Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Хімнафтомашпроект», треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 4 червня 2001 року по 29 лютого 2016 року позивач перебувала в трудових відносинах з ПАТ «Хімнафтомашпроект». Після звільнення, у березні 2016 року при постановці на облік в центр зайнятості з метою пошуку роботи та отримання допомоги по безробіттю позивачу стало відомо, що відповідачем майже за весь період роботи позивача (з червня 2001 року по грудень 2001 року, з січня 2014 року по січень 2016 року) не здійснювалось внесення коштів на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Крім того, згідно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 1 квітня 2016 року за вказаний період відсутня інформація про отримання доходи позивача. З урахуванням наведеного, позивач звернулась з цим позовом та просила: - визнати факт перебування її у трудових відносинах з ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» у період з 04.06.2001 р. по 29.02.2016 р. - визнати дії ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ», що полягають у виплаті заробітної плати (винагороди) позивачу без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та, що полягають у неповідомленні органам Державної фіскальної служби за встановленою формою відомостей про доходи позивача, незаконними. - зобов'язати ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» нарахувати, обчислити та сплатити єдині внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивача за період перебування у трудових відносинах з ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» з червня 2001 р. по грудень 2001 р. включно та з січня 2004 р. по січень 2016 р. включно виходячи з розміру заробітної плати, яка була встановлена відповідним штатним розкладом. - зобов'язати ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» подати в органи Державної фіскальної служби та органи Пенсійного фонду України уточнену звітність по формі №1 ДФ за період з 04.06.2001 р. по 29.02.2016 р. та провести персоніфікацію для зарахування пенсійного стажу. - стягнути з ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 23 травня 2016 року на підставі клопотання третю особу Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві замінено на Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 38-39, 61-62) У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, надавши додаткові пояснення. Зазначили, що необхідності у задоволенні позовних вимог про встановлення факту перебування позивача з відповідачем у трудових відносинах немає. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надавши письмові заперечення (а.с. 42-44). Зазначила, що відповідачем було помилково здійснено внесення коштів на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не на ім'я позивача, а на іншу особу. За виявленим фактом відповідач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про проведення перевірки. На підставі перевірки відповідачем до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві були надані уточнені дані про сплату внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відносно позивача та до даного часу триває співпраця відповідача з третіми особами по їх внесенню. Треті особи Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві до судового засідання не з'явились. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 4 червня 2001 року по 29 лютого 2016 року перебувала в трудових відносинах з ПАТ «Хімнафтомашпроект» (а.с. 12). Вказаний факт не оспорюється сторонами. У зв'язку з чим, позовні вимоги про встановлення факту трудових відносин позивача з відповідачем задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Згідно зі ст. 254 КЗпП основними джерелами коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування є внески власників підприємств, установ, організацій або уповноважених ними органів чи фізичної особи, працівників. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» базою нарахування єдиного внеску для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці». Згідно з ч. 9 ст. 9 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення і сплата єдиного внеску за працівників, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях, здійснюються роботодавцями за рахунок сум, на які внесок нарахований. Положеннями ч. 2, 4, 5, 8 ст. 9 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску за минулі періоди здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Сплата єдиного внеску здійснюється виключно у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державного казначейства України для його зарахування. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. При цьому платники, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з територіальним органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Базовим звітним періодом є календарний місяць. Водночас, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Пенсійний фонд України відповідно до покладених завдань, зокрема, формує та веде реєстр (облік) застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п. 6 п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, одним із завдань Пенсійного фонду є внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб та їх використання, здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, за достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством. Разом з тим, судом встановлено, що після звільнення, у березні 2016 року при постановці на облік в центр зайнятості з метою пошуку роботи та отримання допомоги по безробіттю позивачу стало відомо, що відповідачем майже за весь період роботи (з червня 2001 року по грудень 2001 року, з січня 2014 року по січень 2016 року) не здійснювалось внесення коштів на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків відсутня інформація про отримання доходи позивача (а.с. 14-15). Відсутність такої інформації пояснюється відповідачем як неправильне відображення номеру облікової картки платника податків [PERSON] У зв'язку з цим позивач звернулась з відповідною заявою до відповідача (а.с. 13), а відповідач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва з приводу необхідності проведення перевірки за виявленим фактом (а.с. 45). На підставі акту Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17 травня 2016 року, яким підтверджено не нарахування внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивачу (а.с. 47-56) та припису (а.с. 74), відповідачем 18 травня 2016 року та 30 травня 2016 року до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подані уточнені індивідуальні відомості про застраховану особу на [PERSON] (а.с. 57-59) та до Васильківського міськрайонного центру зайнятості (а.с. 60). Станом на час розгляду справи не внесені дані за квітень, червень 2011 року, за серпень 2014 року, за травень 2015 року та січень 2016 року, що стверджується даними індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України на [PERSON] від 21 липня 2016 року. З урахуванням того, що відповідачем ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» 17 травня 2016 року надано до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Васильківського міськрайонного центру зайнятості уточнені індивідуальні відомості про застраховану особу на [PERSON], підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити нарахування, обчислення та сплату єдиних внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивача за період перебування у трудових відносинах з ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» з червня 2001 р. по грудень 2001 р. включно та з січня 2004 р. по січень 2016 р. включно виходячи з розміру заробітної плати, яка була встановлена відповідним штатним розкладом та подати уточнену звітність по формі №1 ДФ за період з 04.06.2001 р. по 29.02.2016 р. та провести персоніфікацію для зарахування пенсійного стажу немає. У зв'язку з чим, доводи позивача та її представника про те, що на даний час відсутні відомості про сплату внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивача за квітень, червень 2011 року, за серпень 2014 року, за травень 2015 року та січень 2016 року, що є підставою для задоволення зазначених позовних вимог, є безпідставним, оскільки відповідач подав відомості до Пенсійного фонду, а відповідальність за їх не внесення до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України на [PERSON] від 21 липня 2016 року на час судового розгляду справи покладається вже на Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а не ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ». Також суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання дій ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ», що полягають у виплаті заробітної плати (винагороди) позивачу без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та дій, що полягають у неповідомленні органам Державної фіскальної служби за встановленою формою відомостей про доходи позивача, незаконними, оскільки таке не передбачено положеннями ст. 16 ЦК України, так як визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності можливо лише щодо органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р., вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у сумі 3 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях позивача з приводу отримання допомоги по безробіттю в мінімальному розмірі, а не із її заробітної плати, що сталась внаслідок помилки відповідача у внесенні відомостей про сплату внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на іншу особу за тривалий період. При цьому, суд враховує, що позивач пропрацювала у відповідача майже 15 років, будучи впевненою, що сплата внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивача здійснюється відповідачем у встановленому законом порядку відносно неї. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням наведеного з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 551 грн. 20 коп. судового збору за вимоги немайнового характеру щодо стягнення моральної шкоди. Разом з тим, суд дійшов висновку про відмову у розподілі судових витрат - витрат на правову допомогу відповідно до ст. 88, 84, 79 ЦПК України, оскільки позивачем не надано документів, що підтверджують її оплату (квитанції, платіжні доручення, ордери тощо). Договір про надання правової допомоги не є доказом здійснення оплати витрат на її отримання. На підставі викладеного та

Outcome: partial