Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON]звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Мостобуд» заборгованість по заробітній платі у розмірі 30 691,92 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 128 740 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у розмірі 352 грн., та 10 000 грн. моральної шкоди стягнення заборгованості по заробітній платі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що із 14.11.2000 року по 29.04.2015 року включно працював на посаді водія в Мостобудівельному загоні № 2 ПАТ «Мостобуд». 29.04.2015 року звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України на підставі наказу № 14-к від 30.04.2015 року. На протязі роботи, підприємство несвоєчасно виплачувало заробітну плату, в зв'язку з чим за період з січня 2012 року по квітень 2015 року виникла заборгованість в розмірі - 30 691 гривень 92 копійки, у зв'язку із чим позивач неодноразово звертався із заявами про виплату заробітної плати до керівництва. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час розрахунку при звільненні за 1 570 дні затримки в розмірі 128 740 грн 00 коп, виходячи з середньоденного заробітку в сумі 82 грн 00 коп, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 352 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив задовольнити позов, та зазначив, що не заперечує проти ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] працював в Мостобудівельному загоні № 2 ПАТ «Мостобуд» водієм автотранспортних засобів. Наказом №14-К від 30.04.2015 року [PERSON] звільнений з займаної посади за ст.38 п.1 КЗпП України у зв'язку із виходом на пенсію. Згідно даних звіту про виплату заробітної плати за період з 01.07.2012 року по 30.04.2015 року, заборгованість відповідача ПАТ «Мостобуд» по виплаті заробітної плати перед позивачем за вказаний період складає 30 691 гривень 92 копійок. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 ч.1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Відповідно до п.3 Порядку, заробітна плата підлягає компенсації. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року та на підстав відрахувань структурним підрозділом ПАТ «Мостобуд» до Пенсійного фонду України і відомостей визначених у Формі ОК-5, із прийняттям до уваги коефіцієнту відрахувань, середня заробітна плата на місяць становить приблизно 1 800 гривень. 1800/22 (робочих дня)= 82 гривень - середній заробіток за 1 день, який 82/8 (год.робочий день)= 11 гривень - середньогодинна заробітна плата. У період з січня 2012 року по 20 квітня 2016 року минуло 1 570 календарних днів. Отже, середній заробіток за весь час затримки вираховується наступним чином: 82*1570= 128 740,00 гривень. Згідно п.4 Згідно п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплат проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. В положеннях п. 21. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 р. за № 13 роз'яснено, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії. Пунктом 3 Порядку визначено, що заробітна плата підлягає компенсації. Згідно п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації , поділений на 100. Заборгованість по заробітній платі за кожний рік окремо: -7 147,86+6 199,07= 13 346,00 грн. -( заборгованість за 2012 р.) -4 349,73грн. (заборгованість за 2013 р.); -- 10 890,87 грн. (заборгованість за 2014 р.); -2 641,00 грн. - (заборгованість за 2015 р.) Розмір компенсації за 2012 р. - 13 346,00 (нарахована плата за 2012 рік)*99,8 (річна величина приросту індексу споживчих цін)/100= 134 грн.; за 2013 рік - 4 349,73 грн. (нарахована заробітна плата за 2013рік)*100,5% (річна величина приросту індексу споживчих цін)/100=44 грн.; за 2014 рік - 10 890,87 грн. (нарахована заробітна плата за 2014 рік)*124,9% (річна величина приросту індексу споживчих цін)/100= 136 грн. за 2015 рік - 2 641,0 грн. (нарахована заробітна плата за 2014 рік)*143,3% (річна величина приросту індексу споживчих цін)/100=38 грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] у частині відшкодування завданої йому з вини відповідача моральної шкоди, то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Право на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано ст. 43 Конституції України. Звертаючись в суд з позовом, позивач послався на порушене відповідачем його право на заробітну плату, яка як встановлено судом не була виплачена останньому з 2012 року. Судом також встановлено, що позивач не отримав у встановлені законом строки і належний йому розрахунок при звільненні. На думку суду, наведеними вище неправомірними та триваючими діями відповідача у справі, було порушено законні права та інтереси позивача, такими діями останньому завдана моральна шкода, що підлягає відшкодуванню відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Для визначення розміру грошової суми, що може компенсувати моральні страждання позивача, суд приймає до уваги характер порушеного права, яким завдано моральну шкоду, тривалість порушення такого права, що не було усунуто відповідачем і на час розгляду заявленого спору судом. Невиплата заробітної плати є підставою для висновку, що такими діями відповідача позивач був поставлений у скрутне матеріальне становище. Для відновлення порушеного законного права щодо отримання винагороди за виконану роботу, а саме заробітної плати та належного розрахунку при звільненні змушений був вживати додаткові заходи, а саме звертатися з позовом до суду. На думку суду, сам факт невиплати заробітної плати, необхідність вживання заходів для її отримання призвело до змін у способі життя позивача у справі. Крім того, суд приходить до висновку, що такі зміни були тривалими. З урахування наведених обставин, суд приходить до висновку, що завдана [PERSON] моральна шкода має бути компенсована відповідачем за правилами ст. 237-1 КЗпП України у розмірі 1 000,00 грн. Питання про судові витрати необхідно вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь держави 1378 гривні 00 копійок судового збору.

Outcome: partial