Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 18 липня 1998 року Відділом запису актів громадянського стану Московського району міста Києва, актовий запис № 477. В обґрунтування позову зазначала, що 18 липня 1998 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через порушення [PERSON] подружньої вірності, він став зустрічатися з іншою жінкою, у зв`язку з чим між ними виникали конфлікти. У серпні 2017 року відповідач покинув сім`ю, з того часу жодних подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. [PERSON] створив нову сім`ю. Їхній шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне проживання і примирення є неможливим. Спір щодо поділу майна відсутній. Діти після розірвання шлюбу за попередньою домовленістю з відповідачем будуть проживати з матір`ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та позов задовольнити. У разі неявки в судове засідання відповідача, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 18 липня 1998 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану Московського району міста Києва, актовий запис № 477. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд встановив, що з 23 липня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу із [PERSON] , оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. При подачі до суду позову [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved