Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З 8 вересня 2015 року сімейні відносини між ними фактично були припинені, спільне господарство не ведуть. Позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, коштів на своє утримання та забезпечення малолітньої дитини не вистачає. Відповідач, з вказаного часу надав їй матеріальну допомогу у розмірі 1000 гривень, проте, вона бажає отримувати аліменти у встановленому законом розмірі на підставі виконавчого листа. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючи на підстави викладені у позові. Представник відповідача по довіреності [PERSON] та відповідач позовні вимоги визнали частково, відповідач зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частині його заробітку, вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини визнав частково, згоден сплачувати у розмірі 1/10 частини заробітку. При цьому посилався на те, що має невеликий дохід, наявна заборгованість по кредитній картці, обов`язки по сплаті комунальних послуг, тому не має змоги сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини доходу, яка не потребує допомоги, оскільки проживає з бабусею та отримує допомогу від держави при народженні дитини. Згідно ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб в матеріалах справи (а.с. 3), сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 квітня 2014 року, який зареєстрований Жовтневим відділом ДРАЦС РС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 185. Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Як встановлено з матеріалів справи, шлюбні відносини сторони не підтримують з вересня 2015 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує одноразову допомогу в розмірі 860,00 грн. щомісячно (довідка від 08.12.2015 року), інших доходів не має. Як установлено у судовому засіданні, малолітня дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, позов позивача про стягнення аліментів на дитину ґрунтується на вимогах ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якого, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Проти такої позиції позивачки не заперечує відповідач. Вирішуючи питання щодо заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на дружину, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з цих підстав, позов позивача ґрунтується на вимогах статті 84 Сімейного кодексу України, згідно яких дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Матеріалами справи встановлено, відповідач працює, отримує постійний дохід, аліментних стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб, інших дітей, непрацездатних батьків, дітей не має. Як убачається з довідки про доходи, загальна сума доходу [PERSON] за 2014 рік склала 30452,29 грн. Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині. Суд не погоджується з доводами відповідача, що позивачем не надано доказів, що остання потребує допомоги, оскільки за приписами ст. 84 Сімейного кодексу України, для задоволення вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, тому подання доказів того, що дружина потребує матеріальної допомоги, не є обовязковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що, вимоги позивача ґрунтуються на законі, згідно статті 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/4 частці заробітку (доходу) відповідача. Доводи відповідача щодо наявності у нього обовязку сплати комунальних послуг, поточних кредитних зобов`язань, не можуть слугувати підставою для стягнення аліментів на дружину у зменшеному розмірі. Таким чином, заслухавши доводи позивача, відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved