Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

у жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ПН КМНО Власенко І.В. видати ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» дублікат іпотечного договору від 18.11.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та громадянином [PERSON] та посвідченого ПН КМНО Власенко І.В. за реєстровим номером 1885. В обґрунтування своїх вимог посилалось на те, що 18.11.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та громадянином [PERSON] було укладено кредитний договір № 150105031593901, відповідно до якого кредитор відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію й встановив ліміт в розмірі 258 000,00 грн. З метою забезпечення виконання позичальником обов`язків за даним договором, між ПАТ «Астра Банк» та громадянином [PERSON] 18.11.2011 року був укладений іпотечний договір, котрий був посвідчений ПН КМНО Власенко І.В. за реєстровим номером 1885. 27.02.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав по кредитному договору № 150105031593901 від 18.11.2011 року. 27.02.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» також було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений ПН КМНО Шевченко І.Л. за реєстровим номером 331. Отже, з 27.02.2018 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» належать право вимоги по заборгованості [PERSON] , яке виникло на підставі кредитного договору № 150105031593901 від 18.11.2011 року, та права іпотекодержателя за іпотечним договором від 18.11.2011 року, котрий був посвідчений ПН КМНО Власенко І.В. за реєстровим номером 1885. У зв`язку із втратою оригіналу іпотечного договором від 18.11.2011 року, посвідченого ПН КМНО Власенко І.В. за реєстровим номером 1885, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 11.06.2018 року звернулось до ПН КМНО Власенко І.В. з заявою про видачу дубліката іпотечного договору. 13.07.2018 року ПН КМНО Власенко І.В. листом № 06/01-16 відмовили ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у видачі дубліката іпотечного договору, посилаючись на те, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не є стороною договору. Ухвалою від 16.10.2018 року відкрито провадження у справі з розглядом в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.01.2019 року (а.с. 29-30). Ухвалою від 18.03.2019 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду на 10.04.2019 року (а.с. 44). 10.04.2019 року розгляд справи відкладено на 10 год. 30 хв. 23.05.2019 року у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному (а.с. 53). В судове засідання, призначене на 23.05.2019 року, позивач явку свого представника не забезпечив, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та з проханням задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач, будучи в установленому порядку повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.11.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та громадянином [PERSON] укладено кредитний договір № 150105031593901, відповідно до якого кредитор відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію й встановив ліміт в розмірі 258 000,00 грн. (а.с. 5-11). З метою забезпечення виконання позичальником обов`язків за даним договором, між ПАТ «Астра Банк» та громадянином [PERSON] 18.11.2011 року укладений іпотечний договір, котрий був посвідчений ПН КМНО Власенко І.В. за реєстровим номером 1885 (а.с. 12-15). 27.02.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір купівлі-продажу майнових прав по кредитному договору № 150105031593901 від 18.11.2011 року (а.с. 16-17). 27.02.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» також укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений ПН КМНО Шевченко І.Л. за реєстровим номером 331 (а.с. 18-20). В судовому засіданні встановлено, що оригінал іпотечного договору від 18.11.2011 року, укладений між ПАТ «Астра Банк» та громадянином [PERSON] 18.11.2011 року укладений іпотечний договір, котрий був посвідчений ПН КМНО Власенко І.В. за реєстровим номером 1885, втрачений. Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні. ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 11.06.2018 року звернулось до ПН КМНО Власенко І.В. з заявою про видачу дубліката іпотечного договору. 13.07.2018 року ПН КМНО Власенко І.В. листом № 06/01-16 відмовили ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у видачі дубліката іпотечного договору, посилаючись на те, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не є стороною договору (а.с. 21-22). Питання видачі дублікатів документів, посвідчених або виданих нотаріусами у разі їх втрати або зіпсування, врегульовано нормами ст. ст. 8, 34, 35, 53 Закону України «Про нотаріат», глави 22 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Так, видача дубліката втраченого або зіпсованого нотаріально посвідченого документа здійснюється державними нотаріусами в державних нотаріальних архівах. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом, дублікат втраченого або зіпсованого нотаріально посвідченого документа видається нотаріусом за місцем його зберігання. Право на отримання дубліката нотаріально посвідченого документа відповідно до ст. 53 Закону України «Про нотаріат» мають виключно особи перелічені в першому реченні ч. 5 ст. 8 цього Закону, а саме фізичні та юридичні особи, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Таким чином, Закон надає право на отримання дубліката нотаріально посвідченого документа обмеженому колу осіб. Питання визначення належного кола осіб, які мають право отримати дублікат нотаріально посвідченого документа, є досить важливим, оскільки видача дубліката нотаріально посвідченого документа неналежній особі має наслідком не тільки порушення вимог порядку вчинення нотаріальних дій, але й розкриття нотаріальної таємниці. Сторонами зобов`язання відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України є боржник та кредитор. Іпотека відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Кредитор у зобов`язанні згідно з положеннями ст. 512 ЦК України може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), якщо це не заборонено договором або законом. Відступлення прав за іпотечним договором відповідно до ст. 512 ЦК України та ст. 24 Закону України «Про іпотеку» здійснюється за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Виходячи із положень, закріплених у ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто обсяг прав та обов`язків сторін зобов`язання залишається незмінним, відбувається тільки заміна одного кредитора (іпотекодержателя) на іншого. Первісний кредитор згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України зобов`язаний передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. В результаті укладення договору відступлення права вимоги новий кредитор (іпотекодержатель) отримує примірник договору іпотеки, що надавався первісному кредитору (іпотекодержателю). Так, у нового іпотекодержателя з`являється в наявності вся інформація, що міститься в іпотечному договорі і яка необхідна йому для реалізації своїх прав та законних інтересів. Встановлення та реалізація всього обсягу прав нового кредитора (іпотекодержателя) відповідно до іпотечного договору можливі за наявності у нього примірника такого договору, який передається при укладенні договору відступлення права вимоги. Тому, видачу за заявою нового іпотекодержателя дубліката договору іпотеки, за яким відступлено право вимоги, не можна розглядати як порушення нотаріусом нотаріальної таємниці. З огляду на вищевикладене, за наявності підтверджуючих документів щодо відступлення права вимоги, вбачається можливим видача за заявою нового іпотекодержателя дубліката договору іпотеки, за яким відступлено право вимоги, для здійснення прав та захисту законних інтересів нового кредитора (іпотекодержателя). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторонами заявлено, що ними подано усі наявні у них докази, що стосуються предмету доказування, про який зазначено вище. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно до ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Разом з тим, виходячи з вище вказаного, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», звернувшись до суду і посилаючись на виникнення у нього з 27.02.2018 року відповідно до укладених вказаного числа з ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу майнових прав по кредитному договору № 150105031593901 від 18.11.2011 року та договору про відступлення прав за іпотечним договором, посвідченого ПН КМНО Шевченко І.Л. за реєстровим номером 331, права вимоги по заборгованості [PERSON] , яке виникло на підставі кредитного договору № 150105031593901 від 18.11.2011 року, та права іпотекодержателя за іпотечним договором від 18.11.2011 року, котрий був посвідчений ПН КМНО Власенко І.В. за реєстровим номером 1885, не надало доказів в розумінні положень ЦПК України на підтвердження того, що між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, до якого, окрім інших кредитних договорів, також входив і кредитний договір, укладений між ПАТ «Астра Банк» та громадянином [PERSON] , № [NUMBER] , та було укладено договір про відступлення прав за відповідним іпотечним договором. Докази щодо передачі ПАТ «Астра Банк» новому кредитору ПАТ «Дельта банк», а той у свою чергу ліквідатору, кредитних справ, складеного реєстру боржників, актів прийому-передачі і т.п., в матеріалах справи також відсутні. Отже, перед судом не доведено обставин, на які посилалась позивач як на підставу своїх вимог. Суд позбавлений можливості самостійно встановити вказані обставини. До того ж, позивач, реалізуючи на власний розсуд свої права, визначені ст. 43 ЦПК України щодо подання доказів, заяв та клопотань тощо, в обґрунтування даної своєї позиції порядком витребування доказів, який передбачений правилами ст. 84 ЦПК України, не скористався та не витребував у встановленому законом порядку доказів, необхідних йому для обґрунтування останньої. Оцінивши у сукупності досліджені судом докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. За наведених обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed