Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила: - розірвати договір про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах на дитину від 15 червня 2016 року, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори [PERSON],\~зареєстрований у\~реєстрі №\~5-583;\~-\~визнати за\~нею право\~особистої приватної\~власності на\~автомобіль марки «FIAT», модель «CINQUECENTO», реєстраційний номер АА 8085 КО, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС 860434; - припинити за [PERSON] право спільної сумісної власності на автомобіль\~марки «FIAT», модель «CINQUECENTO», реєстраційний номер [NUMBER]. Ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя у вигляді садового будинку 5 по вулиці Садовій, 24 у селі Зазим'є Броварського району Київської області. В обґрунтування вимог зазначається, що 15 жовтня 1993 року відділом реєстрації шлюбів Шевченківського району м. Києва зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] й [PERSON] 15 червня 2016 року між сторонами укладено договір про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах на дитину. Разом з тим, відповідач ухиляється від виконання взятих на себе за цим договором зобовязань. За час перебування у шлюбі сторонами придбано рухоме та нерухоме, а саме автомобіль марки FIAT», модель «CINQUECENTO», реєстраційний номер [NUMBER] та ? частку садового будинку 5 по вулиці Садовій, 24 у селі Зазим'є Броварського району Київської області. З підстав розірвання договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах на дитину та поділу майна подружжя позивач змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши зібрані докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 15 жовтня 1993 року відділом записів актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 року шлюб між [PERSON] й [PERSON] розірвано. 15 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах на дитину, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 5-583. Відповідно до пунктів 6, 7 вказаного договору [PERSON] зобовязався сплачувати аліменти, а також інші платежі, передбачені цим договором, своєчасно та в повному обсязі, брати участь у додаткових витратах на дитину: придбання медичної страховки, щорічному оздоровленню, витратах повязаних із розвитком особистих здібностей дитини, витрат на навчання та супроводжувальні витрати, які включають отримання освіти у початковому, середньому на вищому навчальному закладі. Сторони дійшли згоди, що [PERSON] сплачуватиме щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1\~650 грн. 00 коп. не пізніше 15 числа кожного місяця. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Пунктом 15 договору передбачено, що розірвання договору здійснюється згідно із чинним законодавством України. Одностороння відмова від цього договору не допускається. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що умови договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах на дитину він не виконує. У звязку із істотним порушенням відповідачем умов договору, а саме пунктів 6, 7, правочин підлягає розірванню. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 03\~червня 2011\~року [PERSON]\~набув право\~власності на\~автомобіль марки «FIAT», модель «CINQUECENTO», реєстраційний номер АА 8085 КО, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС 860434. Вказаний транспортний засіб є обєктом права спільної сумісної власності. Частиною першою статті 61\~СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з частиною першою статті 69\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами першою та другою статті 70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Домовленістю між сторонами визначено, що у порядку поділу майна подружжя за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на весь автомобіль та з цих підстав припинити право спільної сумісної власності на вказаний транспортний засіб. Згідно із частиною четвертою статті 206\~Цивільного процесуального\~кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав свобод та інтересів інших осіб, а тому може бути прийнято судом. Оцінюючи у сукупності всі докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved