Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] за дорученням в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Бурівської сільської Ради Городнянського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом. 15.06.2016 року представник позивача надав уточнену позовну заяву. Уточнені позовні вимоги обгрунтовував, посилаючись на те, що 14.12.2006 року в с.Бурівка Городнянського району померла [PERSON], а 02.10.2015 року в с.Бурівка помер її чоловік [PERSON], який за життя прийняв спадщину своєї дружини [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на все належне йому майно, в тому числі на майно, яке він успадкував після смерті [PERSON] Спадкоємцем за заповітом є позивач. За життя вказані спадкодавці мали у своїй власності по 1/2 частині житлового будинку №141 по вул. Ріпкинській в с. Бурівка Городнянського району Чернігівської області. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При отриманні свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі нотаріусу необхідно надати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Під час оформлення спадкових прав позивача в нотаріальній конторі виявилось, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок відсутній та реєстрація права власності на спадковий будинок не проводилась. У зв»язку з цим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на спадковий будинок в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач не з»явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, в якій підтримав доводи позовної заяви, наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог та просив справу розглянути в його відсутність. ( а.с. 63-64 ) Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. ( а.с. 29 ) Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином. ( а.с. 54 ) Неявка в судове засідання третьої особи не перешкоджає судовому розгляду справи. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.12.2006 року в селі Бурівка Городнянського району померла [PERSON], яка на момент смерті була зареєстрована і проживала в [INFO], що підтверджено актовим записом про її смерть №25 від 15.12.2006 року. /а.с.62/ Її спадщину прийняв її чоловік [PERSON], який проживав з [PERSON] на момент її смерті, що підтверджено довідкою Бурівської сільської ради №119 від 22.03.2016 року (а.с.14) Факт перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] підтверджений копією актового запису про шлюб №15 від 19 липня 1948 року. (а.с. 77) За даними Городнянської державної районної нотаріальної контори від 26.05.2016 року спадкова справа до майна [PERSON], яка померла 14.12.2006 року, не відкривалась. Отже [PERSON] був єдиним спадкоємцем, що прийняв спадину [PERSON] [PERSON] 02.10.2015 року помер в с.Бурівка Городнянського району. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на все належне йому майно, в тому числі на майно, яке він успадкував після смерті [PERSON] Відповідно до заповіту, складеного [PERSON], спадкодавець визначив спадкоємцем всього спадкового майна позивача [PERSON] За даними спадкової справи №25/2016, відкритої 11 березня 2016 року /а.с. 36/, єдиним спадкоємцем спадщини [PERSON], який помер 02.10.2015 року, є позивач, котрий 11.03.2016 року звернувся до приватного нотаріуса Городнянського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Як свідчать матеріали справи, житловий будинок №141, який знаходиться по вул. Ріпкинській в с. Бурівка Городнянського району Чернігівської області, належав померлим [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Бурівської сільської ради №179 від 22.06.2016 року та даними погосподарської книги. (а.с. 15-16, 74) Цей будинок за життя спадкодавців відносився до суспільної групи «колгоспний двір». За даними довідки Бурівської сільської ради №179 від 22.06.2016 року станом на 15.04.1991 року члени колгоспного двору: [PERSON] та [PERSON] не втратили права на частку в його майні. Кожному з членів колгоспного двору належало по 1/2 частині вказаного будинку з побутовими та господарськими спорудами Відповідно до листа Городнянського РГ БТІ № від 28.03.2016 року право власності на житловий будинок № 141 по вул.Ріпкинській в селі Бурівка Городнянського району Чернігівської областіне зареєстровано. Будинок в експлуатацію не здавався Процент готовності 100%. Житловий будинок побудований до 1940 року. /а.с.12/ Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, та жилий будинок. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена колгоспного двору встановлювався, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме : право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Частина 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.\~ Оскільки реєстрація права власності на нерухоме майно в сільській місцевості на момент закінчення будівництва спірного будинку законодавчо передбачена не була, а за даними погосподарської книги спірний будинок мав статус колгоспного двору, право власності, яке виникло у членів цього колгоспного двору, визнається дійсним і при відсутності його державної реєстрації. Отже під час судового розгляду знайшов підтвердження той факт, що спадкодавець [PERSON] мала у своїй власності 1/2 частину житлового будинку №141 по вул.Ріпкинській в селі БурівкаГороднянського району Чернігівської області. Цю частину будинку успадкував за законом після її смерті її чоловік [PERSON], який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, але не оформив спадкових прав. Спадкодавець [PERSON] також за життя мав право на 1/2 частину спірного будинку, крім того його частка збільшилась після смерті його дружини [PERSON], та він на момент своєї смерті був власником спірного будинку вцілому. Позивач на момент розгляду справи є єдиним спадкоємцем спірного будинку, оскільки єдиний після смерті [PERSON] прийняв його спадщину в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності особи на майно може бути визнано судом, якщо це право не визнається іншою особою. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.04.2013 року № 612/23144, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (присадибних) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого Городнянським РГ БТІ технічного паспорта на житловий будинок №141 по вул.Ріпкинській в селі Бурівка Городнянського районувстановлено, що спірний будинок складається з наступних будівель та споруд: А-1 житловий будинок з а-1 верандою загальною площею 55,4 кв.м., в т.ч. житловою площею 24,8 кв.м., Б-1 сарай, В-1 погріб з шийкою, 1-2 огорожа, 3. колодязь (а.с.10-11). Відповідно до ст..174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення про задоволення позову, якщо при цьому не порушуються права та інтереси інших осіб. За вказаних в рішенні обставин право власності на житловий будинок №141 по вул.Ріпкинській в селі Бурівка Городнянського району Чернігівської області за позивачем має бути визнано судом в порядку спадкування за заповітом на підставі статей 392, 1268 ЦК України, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved