Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 28 вересня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 1930. Від шлюбу вони мають дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини, втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім»я розпалась внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1930. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], видане повторно 20 квітня 2018 року, Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1930. Від шлюбу вони мають дітей - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане повторно 19 квітня 2018 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 383 та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане повторно 19 квітня 2018 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2138. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини, втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім»я розпалась внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. У підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позов, про що зазначила письмово в заяві, яку подала до суду. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved