Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Своє звернення мотивувала тим, що 16 жовтня 2014 року в магазині «Фокстрот» по пр. 40-річчя Жовтня, 68-А у м. Києві нею була придбана цитрусова соковижималка Kenwood JE280. 20 жовтня 2014 року нею було виявлено, що соковижималка не працює, тому того ж дня вона звернулась до продавця з метою про повернення коштів. Однак, останній вмовив її написати заяву про безоплатне усунення недоліків товару із зазначенням про погодження на ремонт в строк не більше 30 днів. Однак, й на момент звернення до суду відремонтований товар їй не повернуто, так само як і грошові кошти за нього. На її неодноразові звернення продавець жодним чином не відреагував. Тому, просила суд у відповідності до положень Закону України «Про захист прав споживачів» зобов'язати ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» повернути сплачені нею 354,07 грн. за неякісний товар, виплатити неустойку в розмірі 499,14 грн. та у відшкодування моральної шкоди сплатити 2 615,56 грн. В ході розгляду справи [PERSON] уточнила свої вимоги, додатково зазначивши, що при придбанні соковижималки останню ніхто не перевіряв, пояснивши це відсутністю такої змоги. Вказала на те, що товар має всі ознаки істотного недоліку в розумінні п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Продавець, затягуючи розгляд її питання, задав їх багато моральних страждань, через що вона змушена була звертатись за медичною допомогою. Тому, просила суд стягнути з матеріальну шкоду в розмірі 3 800,00 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 4 000,00 грн. (а.с. 38-45). В судовому засіданні позивач вимоги з урахуванням їх уточнень підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що соковижималка позивача відремонтована і функціонує, істотні недоліки відсутні, [PERSON] з власної волі відмовляється отримати останню, а тому вимоги вважає безпідставними (а.с. 46-54). Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно преамбуди Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Отже, суд вважає, що на виниклі між сторонами відносини поширюються норми законодавства про захист прав споживачів й останніми здійснюється їх регулювання. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Згідно ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. 1. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар (ч. 1 ст. 8 Закону). Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником (ч. 3 ст. 8 Закону). Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. При пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. При усуненні недоліків шляхом заміни комплектуючого виробу або складової частини товару, на які встановлено гарантійні строки, гарантійний строк на новий комплектуючий виріб і складову частину обчислюється починаючи від дня видачі споживачеві товару після ремонту (ч. ч. 5, 9 ст. 8 Закону). Шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону (ст. 16 Закону). Так, судом встановлено, що 16 жовтня 2014 року [PERSON] у ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» в магазині «Фокстрот» по пр. 40-річчя Жовтня, 68-А у м. Києві була придбана цитрусова соковижималка Kenwood JE280 вартістю 354,07 грн. з терміном гарантії 12 місяців з дня продажу, що підтверджується гарантійним талоном та чеком (а. с. 10, 11). Зі змісту останніх вбачається, що товар при покупці був перевірений і зауваження з боку покупця були відсутні. Доказів в розрізі положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, як того вимагає ст.. 60 ЦПК України, на підтвердження зворотного з боку позивача в розпорядження суду надано не було. З матеріалів справи вбачається, що 20 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до продавця в письмовому вигляді, подавши одночасно дві заяви. Зі змісту заяви від 20 жовтня 2014 року, що міститься на аркуші справи № 8 вбачається, що [PERSON] просить повернути їй грошові кошти в розмірі 354,07 грн. за придбану соковижималку, оскільки остання одразу не вмикалась, оскільки є бракованою. Зі змісту заяви від 20 жовтня 2014 року, що міститься на аркуші справи № 9, вбачається, що [PERSON] згідно п. п. 2 п. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» просить безоплатно усунути недоліки у товарі - цитрусовій соковижималці Kenwood JE280, у зв'язку із тим, що остання не вмикається. Окрім того, у вказаній заяві [PERSON] дає згоду на проведення перевірки за її відсутності та на проведення ремонту на строк понад 14 днів, але не більше, ніж 30 днів. Зі змісту даної заяви також вбачається, що позивачем заперечено й спростовано не було, що при здачі соковижималки у ремонт, остання мала вигляд б/у, в ній були присутні сліди використання, потертості, але надана вона була у повній комплектації. При зверненні до суду, а також в ході розгляду справи, позивач вказувала на те, що відповідачем не проведено ремонт її товару, на її телефонні звернення він жодного разу не відреагував належним чином. В свою чергу відповідач не заперечив проти наявності телефонних переговорів з позивачем, разом з тим вказав на те, що, по-перше, останні мали місце не лише за ініціативи останньої, а також й продавець телефонував їй та повідомляв про хід виконання ремонтних робіт, а, по-друге, вході останніх [PERSON] неодноразово пропонувалось отримати відремонтований товар. Вказане позивачем спростовано не було. Однак, як зазначила сторона відповідача та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] повторно, а саме: 03 грудня 2014 року, звернулась із заявою, в якій зазначила про те, що, оскільки не погоджується зі строком ремонту та через те, що продавцем порушено вимоги ст. ст. 12, 14, 15, 17, 20 Закону України «Про захист прав споживачів», вона розриває договір купівлі-продажу та просить повернути їй 354,07 грн. (а.с. 12). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 08 січня 2015 року на адресу позивача продавцем було направлено лист з повторним проханням забрати товар, оскільки останній відремонтовано 10 грудня 2014 року, хоча й із затримкою, так як були відсутні необхідні деталі, поставка яких не залежить від волі магазину, та зазначенням того, що під час ремонту істотних недоліків у товарі не виявлено (а.с. 48-51). Вказане позивачем в розрізі положень ст. ст. 57-59 ЦПК України спростовано не було й не заперечувалось. Крім того, відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають, зокрема, право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кiлькiсть, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця) (пп. 1- 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»). Стаття 8 встановлює права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості. Частиною 1 вказаної статті передбачаються права споживача у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків та істотних недоліків. Законодавство передбачає різні права при виявленні недоліків та істотних недоліків. Зокрема, при виявленні недоліку, споживач може вимагати безоплатного усунення такого недоліку товару в розумний строк (п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»), що і було зроблено позивачем, коли він звернувся з вимогою про ремонт. Заявлені в суді вимоги щодо заміни товару, а потім щодо повернення сплачених коштів можуть мати місце у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару (абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»). Тобто, на підтвердження заявлених вимог, позивач повинен довести, що придбаний ним товар має істотний недолік. За таких обставин необхідно з'ясувати, у якому випадку недолік вважається істотним, а в якому ні. Відповідно до п. п. 12, 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором; недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Встановлено, що цитрусова соковижималка Kenwood JE280 відремонтована і повністю працездатна. Позивачем не надано жодного доказу того, що придбана нею соковижималка має істотний недолік. З матеріалів справи вбачається, що соковижималка мала недолік, який відповідач усунув, як це передбачено п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто права споживача не були порушені. Згідно положень ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, зі змісту вимог позивача неможливо встановити, що саме вона просить стягнути з відповідача - реальні збитки чи упущену вигоду, оскільки, як вбачається з положень ЦК України, вони є різними за своєю правовою природою. Крім того, позивачем не надано в розпорядження суду будь-яких доказів на підтвердження завдання їй збитків, виходячи з положень ст. 22 ЦК України, та обґрунтування підстав визначення їх розміру. Твердження позивача про те, що внаслідок дій відповідача було завдано шкоди її здоров'ю, через що вона мала проходити курс лікування, свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли. Відповідно приписів Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ про захист прав позивачів» моральна шкода відшкодовується споживачу у тому випадку, якщо у зв'язку із порушенням продавцем законодавства про захист прав споживачів покупцю було завдано шкоди здоров'ю. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Згідно з постановою Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» визначено поняття моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 вказаної постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадку, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ. В ході розгляду справи позивачем клопотань заявлено не було, у судовому засіданні судом роз'яснювалося право сторін заявляти клопотання, в тому числі і про витребування відповідних доказів, однак сторонами, зокрема, стороною позивача, останніх заявлено не було, зазначеними в ст. ст. 27, 137 ЦПК України правами та порядком витребування доказів позивач не скористалась та не витребувала у встановленому законом порядку доказів, необхідних для обґрунтування своєї позиції. Отже, суд дійшов до висновку про те, що як при зверненні до суду, так і в ході розгляду справи в обґрунтування моральної шкоди та формули розрахунку її компенсації, а також на підтвердження наявності такої шкоди, причинного зв'язку між діями відповідача та її виникненням, її розміром, не було надано доказів з точки зору їх відповідності положенням ст. ст. 57-59 ЦПК України, на які б вона посилалась як на підставу своїх вимог в даній частині позову. Наведене свідчить про безпідставність позовних вимог [PERSON], відсутність порушення її прав позивача як споживача, а тому відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного, ст. ст. 1, 4, 8 Закону України «Про захист прав споживачів,

Outcome: dismissed