Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №482 від 10 листопада 2006 року, яка станом на 07.02.2014 року становить 237883,08 гривень та складається з: прострочених процентів за користування кредитом в сумі 194134.36 грн.; пені за прострочений основний борг по кредиту в сумі 17145.96 грн.; пені за прострочені проценти за користування кредитом в сумі 26602.76 грн., зазначивши в обґрунтування позову, що між сторонами укладено вище зазначений кредитний договір строком на 60 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 10 листопада 2011 року зі сплатою 17% річних, де згідно п.1.1 договору банк зобовязався надати на умовах цього договору, а позичальник зобовязується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки кредит в розмірі 195500.00 гривень та сплатити відсотки за користування кредитом та комісійні винагороди в порядку та на умовах, визначених договором. Банк належним чином виконав свої зобовязання за договором та видав [PERSON] кредит в сумі 195500.00 грн. [PERSON], після отримання кредиту, в порушення п.п.4.3.1, 4.3.3 договору, взяти на себе зобовязання по погашенню кредиту, своєчасної сплати відсотків за користування кредитом та комісійних винагород, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань сплатити штрафні санкції, не виконував у звязку з чим в нього станом на 31.12.2010 року виникла заборгованість. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.01.2011 року, справа №2-2321/11, стягнуто з [PERSON] на користь банка заборгованість по кредитному договору №482 від 10.11.2006 року в розмірі 405453.03 грн., що існувала станом на 31.12.2010 року. Рішення суду набуло чинність та звернуто до примусового виконання. Враховуючи, що кредитний договір між сторонами не було розірвано, а наявність судового рішення по стягненню заборгованості за договором не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені за користування кредитом, тому банком, з моменту ухвалення судового рішення, відповідно до п.5.1.1 та п.6.1.3 кредитного договору нараховані відсотки та пеня. За викладених обставин просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надавши на адресу суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутністю, зазначивши, що проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином /а.с.27,29,51,52/, причини неявки суду не повідомив. За зазначених вище обставин, суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними умовами виконання зобовязання, встановленими ст.526, 525 ЦК, зобовязання має вико-нуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.599 ЦК зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом установлено, що 10.11.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником прав й обовязків є ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладено кредитний договір №482 на суму 195500.00 грн., зі сплатою 17% річних на умовах, визначених договором. Відповідно до умов п.1.1 договору банк взяв на себе зобовязання надати позичальнику кредит на умовах цього договору, а позичальник зобовязався отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит в розмірі 195500.00 грн. та сплатити відсотки за користуванням кредитом, комісійні винагороди в порядку та умовах, визначених цим договором /а.с.5-8/. В звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань за кредитним договором позичальником [PERSON] рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.01.2011 року, справа №2-2321/11, з [PERSON] стягнуто на користь банка заборгованість за кредитним договором №482 від 10.11.2006 року в розмірі 405453.03, що утворилася станом на 31.12.2010 року /а.с.19-20/. - 2 - Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно умов договору, визначених у п.п.1.5.1, 6.1.3, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на основі відсоткової ставки в розмірі 17 відсотків річних та за невиконання обовязків, передбачених п.п.4.3.2, 4.3.4. позичальник зобовязався сплатити неустойку в розмірі 0.5% від суми кредиту, зазначеної у п.1.1 цього договору. У п.17 постанови №5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК. Таким чином, позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь відсотків та пені за користування кредитом, що виникли з 01.01.1012 року на день розрахунку, а саме, станом на 07.02.2014 року, та становлять загальну суму заборгованості 237883.08 грн. з яких: прострочені проценти за користування кредитом 194134.36 грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту 17145.96 грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом в сумі 26602.76 грн. /а.с.12-18/. Відповідач не надав суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення №52843894 від 10.04.2014р. позивач сплатив судовий збір в розмірі 2378,83 гривень /а. с.4/. На підставі викладеного,

Outcome: approved