Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 91581,58 грн., а також відсотки за користування позикою у розмірі 82423,42 грн., а всього 174005,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 01.04.2015 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 40000,00 грн. та 2000,00 доларів США зі строком повернення 01.10.2016 року під 5% в місяць. Станом на 20.10.2016 р. сума позики не була повернута. Відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобовязання передбачені договором щодо повернення позики, ігнорує прохання позивача щодо повернення суми позики. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 17.10.2016 р. вартість 1 долара США становить 25,790790 грн. Таким чином сума заборгованості відповідача в гривнях складає: 40000,00 грн. + 51581,58 грн. (2000,00доларів США х25,790790 грн.) = 91581,58 грн. Розмір процентів від простроченої суми станом на 17.10.2016 р. становить 82423,42 грн. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву від 06.12.2016 р. про розгляд справи за його відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву від 06.12.2016 р. про визнання позову, з проханням розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 01.04.2015 року між [PERSON] як позикодавцем, і [PERSON] як позичальником, укладений договір позики шляхом написання боргової розписки, копія якої наявна в матеріалах справи. Згідно з вимогами вказаного договору, [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 40000,00 грн. та 2000,00 доларів США на строк до 01.10.2016 року під 5% в місяць. [PERSON] у вищевказаний строк суму позики у повному обсязі не повернув. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Перевіривши розрахунок позивача щодо стягуваних сум, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу у розмірі 91581,58 грн. та 5 % в місяць за користування позикою за повних вісімнадцять місяців користування позикою (з 01.04.2015 р. по 01.10.2016 р.) у розмірі 82423,42 грн., а разом 174005,00 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд приймає визнання відповідачем позову та враховує, що ним не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повної чи часткової сплати заборгованості, не спростовано наданий позивачем розрахунок. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1740,05 грн.

Outcome: approved