуте майно, а саме грошові кошти у розмірі 2817грн, 82 коп., сплачені ним за перевищення договірної величини споживання електричної енергії згідно рахунку № 546/1 від 21.01.2011 року, а також просить покласти на відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги довірителя, просив задовольнити їх у повному обсязі посилаючись на те, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.06.2006 року позивач, як фізична особа, є власником магазину непродовольчих товарів з офісом по [ADDRESS]. Для укладення договору про енергопостачання зазна ченого приміщення позивач звернувся до відповідача. Процес укладення зазначеного договору був не з його вини закінчений лише 14.02.2011р., що підтверджується договором № 546 між позивачем, як фізичною особою, та відповідачем. До цього моменту позивач отримував електричну енергію без договору та сплачував за неї згідно вимог відповідача відповідно фактично спо житого обсягу. 21.01.2011р. представником відповідача були зняті показання лічильнику в ТП біля ма газину, на підставі яких позивачу виставлялись рахунки-платіжні вимоги. А 24.01.2011р. позивач отримав рахунок № 546/1 від 21.01.2011р. з вимогою сплатити 2817,82 грн. за начебто пе ревищення позивачем договірної величини споживання електричної енергії. Згодом позивач утримав попередження про припинення постачання електроенергії № 546/292 від 01.02.2011р. Хоча позивач був незгоден з приписами ДДКРЕМ, але на запобігання відключення електроенергії, позивач змушений був заплатити відповідачу суму, яку відповідач вимагав, що підтверджується платіжним дорученням № 102 від 04.02.2011р. Позивач вважає, що отримання відповідачем зазначених коштів було здійснено незаконно і необґрунтовано за відсутності правових підстав. Відповідно до п. 6.16. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 обсяг перевищення договірних величин споживання енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду оплачується споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до законодавства України та договору. При висуванні позивачу вимоги про оплату перевищення договірної величини споживання електроенергії, відповідач посилався на договір № 546/09 від 31.08.2009, якого між сторонами не існує і ніколи не існувало. Оскільки нарахування суми 2817,82 грн. за начебто перевищення договірної величини здійснене відповідачем без договірних підстав, то воно, на думку позивача, є незаконним. Таким чином, кошти в сумі 2817,82 грн., отримані від позивача відповідачем, без належної правової підстави. Згідно діючого законодавства особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Таким чином, відповідач, ВАТ «ЕК» Дніпрообленерго» зобов'язаний повернути позивачу, на його думку, безпідставно набуті гроші в сумі 2817,82 грн., просив вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення, які були долучені до матеріалів справи, в яких посилався на те, що підстави викладені в позові не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать умовам договору та вимогам діючого законодавства у зв'язку з тим, що 08 серпня 2002 року між Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», як Енергопостачальником та приватним підприємцем [PERSON], як Споживачем укладено договір № 546 про постачання електричної енергії ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» для споживачів Дніпропетровської області. Предметом договору № 546 від 08,08.2002 року є постачання і передача електричної енергії Енергопостачальником та оплата спожитої електроенергії Споживачем. Пунктом 11.4. Договору передбачено, що цей договір укладено на строк до 31 грудня 2002 року і він набирає чинності з дня його підписання, та вважається щорічним, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Додатковою угодою № 1 від 01.12.2010 року до договору № 546 сторони за договором дійшли згоди про наступне: Пункт 1 Додатку 3 до договору про постачання електричної енергії в наступній редакції: «1. Розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електроенергії приймається місяць з 21 числа попереднього місяця де такого ж числа розрахункового місяця Пункт 2.1. Додатку 3 до договору про постачання електричної енергії викладено в наступній редакції: 2.1. Попередня оплата здійснюється до 16 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю у розмірі повної вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з Додатками до договору «Обсяги постачання електричної енергії Споживачу», або «Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та субспоживачам». З метою виконання договору № 546 від 08.08.2002 року сторонами було погоджено додаток 1 «Обсяги постачання електричної енергії Споживачу» до договору про постачання електричної енергії. Пунктом 1 Додатку 1, підписаного Позивачем 18 жовтня 2010 року до договору про постачання електричної енергії № 546 сторони погодили договірні величини постачання електричної енергії Споживачу, що планувалося Позивачем спожити, та Відповідачем поставити по місяцях 2011 року. Сторони по договору № 546 від 08.08.2002 року про постачання електричної енергії для споживачів Дніпропетровської області Додатком і дійшли згоди щодо наступних обсягів споживання електроенергії, що постачається по місяцях 2011 року, тис.кВт/год., щомісячно: 01-9,4; 02-10,4; 03-7,9; 04-6,6; 05-4,4; 06-4,4; 07-3,3; 08-3,5; 09-3,5; 10-4,5; 11-5,6; 12-8,2; всього за рік - 71,2. У тому числі обсяги споживання електричної енергії по кожному об'єкту, тис.кВт/год.: офіс [ADDRESS] 000515 (І-0,8; ІІ-0,8; ІІІ-0,8; ІУ-0,8; У-0,6; УІ-0,6; УІІ-0,5; УІІІ-0,5; ІХ-0,5; Х-0,5; ХІ-0,6; ХІІ-0,7; всього за рік - 7,7); [ADDRESS] 375004 (І-7; ІІ-8; ІІІ-5,5; ІУ-5; У-3; УІ-3; УІІ-2; УІІІ-2; ІХ-2; Х-3; ХІ-3,5; ХІІ-6; всього за рік - 50,0); [ADDRESS]ТП 122 (всього за рік - 0); магазин [ADDRESS] ТП 7 (І-1,6; ІІ-1,6; ІІІ-1,6; ІУ-0,8; У-0,8; УІ-0,8; УІІ-1; УІІІ-1; ІХ-1; Х-1; ХІ-1,5; ХІІ-1,5; всього за рік - 14,0); У свою чергу пунктами 4 та 5 Додатку 1 до договору № 546 від 08 серпня 2002 року передбачено: «4. У разі коригування договірної величини споживання електричної енергії протягом поточного розрахункового періоду здійснюється відповідне коригування граничної величини споживання електричної потужності, яка дійсна з дня проведення коригування. 5. Скореговані протягом розрахункового періоду обсяг очікуваного споживання електричної енергії та гранична величина споживання електричної потужності вважаються договірними». Враховуючи вищенаведене, починаючи з 01 грудня 2010 року спірний розрахунковий період - січень 2011 року розпочинався з 21 грудня 2010 року по 21 січня 2011 року. 14 січня 2011 року на адресу Дніпродзержинського району електричних мереж надійшов лист від Позивача - [PERSON] за вхідним номером № 00193/203-ЕН в якому Позивач просив зменшити ліміт електроспоживання з 9400 кВт год. на 5300 кВт/год. на січень 2011 року. Попередню оплату Позивач гарантував, про що зазначено в цьому ж листі. Листом від 17 січня 2011 року № 00131/203-ЕН про «Сповіщення про договірну величину споживання електричної енергії на січень 2011 року» Дніпродзержинський район електричних мереж сповістив позивача [PERSON] про зменшення договірної величини споживання електричної енергії на січень 2011 року на 4100 кВт/год. Договірна величина споживання електричної енергії на січень 2011 року складає 5300 кВт/год. Дане сповіщення є невід'ємною частиною договору на постачання електричної енергії. Лист Відповідача від 17.01.2011 року за № 00131/203-ЕН отримано 24.01.2011р. року уповноваженим представником Позивача [PERSON] Відповідно до листа сторони дійшли згоди. Фактичне споживання Позивача за розрахунковий період - січень 2011 року - 8560 кВт/год. Перевищення договірної величини споживання визначається як різниця між фактично спожитої електричної енергії та договірної величини. Таким чином, перевищення Позивачем договірної величини споживання в січні 2011 році складає: 8560 кВт/год. - 5300 кВт/год. = 3260 кВт год. помножено на тариф 0,7203 = 2817 грн. з урахуванням ПДВ. Тариф визначено згідно постанови НКРЕ від 23.10.2010 року № 1955. Позивач звернувся із заявою до Відповідача, вхідний № 00364/203 від 03.02.2011 року з проханням переукласти договір про постачання електричної енергії у зв'язку із суттєвою зміною обставин, які були при підписанні договору № 546 від 08.08.2002 року. 14 лютого 2011 року між Позивачем, як споживачем та Відповідачем, як постачальником було укладено новий договір № 546 про постачання електричної енергії. Предметом договору від 14.02.2011 року є: Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю: [ADDRESS] (офіс, бар, більярд) - 70.0 кВт; [ADDRESS] (магазин непродовольчих товарів з офісом) 20 кВт; [ADDRESS] (офісне приміщення) - 18,8 кВт; [ADDRESS] (магазин) - 50 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені Додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Пунктом 9.8. Договору № 546 від 14.02.2011 року передбачено, що договір набирає чинності з дня його підписання і укладено на строк до 31 грудня 2011 року. Таким чином, договір № 546 від 14.02.2011 року набрав чинності 14 лютого 2011 року. Відповідно Додаткової угоди від 14.02.2011 року до Договору № 546 від 08.08.2002 року дію Договору № 546 від 08.08.2002 року було припинено з 14 лютого 2011 року. Таким чином представник відповідача вважає, що Відповідач діяв у відповідності з вимогами ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», пунктів 4.4, 6.14. Правил користування електричною енергією затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.06,1996 № 28, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 2 серпня 1996 року № 417/1442 (із змінами та доповненнями) надалі - Правила) та умов Договору № «46 від 08.08.2002 року із урахуванням змін та доповнень внесених сторонами на протязі строку дії договору, також вважає, що вимоги Відповідача щодо сплати Позивачем суми в розмірі 2817,82 грн., нарахованої Відповідачем за перевищення Позивачем договірної величини споживання електричної енергії (договір № 546) за розрахунковий період - січень 2011 року - правомірні, а позовні вимоги [PERSON] - безпідставні, тому просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд вислухавши представників сторін, оглянувши та дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані, та такі що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У відповідності до ст. 131 ЦПК України сторони зобов`язані подати свої докази чи повідомити суд про них до або під час попереднього судового засідання. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч.1 ст.190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Ст.177 ЦК України визначено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Разом з тим, стаття 1212 ЦК України дає визначення поняття безпідставного набуття, збереження майна (безпідставного збагачення) і встановлює умови його виникнення. Зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: по-перше, щоб мало місце набуття або зберігання майна; по-друге, щоб набуття або зберігання здійснено за рахунок іншої особи; по-третє, щоб були відсутні правові підстави для набуття або зберігання майна. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи 08 серпня 2002 року між Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», як Енергопостачальником та приватним підприємцем [PERSON], як Споживачем укладено договір № 546 про постачання електричної енергії ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» для споживачів Дніпропетровської області. Предметом договору № 546 від 08.08.2002 року є постачання і передача електричної енергії Енергопостачальником та оплата спожитої електроенергії Споживачем. Додатком 2.1 до договору про постачання електричної енергії від 08.08.2002 № 546 «Перелік місць встановлення електролічильників з урахуванням тарифної групи точок вводу, за якими здійснюється розрахунок за спожиту електричну енергію» зазначено, що місце встановлення приладу розрахункового обліку - магазин «Грейт», розташований за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 11.4. Договору у свою чергу передбачено, що договір укладено на строк до 31 грудня 2002 року і набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір № 546 від 08.08.2002 року у виконання умов пункту 11.4 договору діяв до 14 лютого 2011 року. Відповідно Додаткової угоди від 14.02.2011 року до Договору № 546 від 08.08.2002 року дію Договору № 546 від 08.08.2002 року було припинено з 14 лютого 2011 року. Тому твердження позивача, про те, що договір № 546 від 09.09.2002 року був укладений лише на одне з приміщень, якими він володіє, а саме на об'єкт, розташований по [ADDRESS] суд прийняти до уваги не може, оскільки воно спростовується наступним: як встановлено в судовому засіданні, на протязі дії Договору № 546 про постачання електричної енергії від 08.08.2002 року з 08 серпня 2002 року до 14 лютого 2011 року Сторонами по справі вносилися у договір зміни та доповнення в тому числі зміни, які стосувалися додаткових об'єктів Позивача, а саме: 10 травня 2006 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору про постачання електричної енергії № 546 від 08.08.202 року про доповнення Договору № 546 об'єктом,розташованим за адресою: [ADDRESS], починаючи з 10 травня 2006 року. Як зазначив позивач, додаткова угода № 1 від 01.12.2010 до договору від 08.08.2002 № 546, якою був встановлений розрахунковий період, на яку посилається представник відповідача, насправді зазначена додаткова уго да, стосується договору від 31.08.2009 № 546, якого між сторонами не існує, але в судовому засіданні встановлено, що Договір № 546 від 08.08.2002 року було доповнено: додатком № 1а «Обсяги постачання електричної енергії Споживачу для забезпечення електричною енергією електроустановки по [ADDRESS] по місяцях 2006 року, тис. кВт/год.; Додатком 2-а до договору 546 від 08.08.2002 року «Однолінійна схема приєднання до місцевої (локальної) електромережі електроустановки за адресою [ADDRESS]; Додатком 2.1 - а «Перелік місць встановлення електролічильників...»; Додатком 7-а «Розрахунки втрат у лініях електропередач...»; Додатком 8- а «Порядок та режим роботи електронагрівальних установок»; Актом - допуску на підключення електроустановок (об'єкту) споживача до електричної мережі напругою до 1000 В щодо підключення об'єкту, розташованому за адресою : [ADDRESS], усі вищенаведені документи підписані зі сторони Споживача - [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2006 року на адресу Відповідача надійшла заява від Позивача в якій він просить Відповідача доповнити договір № 546 від 08.08.2002 року новим об'єктом по [ADDRESS]. З метою підключення електроустановки, розташованої за адресою: [ADDRESS] сторонами за договором № 546 про постачання електричної енергії було, складено Акт - допуск № 211 на підключення до електричної мережі електроустановки - офісу, бару, більярду, ігрових автоматів, укладено Додаткову угоду № 2 до договору про постачання електричної енергії № 546 від 08.08.2002 року, щодо доповнення об'єктом, розташованим за адресою: [ADDRESS] - ігрові автомати, бар, більярд починаючи з 06 грудня 2006 року. Договір про постачання електричної енергії № 546 від 08.082002 року сторонами було доповнено документами, які передбачені умовами Правил користування електричною енергією та договором . Судом встановлено, що Сторонами також було укладено Додаткову угоду № 3 до договору про постачання електричної енергії № 546 від 08.08.2002 року, якою сторони за договором (Позивач та Відповідач) дійшли згоди про те, що починаючи з 06 грудня 2006 року викласти Додаток 12 «Перелік цехів, підрозділів Споживача ПП [PERSON].» в наступній редакції: Магазин «Грейт» за адресою : [ADDRESS]; Магазин за адресою: [ADDRESS]; Ігрові автомати, бар, більярд за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, розділом 2 «Умови постачання електричної енергії» Договору № 546 про постачання електричної енергії від 08.08.2002 року передбачено наступне: « п.2.1. Обсяги постачання електроенергії та її вартість визначаються відповідно до додатка 1, за тарифом на електроенергію, які визначаються у порядку, затвердженому НКРЕ України». Пунктом 4.5. розділу 4 «Порядок розрахунків за спожиту електричну енергію та здійснення інших платежів» Договору № 546 від 08.08.2002 року про постачання електричної енергії передбачено: «п.4.5. у разі споживання електричної енергії понад обсяг, що обумовлений цим договором на розрахунковий період, споживач (Позивач) сплачує Енергопостачальнику (Відповідачу) повну вартість усієї спожитої електричної енергії на розподільчий рахунок за чинним роздрібним тарифом та також здійснює оплату через застосовану санкцію за таке порушення умов договору». Пунктом 7.1. «Споживач зобов'язаний» розділу 7 «Обов'язки, права та відповідальність Споживача» передбачено: «7.1.2. Споживач зобов'язаний подавати заявку на електричну енергію за формою додатку до 1 квітня року, що передує, на який здійснюється заявка, заявка на потужність зазначається в Додатку 1 окремим рядком. 7.1.3. У разі виникнення об'єктивних причин, що не дають змоги спожити заявлену кількість електроенергії, не пізніше 20 числа розрахункового місяця письмово повідомляти про це Енергопостачальника для здійснення відповідного коригування. 7.1.5. У разі введення в експлуатацію нових або реконструйованих електроустановок повідомити про це Енергопостачальника і після попередньої оплати запросити інспектора для здійснення обстеження цих електроустановок і отримання дозволу на їх підключення до електричної мережі Енергопостачанльника». Розділом 9 «Вирішення суперечок» Договору про постачання електричної енергії № 546 від 08.08.2002 року передбачено: «9.1. Усі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути внаслідок або в зв'язку з виконанням зобов'язань сторін договору, повинні вирішуватись -відповідно до чинного законодавства. 9.2. У всіх питаннях неврегульованих цим договором, сторони керуються положеннями чинного законодавства, зокрема Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією, затвердженими НКРЕ».

Outcome: dismissed