Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.04.1998 року сторони зареєстрували шлюб, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів в м.Києві з Державним Центром розвитку сім`ї було зроблено відповідний актовий запис № 417. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони мають різні погляди на життя, спільного господарства не ведуть, фактично шлюбні стосунки припинені. Посилаючись на те, що спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім з відповідачем інтересам, просить суд позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб. Ухвалою від 01.11.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав письмову заяву, в якій вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 29.04.1998 року сторони зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації шлюбів в м.Києві з Державним Центром розвитку сім`ї було зроблено відповідний актовий запис № 417, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] . Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved