Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала заяву № б/н від 27 листопада 2006 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4000 грн. Свої зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі, проте [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 16 вересня 2020 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 12671 грн 32 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 10305 грн 12\~коп., в т.ч. 00 грн 00 коп. заборгованості за поточним тілом кредиту, 10305 грн 12 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 00 грн 00\~коп. заборгованості за нарахованими відсотками, 1510 грн 63 коп. заборгованості за простроченими відсотками, 705 грн 57\~коп. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 150 грн 00 коп. нарахована пеня, 00\~грн 00 коп. нарахована комісія, яку банк просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечила проти нарахованої банком заборгованості за тілом кредиту у сумі 10305 грн 12\~коп., зауваживши, що банк встановив їй розмір кредитного ліміту у сумі 250 грн, який в подальшому збільшився до 4000 грн, тому вважає безпідставним нарахування банком заборгованості за кредитним лімітом у сумі 10305 грн 12\~коп. Щодо стягнення заборгованості за відсотками, то зазначила, що не користувалася кредитною карткою 3\~роки, тому не визнає нараховану банком заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, якими вона не користувалась. Заслухавши думку відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 листопада 2006 року між АТ КБ\~«Приват Банк»\~та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 250\~грн на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 36\~% річних із розрахунку 360 днів на рік, зі строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії кредитної картки (а.с. 15). Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач засвідчила, що була ознайомлена і погодилась з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами банку. Підписуючи анкету-заяву, [PERSON] погодилася, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. 14 жовтня 2013 року [PERSON] було збільшено кредитний ліміт до 4000 грн 00\~коп., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с. 13). З наданої банком інформації по кредитному договору № б/н від 27 листопада 2006 року вбачається, що [PERSON] було видано чотири кредитні картки з терміном дії останньої до кінця вересня 2020 року (а.с. 14). Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначив, що за кредитним договором № б/н від 27 листопада 2006 року станом на 16 вересня 2020 року утворилась заборгованість на загальну суму 12671 грн 32 коп., яка складається із: заборгованості за\~тілом кредиту\~ 10305\~грн 12\~коп.,\~в т.ч.\~00\~грн 00\~коп.\~ заборгованості\~за поточним\~тілом кредиту,\~10305\~грн\~12\~коп.\~ заборгованості\~за простроченим\~тілом кредиту,\~00\~грн 00\~коп.\~ заборгованості\~за нарахованими\~відсотками,\~1510\~грн 63\~коп.\~ заборгованості\~за простроченими\~відсотками,\~705\~грн 57\~коп.\~ заборгованості\~за відсотками\~нарахованими на\~прострочений \~кредит,\~150\~грн 00\~коп.\~ нарахована\~пеня,\~00\~грн\~00\~коп.\~ нарахована\~комісія (а.с. 3-7, 8-11, 12). Правовідносини, які виникли між сторонами відносяться до договірних і, насамперед, регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між ними договору. За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами першою-третьою статті 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вимог частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Задля належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо\~сплати процентів,\~а прострочення\~виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Разом з тим, як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, який складається з трьох частин, починаючи з 01 жовтня 2015 року по 01 вересня 2019 року банк безпідставно нараховував та погашав відсотки за рахунок тіла кредиту (колонка № 4 розрахунку заборгованості за кредитним договором) і загальна сума таких нарахувань становить 9799 грн 85\~коп. (а.с. 8-11). Однак, суд звертає увагу на те, що нарахування відсотків на тіло кредиту і включення їх до складової заборгованості за тілом кредиту суперечить правовій природі процентів, які є платою за користування кредитом та не можуть бути включені в тіло кредиту. За таких обставин, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості за тілом кредиту підлягає зменшенню на суму безпідставно нарахованих та погашених за рахунок тіла кредиту відсотків. Отже, залишок заборгованості за тілом кредиту становить 505 грн 27 коп. (10305,12 грн 9799,85 грн), які підлягають стягненню з відповідача на користь банку. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, то виходячи із погодженого сторонами розміру процентної ставки 36\~% річних за користування кредитними коштами, періоду, який банк заявляє до стягнення згідно заявлених позовних вимог та розрахунку заборгованості, а також визначеного судом розміру заборгованості за тілом кредиту, суд вважає необхідним навести власний розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитними коштами. Так, виходячи з розрахунку заборгованості за кредитним договором, банком заявлено до стягнення проценти за користування кредитними коштами за період з 01\~жовтня 2019 року по 16 вересня 2019 року (а.с. 12). Таким чином, розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами визначається наступним чином: 505,27 грн * 36\~% * 351 день / 360 днів = 177\~грн 35\~коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 у сумі 705 грн 57 коп., то зважаючи на те, що ні позовна заява, ні розрахунок заборгованості не містить даних про те, яким чином, на яку суму та за який період проведено нарахування вказаних відсотків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної позовної вимоги. Також суд вважає безпідставними позовні вимоги в частині нарахування банком пені у сумі 150\~грн, так як укладений між сторонами кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви від 27\~листопада 2006 року не містить умови про нарахування банком пені за порушення відповідачем кредитних зобов`язань. При цьому, на думку суду, додані до позовної заяви Умови і правила надання банківських послуг не можуть бути визнані складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, так як не містять підпису відповідачки, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог і з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 листопада 2006 року у сумі 682\~грн 62\~коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 505 грн 27 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 177 грн 35\~коп. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено на 5,39\~% (682,62 грн * 100\~% / 12671,32 грн), тому з відповідача на користь банку підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 113 грн 30 коп. (5,39\~% від 2102 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial