Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у виді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. Позивач є єдиною спадкоємицею на вказане майно, брат за життя заповіт не залишав, інших спадкоємців не має, від спадщини позивач не відмовлялась та бажає її прийняти. У встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталась, оскільки протягом зазначеного періоду доглядала за своїм хворим чоловіком, [PERSON], яким помер [INFO]. На підставі зазначеного просила визнати причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, справу просить розглянути в рамках діючого законодавства з урахуванням відомостей із спадкової справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07.03.1955 року Нижньо-Мордокською селищною радою Глушківського району Курської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 13. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 06.11.1973 року Паласом одруження м. Жданова Донецької області, 06.11.1973 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, актовий запис № 4230, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17.02.1959 року Металургійним РАЦС м.Челябінська, батьками [PERSON], [INFO], також є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 409. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 24.02.2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 341. З представлених доказів слідує, що [PERSON] є рідною сестрою спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO], та після якого відкрилася спадщина. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. за № 2-2623, [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS], що також підтверджується реєстраційним свідоцтвом Бюро технічної інвентаризації м. Маріуполя № 164 від 17.07.1995 року. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49742736 від 06.11.2017 року, спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO], відсутня. Відповідно до довідки КЗ «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 м.Маріуполя» № 01/20-2414 від 14.12.2017 року, [PERSON], [INFO], який помер [INFO], перебував на «Д» обліку в ММОД з червня 2015 року, з діагнозом: В-клітинна лімфома, клінічна група ІІ. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15.09.2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 1361. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або застереженням. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України, передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач у передбачений законом шестимісячний строк не подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті її рідного брата, а також належним чином не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини в порядку ст.1269 ЦК України. Також встановлено, що чоловік позивача [PERSON], [INFO], перебував на «Д» обліку в ММОД з червня 2015 року, з діагнозом: В-клітинна лімфома, клінічна група ІІ, потребував постійного стороннього догляду та медичного лікування, [INFO] помер, від вказаного захворювання, що підтверджується довідкою КЗ «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 м.Маріуполя» № 01/20-2414 від 14.12.2017 року. Вказана обставина об'єктивно унеможливила своєчасне прийняття спадщини та звернення до нотаріусу у встановлений законом шестимісячний строк для оформлення спадкових прав позивачем після смерті брата [PERSON], адже [PERSON] здійснювала догляд за хворим чоловіком. Враховуючі наведені положення чинного законодавства, існуючи обставини та досліджені доказі, суд вважає доведеним поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини та можливість надання додаткового строку в два місяці. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.ст. 12, 81 кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved