Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду та просить визнати недійсним рішення комісії Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - відповідач) з розгляду спірних питань актів про порушення ПКЕЕН та умов договорів від 29.08.2013 з протоколу № 492 від 29.08.2013. Також позивач просить визнати недійсним Акт № 22691 про порушення ПКЕЕН від 25.07.2013./а.с. 2-10/ В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], на якій позивачем збудовано будинок, в якому він проживає. 25.07.2013 представниками відповідача складено Акт № 22691 про самовільне підключення стумоприймачів до електричної мережі енергопостачальника «Київенерго» з метою безоплатного споживання електроенергії (далі - ПКЕЕН). Позивач посилається на те, що акт по порушення ПКЕЕН складений у відсутність його відступіть, вручений особі, яка не є власником житла, не є споживачем послуг та не проживає за адресою вказаною в акті, а тому вважає не можливим встановити чи безпосередньо на місці було складений вказаний акт і чи були присутніми вказані в акті особи - співробітники відповідача. Крім того, позивач стверджує, що особа, яка зазначена в акті, ніколи не проживала за адресою, зазначеною в акті про порушення. У зв'язку з чим, позивач вважає Акт № 22691 недійсним та таким, що не може підтверджувати факт порушення відповідачем правил користування електричною енергією, а також недійсним прийняте на підставі оспорюваного акту рішення Комісії з розгляду спірних питань актів про порушення ПКЕЕН та умов договорів, оформлене протоколом № 492 від 29.08.2013, і яким вирішено нарахувати відповідачу до сплати грошову суму за недораховану електроенергію. Також позивач посилається на неналежність розрахунків визначеної до сплати суми, оскільки інформація, яка міститься в документах, вказаних у протоколі № 492 від 29.08.2013 року, не дає, на твердження позивача, повних даних для розрахунків./а.с. 2-10/. Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, зазначивши, що Акт порушення ПКЕЕН № 22691 від 25.07.2013 є фіксацією порушення, яке було виявлено в ході проведення перевірки дотримання ПКЕЕН, тому відсутні підстави для визнання його недійсним згідно з діючим законодавством. Також, на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕН від 29.08.2013 в присутності [PERSON] був здійснений розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, що зафіксовано в Акті від 25.07.2013 № 22691. Розрахунок здійснений відповідно до п. 3.5 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999, та за формулою п.2.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. В результаті проведеного розрахунку була визначена до сплати сума грошових коштів у розмірі 76 465,16 грн., правильність нарахування якої була перевірена судом і яка була стягнута з відповідача рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.03.2015 і яке набрало законної сили./а.с. 101-105/ Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, встановивши обставини справи, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Правовідносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999. Відповідно до п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Пунктом 48 ПКЕЕН передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] на якій позивач збудував житловий будинок та проживає у ньому. Відповідно до акту, складеного працівниками ПАТ «Київенерго» 25.07.2013, ними був перевірений будинок № 94-В, де був встановлений факт самовільного підключення струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника ПАТ «Київенерго» з метою безоплатного споживання електроенергії. В результаті проведеної перевірки будинок відповідача був відключений від електричної мережі, про що був складений акт. Згідно протоколу засідання комісії ПАТ «Київенерго» від 29.08.2013, комісією було прийнято рішення про нарахування відповідачу до сплати за недораховану електроенергію 76 465 грн. 16 коп. Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.03.2015 з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» стягнуто суму коштів у розмірі 76 465 грн. 65 коп. Зазначеними судовими рішеннями встановлено наступне. В акті про порушення зазначено номер будинку № 94-96, проте у позивача за вказаною адресою відсутня нерухомість, оскільки йому належить земельна ділянка за адресою [ADDRESS]. Однак, факт самовільного підключення струмоприймачів до електромережі було зафіксовано представниками ПАТ «Київенерго» саме із будинку, розташованого на земельній ділянці, що належить позивачу, по [ADDRESS]. [PERSON] звертався із заявою про приєднання до електричних мереж садибного (індивідуального) житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS]. За зверненням [PERSON] ПАТ «Київенерго» було надано роз'яснення з приводу можливості розроблення договору на приєднання до електричних мереж та технічних умов. В межах розгляду цивільної справи за позовом ПАТ «Київенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості позивач підтвердив, що договір на споживання електроенергії на час розгляду спору не укладений, хоча будинок був збудований в 2009 році. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН згідно із законодавством України. Відповідно до п. 3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки Статтею 27 Закону України «Про електроенергетику», якою встановлено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики, споживання енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку, порушення ПКЕЕН та інше. Як вбачається з акту про порушення № 22691, складеного працівниками СВП «Київські електричні мережі» РЕМ «Лівобережний»: електромонтером [PERSON] та контролерами [PERSON] і [PERSON] 25.07.2013, перевіркою було встановлено, що споживач [PERSON] при користуванні електричною енергією за адресою [ADDRESS] порушив ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 3, 9, 18, 32 ПКЕЕН - самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника з метою безоблікового споживання електроенергії. Підключення було виконано відкрито проводом СІП 4х25мм2 по існуючим опорам. Вказаним актом встановлено порушення [PERSON] п. 3, 9, 18, 32 Правил користування електричною енергією для населення. Також, зі змісту акту про порушення вбачається, що його копія вручена особі, яка була присутня під час перевірки [PERSON] який відповідно до пояснень позивача, проживає у належному йому будинку по [ADDRESS]. Відповідно до протоколу № 492 від 29.08.2013, комісією з розгляду спірних питань актів про порушення ПКЕЕН та умов договорів СВП «Київські електричні мережі» ПАТ «Київенерго» було розглянуто акт про порушення № 22691 від 25.07.2013 з метою визначення правомірності складання акту та обсягу і вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, яка підлягає оплаті споживачем. Як вбачається з протоколу, розгляд акта про порушення відбувався в присутності споживача [PERSON] Комісією було прийнято рішення: нарахування провести згідно з пунктом 3.5 та за формулою № 2.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, період нарахування з 27.07.2012 по 26.07.2013. Всього підлягає до сплати за недораховану електроенергію 76 465 грн. 16 коп. Під текстом протоколу міститься запис [PERSON]: не згоден, бо фактично електроенергію не споживав, споживав електроенергію від сусідів, що можуть підтвердити письмово. Відповідно до п. 53 Правил акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Відповідно до рішення комісії позивача, вартість необлікованої електричної енергії на суму 76 465 грн. 16 коп. була визначена на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 04.05.2006. Відповідно до п.п. 5 п.2.1 Методики, вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕ, зокрема, самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника. Згідно з п.п. «б» п. 3.3 Методики розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється: у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника - із дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення. Відповідно до п. 3.5 Методики, у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5, 6 пункту 3.1 Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії через проводи, якими здійснено самовільне підключення або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою (2.7) Методики, відповідно до якої, для розрахунку кількості днів у періоді, за який має здійснюватись нарахування, обмежується сумарною кількістю днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення до усунення самовільного підключення. Час використання самовільного підключення протягом доби приймається рівним 8 год. Згідно акту, протоколу засідання комісії від 29.08.2013 та розрахунку обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН за актом від 25.07.2013 № 22691, в акті було зазначено параметри, необхідні для застосування п.2.7, 3.5 Методики, виходячи з яких комісією визначено для розрахунку: потужність (Р) - 29,61кВт, тривалість роботи струмоприймачів протягом доби (Т) - 8 год., добове споживання ( W) - 236,9, період нарахування - 365 днів. Таким чином, доводи позивача щодо не зазначення в акті передбачених законом технічних даних для визначення потужності самовільного підключення є необґрунтованими. Таким чином, зазначеними рішеннями суду встановлені обставини щодо допустимості та належності складеного Акту актом від 25.07.2013 № 22691 та здійсненого на його підставі розрахунку, а також обґрунтованості оскаржуваного позивачем рішення Комісії відповідача, про що викладено вище, а відтак ці обставини не підлягають доказуванню при даному судовому розгляді в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України. Крім того, щодо обраного позивачем способу захисту, слід зазначити наступне. Виходячи зі змісту положень ч.1 ст.16, ч.1 ст.202, ч.1 ст.215 ЦК України підстави для пред'явлення позивачем вимоги про визнання оспорюваного позивачем Акту недійсним відсутні, оскільки зазначений Акт є формою фіксації даних і не є правочином в розумінні правової дефініції правочину, визначеної ч.1 ст.202 ЦК України, що виключає наявність підстав для захисту прав позивача шляхом визнання оспорюваного Акту недійсним, іншого чинним законодавством не передбачено. Необґрунтованими і безпідставними є вимоги про визнання рішення Комісії відповідача недійсним, оскільки позивачем в порушення вимог ст.10, ст.11 ЦПК України не зазначено та необґрунтовано суду обставин, які б вказували на наявність передбачених законом підстав недійсності правочину, зокрема які визначені відповідними положеннями ст.ст.215-235 ЦК України. При цьому, зазначені позивачем в обґрунтування даної вимоги обставини недопустимості та неналежності даних та розрахунків, на підставі яких прийнято оспорюване рішення Комісії відповідача, не можуть слугувати підставою для визнання рішення недійсним, оскільки такі обставини не визначені законом як підстави недійсності правочину і самі по собі не вказують на наявність передбачених законом підстав недійсності правочину. Виходячи з вищевикладеного, позов задоволенню не підлягає як безпідставний та необґрунтований.

Outcome: dismissed