overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 25 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 89. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON],[INFO]. Спільне життя сторін не склалося, у зв'язку з різницею характерів, відсутності між ними взаєморозуміння і довір'я. Шлюбні відносини припинилися та не підтримуються протягом двох років. Будь-яких шлюбних відносин з відповідачем позивач не бажає більше підтримувати, тому ставить в позові питання про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у його відсутності, розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 31.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції м.Донецька, за актовим записом № 251. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини припинилися з квітня 2016 року. Основна причина розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіря. Позивач вважає, що збереження сімї неможливо, оскільки це суперечить її інтересам. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Свій обовязок по утриманню дітей відповідач не виконує, матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача ( з урахуванням уточнень) на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % неоподаткованого мінімуму для дитини певного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення старшою дитиною повноліття. У судове засідання зявилася позивач [PERSON], яка просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: сторони перебувають у шлюбі з 28.02.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ №054352, виданого 28.02.2009 року Київським ВДРАЦС РС Полтавського МУЮ. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні встановлено що малолітній [PERSON], [INFO] та малолітня [PERSON], [INFO] проживають із матірю [PERSON] та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, натомість відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, то зобовязаний утримувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO] розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, діти перебувають на її утриманні. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % неоподаткованого мінімуму для дітей певного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання зявилася позивач [PERSON], яка підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та при прийнятті рішення просить врахувати розмір грошових коштів, які він добровільно сплачував на утримання дітей із жовтня по грудень 2016 року у розмірі 21808 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки про доходи відповідача від 07.09.2016 року вбачається, що останній працевлаштований, має регулярний заробіток, загальна сума його доходу за період з березня 2016 року по серпень 2016 року становила 97102,19 грн. У судовому засіданні встановлено, що діти проживають із матірю та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, натомість відповідач є здоровим, працездатним, офіційно працевлаштований, отримує регулярний заробіток, то зобовязаний утримувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Одночасно слід прийняти до уваги доводи відповідача в частині добровільної сплати ним на утримання дітей із жовтня по грудень 2016 року грошових коштів у розмірі 21808 грн., що визнається також і позивачем, а тому аліменти підлягають стягненню із дня постановлення даного рішення, тобто із 13.01.2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 06 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №18 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06 квітня 2012 року (арк.с.8). Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (арк.с.4). Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 23.03.2007 року виконкомом Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Позивач зазначила, що причиною розпаду сімї є те, що з відповідачем не знаходили спільної мови з більшості питань стосовно ведення сімейного бюджету, та в відношеннях один до одного. На підставі цього у них виникають постійні сварки, скандали. У звязку з вищевикладеним позивач не бачить сенсу продовжувати шлюбні відносини з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказав, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.03.2007 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФП № 111200 за актовим записом № 03 виданим 08.12.2014 року виконкомом Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ФП № 221397 Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. [PERSON] з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «Коба».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 25.06.2011 року виконкомом Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину доньку Єлізавету, [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Позивач зазначив, що причиною розпаду сімї є те, що з відповідачем не знаходили спільної мови з більшості питань стосовно ведення сімейного бюджету, та в відношеннях один до одного. На підставі цього у них виникають постійні сварки, скандали. У звязку з вищевикладеним позивач не бачить сенсу продовжувати шлюбні відносини з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказав, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФП № 070840 за актовим записом № 07 виданим 25.06.2011 року виконкомом Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину Єлізавету, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ФП № 152131. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «Ворошилова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 07 грудня 2014 року Виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області за актовим записом № 54 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого часто виникали непорозуміння. При таких обставинах позивач вважає, що збереження сім'ї з відповідачем та примирення є неможливим, подальше спільне життя з ним суперечить інтересам сім'ї. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву в якій позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 07 грудня 2014 року Виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області за актовим записом № 54 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Подружнє життя не склалося, часто виникали сварки та непорозуміння. З вересня 2016 року подружжя проживає окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення позивач не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 09 жовтня 2010 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1615. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Від позивача та її представника надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відтак, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 09 жовтня 2010 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1615. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved