Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

У квітні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просила визначити порядок користування земельною ділянкою по провулку Глухому, 25 в м. Миколаєві, на якій розташовані житлові будинки №25 та №25а, виділивши їй в користування 63/100 частини земельної ділянки площею 0,0459 га. В обґрунтування позову зазначила, що 63/100 частини домоволодіння по пров. Глухому, 25 в м. Миколаєві вона отримала у власність за договором дарування від 09 листопада 2004 р. Власником 37/100 частин домоволодіння є відповідачка [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27 листопада 2007 р. належним їй 63/100 частинам будинку присвоєно адресу пров. Глухий, 25а. Під будинком знаходиться земельна ділянка площею 680 кв.м. на якій розташований паркан, який її поділяє співвласників, але відповідачка користується такою ж площею земельної ділянки, що і вона, що порушує її право на користування земельною ділянкою пропорційно частинам в праві власності і заважає приватизувати в майбутньому площу земельної ділянки, яка, як вважає, належить до її права користування. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити. Відповідачка просила позов залишити без задоволення посилаючись на вирішення судом питання про визначення порядку користування земельною ділянкою між попередніми власниками. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши письмові докази в справі, інвентарній справі БТІ, встановив такі обставини. Згідно договору від 22 червня 1929 р. під забудову житлового будинку по пров. Глухому, 25 в м. Миколаєві виділена земельна ділянка площею 670,65 кв.м. лінійними розмірами 39,45 м. у довжину і 17,00 м. завширшки, що підтверджено також і погодженим проектом забудови (а.с. ін. справи 1,3). Обліковим описом даної земельної ділянки призначеної для житлової забудови затвердженим протоколом №4 від 23 травня 1932 р. її розмір визначений в 680 кв.м. (а.с. ін. справи 4). На обкладинці інвентарної справи міститься відмітка, що площа земельної ділянки на дану адресу рішенням від 15 червня 1954 р. №2198 встановлена в розмірі 680 кв.м. На підставі виконавчого листа виданого на виконання рішення Миколаївського народного суду 10 дільниці району м. Миколаєва від 17 грудня 1939 р. право власності на будівлі розташовані на земельній ділянці визнано за [PERSON] (а.с. ін. справи 7). Рішенням виконкому Ленінської районної ради депутатів м. Миколаєва від 12 жовтня 1973 р. сину [PERSON] [PERSON] по пров. Глухому, 25 в м. Миколаєві оформлений самовільно побудований житловий будинок літ. В і два сараї, на які рішенням народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 05 червня 1974 р. за [PERSON] визнано право власності (а.с. ін. справи 15, 16). Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 вересня 1987 р. затверджений акт приймання до експлуатації житлового будинку літ. В, побудованого [PERSON] (а.с. ін. справи 20). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 жовтня 1982 р. після смерті 30 червня 1976 р. [PERSON] спадкоємцем був його син [PERSON] (а.с. ін. справи 9). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 березня 1988 р. затверджені ідеальні частини в праві власності на житловий будинок по провулку Глухому, 25 за [PERSON] 63/100, за [PERSON] Г,Ф. 37/100 частин. Рішенням Ленінського районного народного суду м. Миколаєва від 08 серпня 1988 р. між [PERSON] та [PERSON] з урахуванням ухвали про виправлення описки від 13 лютого 1989 р. вирішений спір про поділ домоволодіння та визначення порядку користування, зокрема, [PERSON] виділено в користування земельну ділянку площею 357 кв.м., [PERSON] - 323 кв.м. Тобто загалом 680 кв.м. Доказів про виконання рішення суду від 08 серпня 1988 р., встановлення меж до визначених ним площ сторони суду не надали. Після смерті [PERSON] право власності на 63/100 частини домоволодіння набула дружина [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, свідоцтва про право власності на частку в спільному майні від 02 березня 1998 р. (правовстановлювальним документом спадкоємця на майно зазначене рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 березня 1988 р.), а договором від 09 листопада 2004 р. [PERSON] подарувала належні їй 63/100 частини домоволодіння позивачці (а.с. ін. справи 29, 30). За договором від 23 квітня 2004 р. [PERSON] подарував [PERSON] 37/100 частин домоволодіння. Згідно геодезичної зйомки спірної земельної ділянки її загальна площа складає 738 кв.м., з яких 363 кв.м. у користуванні відповідачки, а 365 кв.м. у користуванні позивачки. Тобто фактична площа спірної земельної ділянки перевищує відведену під користування і це є підставою для відмови в позові (у такому розумінні судами норм земельного законодавства Верховний Суд України не встановив неправильного застосування норм матеріального права постанова від 17 лютого 2016 р. в справі 6-2062цс15). З урахуванням цього та до вирішення питання про відновлення/встановлення меж до належно відведеної площі земельної ділянки 680 кв.м., суд не вважав доцільним призначення судової будівельно технічної експертизи для розробки варіантів визначення порядку користування земельної ділянки. Також суд не вважає за можливе закрити провадження у справі у звязку із вирішенням судом питання про визначення порядку користування земельною ділянкою у звязку із зміною субєктного складу співвласників, іншої площі земельної ділянки тощо. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачці не відшкодовується.

Outcome: dismissed