Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У квітні 2014 року Овруцький міжрайонний прокурор в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до відповідачів та просить визнати дії державних виконавців з примусового виконання постанови ВДАІ про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу у розмірі 255 грн. протиправними та стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання ГУДКС України у Житомирській області суми майнової шкоди в розмірі 255 грн. завданої надмірним стягнення з [PERSON] штрафу. Також просить стягнути з відповідачів судові витрати. Свої вимоги обґрунтував тим, що органами влади допущено подвійне стягнення з [PERSON] штрафу за вчинення одного і того ж адміністративного правопорушення. Зазначає про те, що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255 грн., який ним було добровільно сплачено та повідомлено про це державного виконавця, проте державною виконавчою службою ці кошти були утримані з його пенсії. Внаслідок чого [PERSON] було завдано майнову шкоду. У судовому засіданні прокурор свої вимоги підтримав, представники відповідачів - ВДВС Овруцького РУЮ та ГУДКС у Житомирській області позов не визнали. Від відповідача - Богунського ВДВС Житомирського МУЮ надійшов лист про розгляд справи без участі їхнього представника. Суд, заслухавши пояснення прокурора та представників відповідачів, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так рішенням Овруцького районного суду Житомирської області у справі № 2-270/11 від 22.03.2011 року (а.с.10), залишеним без змін 09.06.2011 року ухвалою апеляційного суду Житомирської області (а.с. 11) встановлено, що 23.12.08 року державтоінспектором ВДАІ м. Овруч, на [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.. Згідно копії квитанції № 009729461 від 22.01.09 року [PERSON] сплачено штраф у сумі 255 грн.. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження серія ВП № 15863850 від 12.11.09 року державним виконавцем відділу ДВС Овруцького РУЮ відкрито виконавче провадження на виконання постанови ВДАІ серія АМ №017151 винесеної 23.12.2008 року про стягнення з [PERSON] 255 грн. штрафу, постановою від 18.03.10 року вищезазначеного відділу дане провадження закінчено. Дані постанови позивачем не оскаржувались. З листа начальника головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.12.10 року, спірні кошти стягнуті з пенсії [PERSON] на підставі Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від 17.08.10 року, яка [PERSON] не оскаржувалась. Згідно роз'яснень наведених у п. 28 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу» частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавця, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Згідно з вимогами статті 11 Закону України « Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 87 (86) Закону України «Про виконавче провадження» збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Стаття 5 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в редакції на 05.11.2009 року) вказує на те, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право, зокрема, одержувати необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, іншу інформацію. Як пояснила у судовому засіданні представник ВДВС Овруцького РУЮ то їй було відомо про те, що [PERSON] з'являвся до відділу та показував квитанцію державному виконавцю про сплату штрафу, але відмовився віддати її для закриття справи. Дана обставина також стверджується повідомленням начальника Овруцького РУЮ №470 від 09.11.10 (а.с. 8). Також суд бере до уваги те, що держвиконавцем не враховано похилий вік [PERSON]. Тобто дана інформація [PERSON] державним виконавцем належним чином не перевірена, що в подальшому призвело до утримання зайвих коштів з його пенсії. Посилання представника ГУДКС у Житомирській області суд до уваги не бере, оскільки виконавче провадження №19883697 по виконанню постанови № 017151 від 23.12.2008 року знищено. Отже у судовому засіданні встановлено, що діями державних виконавців Романовському А.А. було заподіяно шкоду, зокрема, у розмірі 255 грн.. У відповідності із ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи. Тому суд вважає, що є передбачені ст. 1174 ЦК України підстави для відшкодування матеріальної шкоди у заявленому прокурором розмірі. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судові витрати на оплату судового збору в дохід держави.

Outcome: approved