Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

у жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною та встановлення опіки над [PERSON], яка є його матір'ю, та призначення заявника її опікуном. Заява обґрунтовується тим, що з 13.06.2018, у зв'язку з загальним психічним захворюванням, [PERSON] встановлена друга група інвалідності, через хворобу вона не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, не може самостійно забезпечити побут, нормальне життя і самообслуговування, тому постійно потребує стороннього догляду і опіки через свій стан здоров'я. У зв'язку з тяжким хронічним психічним захворюванням [PERSON] протягом останніх років неодноразово лікувалася у психіатричних закладах. Заявник вважає, що поведінка його матері загрозлива для неї самої та для оточуючих. Ухвалою суду від 17.10.2018 заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі, у справі призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, провадження по справі до отримання висновку експертизи зупинено /а.с. 34-36/. 16.01.2019 із Київського міського центру судово-психіатричної експертизи до суду надійшли матеріали цивільної справи та висновок судово-психіатричного експерта відносно [PERSON] /а.с. 42-44/. 18.01.2019 ухвалою суду відновлено провадження у цій справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник вимоги своєї заяви підтримав з підстав, зазначених в заяві. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився. До суду надійшов лист про розгляд справи за відсутності представника, в якій секретар Опікунської ради [PERSON] вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над його рідною матір'ю [PERSON], в разі визнання її рішенням суду недієздатною особою, подання органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації підтримують /а.с.69/. Відповідно абз. 2 ч. 1 ст. 299 ЦПК України питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров'я. В даному випадку судом за висновком судово-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 9 від 08.0.2019 встановлено, що [PERSON] за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, з урахуванням відео-доказу, суд прийшов висновку про відсутність підстав для виклику [PERSON] в судове засідання, оскільки її стан здоров'я унеможливлює таку процесуальну дію як участь в судовому засіданні з усвідомленням значення дій останньої та можливості керувати ними. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить таких висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 16-17/. Встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Лозно-Олександрівка, Лозно-Олександрівського району, Ворошиловградської області, зареєстрована та постійно мешкає із заявником по справі за адресою: [ADDRESS] /а.с.9-14/. [PERSON] є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням з 11.06.2018 та довічно, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0978135 та довідкою Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 46 від 12.09.2018 /а.с. 22, 23/. Протягом останніх років [PERSON] неодноразово зверталась за медичною допомогою в психіатричні заклади, де перебувала на стаціонарному лікуванні, також перебуває на обліку з приводу хронічного нервово-психічного захворювання в Київській міській психоневрологічній лікарні № 2 /а.с. 23-30/. Згідно із Висновком судово-психіатричної експертизи від 08.01.2019 № 9, проведеної стосовно [PERSON], [INFO], Київським міським центром СПЕ, [PERSON] страждає на органічне ураження головного мозку судинно-атрофічного ґенезу із недоумством (шифр по МКХ-10:F01/8), за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над нею опіки /а.с.43-44/. У своєму поданні від 05.03.2019 № 103/1970/49/3 Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над його рідною матір'ю [PERSON], в разі визнання її рішенням суду недієздатною особою /а.с. 70/. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч. 2, 7 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст 293 ЦПК України). Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у ч. 2 ст. 293 ЦПК України, зокрема визнання особи недієздатною. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, беручи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 9 від 08.01.2019, суд приходить висновку, що вимоги заявника про визнання особи недієздатною повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Дана норма кореспондується з нормами цивільного законодавства. Зокрема, ч. 1 ст. 60 ЦК України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Зміст та синтаксична конструкція зазначеної правової норми вказує на те, що законодавець не розмежовує розгляд питання про визнання особи недієздатною з призначенням цій особі опікуна, а тому зазначені питання можуть вирішуватися в одному провадженні. Згідно із ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. За приписами ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Крім цього, п. 2.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999, унормовано, що опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п'ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника (ч. 1 ст. 62 ЦК України). Враховуючи викладене, з метою захисту прав та законних інтересів недієздатної [PERSON], суд приходить до висновку про можливість встановлення над нею опіки. Стаття 300 ЦК України передбачає встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Аналізуючи письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що підстав для заперечення вказаних висновків судово-психіатричної експертизи немає. Висновок судової експертизи узгоджується з матеріалами справи. За таких обставин, є підстави визнати [PERSON], [INFO], уродженку с.\~Лозно-Олександрівки, Лозно-Олександрівського району, Ворошиловградської області - недієздатною. При призначенні опікуна, суд враховує подання Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.03.2019 №103/1970/49/3 і вважає за доцільне призначити опікуном над недієздатною [PERSON] її сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом зі своєю психічно хворою матір'ю, піклується та здійснює за нею догляд, за станом свого здоров'я може бути опікуном, за місцем проживання характеризується позитивно. З огляду на викладене за наслідком судового розгляду суд прийшов висновку, що заява про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна є обґрунтованою, з урахуванням пояснення заявника [PERSON] обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, які визнаються судом належними, допустимими та достовірними, у своїй сукупності дають змогу суду дійти висновку про наявність психічного захворювання у [PERSON], внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню повному обсязі. При розгляді цієї справи судом дотримано справедливий баланс між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому, відсутні свавільні дії та втручання державних органів, на чому наголошено Європейським судом з прав людини у рішенні «Лазоріва проти України» від 17.04.2018. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд визначає строк дії даного рішення у два роки. За правилом ч.7 ст. 300 ЦПК України в разі необхідності продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною опікун має право подати до суду відповідне клопотання не пізніше ніж за п'ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного судовим рішенням. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи (ч. 8 ст. 300 ЦПК України). Порядок та підстави скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності особи врегульовано у ч. 4 ст. 300 ЦПК України. Згідно із ч. 3 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного, ст.ст.39, 40, 58, 60, 62 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263- 268, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,

Outcome: approved