Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування, посилаючись на те, що 15 листопада 2007 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що у книзі реєстрації шлюбів було зроблено запис за № 1806. Починаючи з листопада 2007 року вона та [PERSON] постійно проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, а з 2008 року постійно мешкали в квартирі [ADDRESS]. Під час шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшли: однокімнатна квартира [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві власності на підставі мирової угоди від 17 квітня 2008 року, затверджено ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2008 року; земельна ділянка площею 0,0608 га, яка розташована на території Забірської сільської ради, СТ «Природа» для ведення садівництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 06 червня 2013 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 42182; автомобіль Хонда Аккорд, державний номерний знак [NUMBER], який був придбаний 09 липня 2009 року. Її покійний чоловік після себе не залишив заповіту, а тому спадкування його всіх прав та обов'язків здійснюються за законом спадкоємцями в порядку черговості. Вона та її малолітній син [PERSON] мають право на спадкування за законом у пергу чергу. [PERSON] також перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний у 2007 році, та перед цим перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], шлюб з якою був розірваний 14 березня 1995 року. За час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги права на спадщину за законом є вона, як дружина померлого, та його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після смерті [PERSON] в шестимісячний термін з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори, а саме 18 лютого 2014 року вона звернулася від свого імен та в інтересах малолітнього сина [PERSON] з відповідними заявами про прийняття спадщини. 04 квітня 2014 року [PERSON] та [PERSON] також звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а тому вони також вважаються такими, що прийняли спадщину. В липні 2011 року її чоловіку [PERSON] був поставлений діагноз - рак передміхурової залози з больовим синдромом. Під час хвороби чоловік переніс декілька сеансів хіміотерапії, постійно перебував на лікарняному. У січні 2014 року [PERSON] було призначено І групу інвалідності загального захворювання, що підтверджує, що її чоловік через тяжку хворобу був у безпорадному стані, не міг самостійно забезпечувати умови свого життя, потребував сторонньої допомоги та матеріальної підтримки. Увесь час протягом якого хворів її чоловік за ним доглядала лише вона, натомість його дві дочки за весь час тяжкої хвороби батька не запропонували своєї допомоги, а після його смерті не брали у часті у витратах на його поховання. Під час тяжкої хвороби [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мали можливість, але свідомо ухилялись від надання своєму батькові - спадкодавцю будь-якої матеріальної та матеріальної допомоги. У відповідності до вимог ст. 1224 ЦК України [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги, мають бути усунені від спадкування як такі, що ухилялися від обов'язку щодо утримання спадкодавця. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила усунути [PERSON] та [PERSON] від права на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. У судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник позов не визнали та заперечували проти його задоволення. У судове засідання представник третьої особи П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контора не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи,вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 15 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстровано шлюбі, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у м. Києві внесено актовий запис за № 1806. Під час шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. [INFO] у віці 54 роки [PERSON] помер, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] в П'ятнадцятій Київській державній нотаріальній конторі відкрилась спадкова справа за № 232/2014 року. До складу майна померлого увійшли: однокімнатна квартира [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві власності на підставі мирової угоди від 17 квітня 2008 року, затверджено ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2008 року; земельна ділянка площею 0,0608 га, яка розташована на території Забірської сільської ради, СТ «Природа» для ведення садівництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 06 червня 2013 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 42182; автомобіль Хонда Аккорд, державний номерний знак [NUMBER], який був придбаний 09 липня 2009 року. За час свого життя померлий [PERSON] також перебував у зареєстрованому шлюбі з з [PERSON], шлюб між ними був розірваний 14 березня 1995 року. За час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно матеріалів спадкової справи, позивач та відповідачі подали заяви про прийняття спадщини: 18 лютого 2014 року із заявою до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON]. яка діє від свого імені та як законний представник малолітнього сина [PERSON], [INFO]. 14 квітня 2014 року до нотаріальної контори із заявами звернулися [PERSON] та [PERSON] У відповідності до вимог ч. 5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як вбачається з матеріалів справи померлий [PERSON] з 2010 року постійно хворів. 10 січня 2014 року [PERSON] була встановлена 1 група інвалідності загального захворювання, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0084469. До матеріалів справи була долучена медичні карти амбулаторного хворого з матеріалів якої встановлено, що пацієнту [PERSON] з 28 липня 2011 року встановлений діагноз - рак простати. Згідно лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 24 січня 2014 року причиною смерті [PERSON] став рак передміхурової залози. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до вимог ст. ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналіз викладеного передбачає, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. На підставі викладеного, ухилення характеризується як умисна форма вини. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] не беруться судом до уваги так як вони не підтвердили факт того, що відповідачі ухилялися від допомоги померлому спадкодавцеві. На підтвердження своїх тверджень позивачем до матеріалів справи були долучені, виписки з історії хвороби [PERSON] за № 13/13987 від 09 листопада 2013 року, № 13/11106 від 11 жовтня 2013 року, виписка для МСЕК від 18 грудня 2013 року, копія медичної картки амбулаторного хворого [PERSON], однак з наданих матеріалів суду неможливо встановити, що померлий [PERSON] знаходився у безпорадному стані та не міг самостійно забезпечити умов свого життя. Суд, оцінюючи письмові докази по справі, та давши оцінку наданим поясненням сторін, показам свідків дійшов до висновку, що позивачем не було доведено той факт, що померлий [PERSON] через тяжку хворобу тривалий час знаходився у безпорадному стані, та потребував стороннього догляду та опіки, а також те, що [PERSON], і [PERSON] ухилялися від надання допомоги померлому [PERSON], а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed