Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

у жовтні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за порушення грошового зобов'язання у розмірі 825667 грн 49 коп. та судовий збір у розмірі 12385 грн 01 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 31.01.2008 між ВАТ «Ерсте Банк» правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» укладено кредитний договір з фізичною особою №014/10615/2/12423, крім того також було укладено договір іпотеки №014/10615/2/12423/1, а також договір поруки №014/10615/2/12423/21 між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON], в подальшому між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №1 від 26.05.2014 згідно якого ПАТ «Фідобанк» передав на користь ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» право вимоги за вказаним кредитним договором, договором іпотеки та договором поруки після чого 27.04.2015 між ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» укладено договір про відступлення права вимоги №38 щодо кредитного договору, додаткову угоду №1 до договору відступлення права вимоги №38 від 15.05.2015 до договору поруки та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, а після 09.02.2017 між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «ФК «Інновація» укладено договір про відступлення права вимоги (факторингу) №28 відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором та договором поруки, а також укладено договір щодо договору іпотеки прав на нерухоме майно, будівництво якого незавершене, таким чином ТОВ «ФК «Інновація» є кредитором за кредитним договором, договором поруки та іпотекодержателем за договором іпотеки. Однак внаслідок порушення [PERSON] своїх зобов'язань взятих по кредитному договору №014/10615/2/12423 від 31.01.2008 щодо погашення заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами у встановленні договором строки ПАТ «Ерсте Банк» звернувся до суду про стягнення заборгованості із відповідачів, який рішенням від 17.09.2013 Рівненського міського суду Рівненської області було задоволено та стягнено з відповідачів суму заборгованості у розмірі 944667 грн 60 коп. та судовий збір у розмірі 3441 грн 00 коп., однак на день подачі позовної заяви рішення Рівненського міського суду Рівненської області не виконано, внаслідок чого відносини між сторонами не припинені, що не звільняє відповідачів від виконання взятих на себе зобов'язань. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, 21.11.2018 ним було надіслано на адресу суду відзив в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог з підстав того, що починаючи з 01.09.2014 на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17.09.2013 в силу можливості ним виконуються та загалом сплачено 130608 грн 85 коп., а також у зв'язку із змінами які відбулися щодо заміни сторони позивач набув статусу кредитора по відношенню до відповідача з 09.02.2017 згідно чого до суми що відступається входить розмір тіла кредиту і сума відсотків за користування кредитом у валюті кредиту, що до інших нарахувань у формі неустойки суд правомірно відніс їх до цивільно-правових санкцій, нарахованих за допущені позивачем порушення виконання договірних зобов'язань, таким чином право вимоги основної суми заборгованості складає 774317 грн 18 коп., тому позивач неправомірно заявив позов та включив до суми основної заборгованості суму цивільно-правових санкцій, нарахованих судом за основним договором, також позивач при подані позову послався на ч. 2 ст. 625 ЦК України і не врахував, що позика надавалася в іноземній валюті і відповідно така обставина унеможливлює урахування розрахованого державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних із знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті, крім того за змістом вказаної статті щодо сплати боргу у урахуванням індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, а не невиконання судового рішення, тому прийняття рішення про стягнення боргу в іноземній валюті змінює природу грошового зобов'язання як такого, що визначене в іноземній валюті і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Також відповідач просив зупинити провадження по справі до набрання законної сили та судовим рішенням по цивільній справі №569/3506/13-ц, що перебуває у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області за заявою [PERSON] про визнання дублікатів виконавчих листів у спаві №569/3506/13-ц, за позовними вимоги ПАТ Ерсте Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості такими, що не підлягають виконанняю (а.с. 39-43, 62-54). [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 37, 38). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 31.03.2008 між ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідо банк») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №014/10615/2/12423, згідно якого АТ «Ерсте Банк» було надано позичальнику кредит у сумі 78409 дол. США (сімдесят вісім тисяч чотириста дев'ять) 00 цен., строком користування до 20.03.2025 року, зі сплатою 12% річних для інвестування в об'єкт нерухомого майна (первинний ринок), а саме квартиру за будівельною адресою [ADDRESS]. Після здачі новобудови в експлуатацію адреса об'єкта кредитування змінилась на: [ADDRESS] (а.с. 22-27). 31.03.2008 було укладено між ВАТ «Ерсте банк» та [PERSON] договору поруки №014/10615/2/12423/12 згідно якого поручитель зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання кредитного договору (а.с. 28-29). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17.09.2013 було задоволено позовні вимоги ПАТ «Ерсте Банк» до [PERSON], [PERSON] яким стягнено солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором №014/10615/2/12423 від 31.03.2008 у розмірі 944667 грн 60 коп. та судовий збір по справі у розмірі 3441 грн 00 коп. (а.с. 17, 18). Згідно ч. 4 ст. 81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В подальшому між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги №1від 26.05.2014 згідно якого первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до боржників за кредитним договором та/або іншими договорами про надання банківських послуг в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановленні цим договором (а.с. 7-11). 27.04.2015 між ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги (факторингу) №38 відповідно до умов якого первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги, що виникло з кредитного договору №014/10615/2/12423 від 31.03.2008 в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги (а.с. 12-14). 09.02.2017 між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «ФК «Інновація» укладено договір про відступлення права вимоги (факторингу) №28 згідно якого фактор зобов'язався передати кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору право вимоги, що виникло з кредитного договору з фізичною особою №014/10615/212423 від 31.03.2008 та додаткові угоди до нього, що був укладеним між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON], в тому числі договір іпотеки №014/10615/2/12423 від 31.03.2008 та договору поруки №014/10615/212423 від 31.03.2008 (а.с. 15, 16). Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 526 ЦК України доводить те, що наявність судового рішення про стягнення боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права отримати сум, передбачених ст. 625 ЦК України за час прострочення. Відповідно до абз. 3 п. 7.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про питання практики застосування законодавства порушення про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 №14, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні нарахування та 3% річних не є штрафними санкціями, а носять компенсаційний характер та виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Внаслідок чого передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України не є цивільно-правовою санкцією, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процентівта отримання компенсації (плати) від відповідачів за користування утриманими коштами належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі №6-49цс12). У зв'язку із вищевикладеним загальна сума заборгованості у відповідачів з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму боргу, яка встановлена за рішенням по справі №569/3506/13-ц в період з 03.10.2015по 03.10.2018 складає 825667 грн 49 коп., у тому числі: сума інфляційних нарахувань на суму основного боргу у розмірі 740552 грн 63 коп. та 3% річних 85114 грн 86 коп. (а.с. 19-21). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вомог, а тому підлягають задоволенню. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до солідарного стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 12385 грн 01 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved