Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 10 вересня 2011 року з відповідачем зареєстрували шлюб. Тепер шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2015 року. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно не сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі, що забезпечує належний рівень проживання та розвитку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Суду пояснила, що дитина знаходиться на диспансерному обліку у лікаря, як така, яка часто хворіє та потребує постійного медикаментозного лікування. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, а визначений позивачкою розмір аліментів уважає необґрунтованим. Зазначає, що раніше переніс травму хребта, потребує лікування. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом установлено, що у сторін є дитина, [PERSON], [INFO] (а. с. 2). Дитина проживає із позивачкою (а. с. 4). Отже, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] визнає до стягнення розмір аліментів 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), працює в Долинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, тобто має дохід у виді заробітної плати, що суд ураховує при визначенні розміру аліментів. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є малолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище. Суд також враховує, що дитина сторін перебуває на диспансерному обліку у лікаря, як така, яка часто хворіє та потребує постійного медикаментозного лікування. З огляду на вищезазначене, суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів за загальним правилом підлягає стягненню з платника аліментів на утримання однієї дитини. Суд не бере до уваги доводи відповідача [PERSON] про те, що раніше переніс травму хребта й у зв'язку із цим потребує лікування, оскільки як видно з виписного епікризу комунального закладу «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради № 9895, [PERSON] знаходився на лікуванні у цій лікарні з 8 по 23 червня 2015 року. Виписаний з лікарні у задовільному стані. Рекомендовано: нагляд травматолога за місцем проживання; обмеження фізичних навантажень, обробіток післяопераційного рубця лікарським засобом «Кутасепт» один раз на неділю; уникати переохолодження. Лікарняний листок з 8 по 23 червня 2015 року. До роботи з 24 червня 2015 року. Тобто цей документ не дає суду підстав стверджувати, що [PERSON] тепер потребує лікування. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За змістом п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. З огляду на вищевказане, при наявності фактів, що свідчать про постійний хворобливий стан дитини, потребу у медикаментозному лікуванні, суд може вирішувати питання про стягнення витрат на таке лікування, при цьому цей обов'язок є обох батьків. За наявності спору про розмір додаткових витратах на дитину, розмір таких витрат визначається судом при розгляді окремих позовних вимог заявлених з таких підстав, при цьому виключно у твердій грошовій сумі. Таким чином, зазначені позивачкою [PERSON] обставини про хворобливий стан дитини та у зв'язку із цим потреба у постійному лікуванні, несення витрат на лікування, можуть бути враховані при розгляді інших вимог, що не є предметом розгляду цієї справи, а відтак не можуть бути підставою для стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача. Сам факт наявності такої обставини, як погане здоров'я у дитини, враховано при визначенні розміру аліментів 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача у цій справі, про що суд вище зазначав. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду 7 квітня 2016 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1, 2 і 3 частини першої цієї статті. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», установлена у 2016 році мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня - 1378 грн. З огляду на вищезазначене, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн, тобто 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, станом на 1 січня 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial