Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У жовтні 2014 року до суду звернувся [PERSON] із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що є власником автомобіля «Хюндай туксон», д.н.з. [NUMBER]. У вересні 2014 року він звернувся до Броварського МРЕВ ДАІ для зняття зазначеного автомобіля з реєстрації, однак, йому відмовлено, у зв'язку із накладеним арештом та забороною відчуження автомобіля, на підтвердження чого [PERSON] отримав копію постанови ВДВС Броварського МРУЮ від 01.10.2014 року. Згідно із постановою йдеться про примусове стягнення боргу із позивача на користь держави 260 грн., який він вже сплатив. Позивач звернувся до відповідача щодо зняття арешту із належного йому майна, однак йому рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання по суті, оскільки дане виконавче провадження знищене з підстав закінчення строку його зберігання. На підставі викладених обставин, позивач змушений звернутися до суду із даними позовними вимогами про зняття арешту та заборони відчуження з майна, а саме, автомобіля «Хюндай туксон», д.н.з. [NUMBER]. У судове засідання позивач не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання представник відповідача Шкред І.Ю. надала заяву, у якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, державний номерний знак [NUMBER], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 4). Із Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 29.09.2014 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON], вбачається, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна знайдено запис від 18.11.2010 року за № 10507196 про арешт майна [PERSON] та заборону його відчуження, підстава обтяження - постанова ВДВС Броварського МРУЮ за № 81-дв3 від 18.11.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до копії квитанції, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 7), [PERSON] сплачено на р/р 31112149700005 штраф у розмірі 260 грн. Із листа ВДВС Броварського МРУЮ за № 35585 від 01 жовтня 2014 року вбачається, що при перевірці Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі документи відносно [PERSON] перебували на виконанні до 2013 року. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження рухомого майна [PERSON], внесений до реєстру заборон за реєстраційним номером обтяження 10507196 від 18.10.2010 року. Виконавче провадження, в межах якого накладався арешт, відкрите державним виконавцем 08.07.2010 року щодо виконання постанови № АА 151388 виданої ВДАІ від 24.01.2010 р. про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 260 грн., завершено згідно постанови про повернення виконавчого документу від 28.12.2010 року згідно ст. 38, п. 5, ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, вищевказане виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання архівних виконавчих проваджень. Згідно довідки від 01.10.2014 року, виданої відділом ДАІ з обслуговування Броварського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, відповідно до бази даних адміністративних порушень підрозділу у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті штрафу за адміністративні порушення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 та 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені належними доказами, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved