Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

У квітні 2016 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог, просить суд визнати наступне майно таким, що набуте сторонами у шлюбі, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що була придбана 03.06.2011, легковий автомобіль [NUMBER], зареєстрований 12.07.2011, автомобіль [NUMBER], зареєстрований 10.07.2007, автомобіль Fiat Doblo д.н.з. [NUMBER], зареєстрований 19.02.2008, автомобіль Audi 802.0 Е д.н.з. [NUMBER], зареєстрований 23.03.2004, автомобіль [NUMBER], [NUMBER], зареєстрований 16.03.2007, автомобіль [NUMBER], зареєстрований 01.11.2007, автомобіль [NUMBER], зареєстрований 20.12.2011, автомобіль [NUMBER], зареєстрований 13.09.2013, стаціонарний комп'ютер, телевізор 2 шт., телевізор «LG», холодильник, мікрохвильова піч, електричний чайник, спортивний тренажерний станок «Profi», спортивний велотренажер, житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. За позивачем просить визнати право власності на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за відповідачем визнати право власності на легковий автомобіль Nissan, ВАЗ, стаціонарний комп'ютер, телевізор, телевізор «LG», холодильник, мікрохвильова піч, електричний чайник, спортивний тренажерний станок «Profi», спортивний велотренажер, житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 10.09.2004 по 30.11.2015 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 21.06.2006 у них народилася донька. У період шлюбних відносин було придбано вищезазначене майно, однак домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю між подружжям не досягнуто. Позивач, представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача та відповідач у останне судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, у минулих судових засіданнях представник позивача проти позовних вимог заперечував, надавши заперечення у письмовому вигляді, зазначав, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки зазначений перелік рухомого та нерухомого майна, набутий у шлюбі, не відповідає дійсності, його вартість обрахована невірно, мікрохвильова піч придбана відповідачем за власні кошти після розірвання шлюбу, а холодильник передано у користування матір'ю відповідача, спірними транспортними засобами відповідач не володіє, спірна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є спільною частковою власністю подружжя, кожному належить по ? частині майна, відповідач користується вказаним житлом, проживає в ньому, іншого майна в чоловіка не має, спірний будинок за адресою: [ADDRESS], придбано особисто позивачем, без згоди відповідача, володіти яким не має бажання. Представник Органу опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, надіслали лист про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 65). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, 10.09.2004 сторони у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №955 (а.с. 23). У вказаному шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 22). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2015 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 90). За час перебування у шлюбі сторони набули право власності на таке майно: житловий будинок за адресою: [ADDRESS], загальною площею 48,60 кв.м., житловою площею 13,70 кв.м., що був придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2008, зареєстрований за позивачем (а.с. 199-205); квартиру [ADDRESS], загальною площею 73,6 кв.м., жилою площею 42,0 кв.м., набута сторонами у рівних частинах кожному на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2011; автомобіль [NUMBER], зареєстрований 12.07.2011, автомобіль [NUMBER], зареєстрований 10.07.2007, автомобіль Fiat Doblo д.н.з. [NUMBER], зареєстрований 19.02.2008, автомобіль Audi 802.0 Е д.н.з. [NUMBER], зареєстрований 23.03.2004, автомобіль [NUMBER], [NUMBER], зареєстрований 16.03.2007, автомобіль [NUMBER], зареєстрований 01.11.2007, автомобіль [NUMBER], зареєстрований 20.12.2011, зазначені автомобілі в період шлюбу зняті з обліку та перереєстровані на інших осіб; автомобіль [NUMBER], зареєстрований 13.09.2013 за відповідачем та в подальшому 01.10.2014 перереєстрований на позивача. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Враховуючи наведені положення норм чинного законодавства, майно, а саме, автомобілі, будинок, квартира є таким, що набуті у шлюбі. Автомобілі, будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності, квартира належить на праві спільної часткової власності в рівних частинах кожному, про що зазначено в договорі купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 71 СК України). Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання (п. 23 постанови). До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (п. 24 постанови). Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 встановлено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Судом встановлено, що сторони не досягли згоди щодо поділу майна, набутого у шлюбі. Відповідач не бажає визнання права власності на будинок, автомобіль, бажає володіти та користуватись своєю часткою квартири, оскільки дане житло є єдиним місцем його проживання. Позивач просить визнати за нею право власності на квартиру, за відповідачем визнати право власності на будинок у Чернігівській обл., автомобіль та побутову техніку. Майно, щодо якого виник спір є неподільними речами, поділ такого майна можливий за умови обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації. Проте, вимоги стосовно його поділу в натурі, у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 71 СК України, ст. 365 ЦК України, ст. 11 ЦПК України сторонами не заявлялися, в процесі розгляду справи жоден зі сторін не виявив бажання на отримання грошової компенсації відносно неподільних речей. Тому спірне майно, без його реального поділу, необхідно залишити у спільній частковій власності сторін. Щодо поділу побутової техніки, то в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано належних та допустимих доказів придбання у період шлюбних відносин побутових приладів та наявності такої техніки на момент розгляду справи, також не зазначено ринкової вартості, повної назви домашніх приладів. Відповідач заперечує проти визнання за ним права власності на прилади, зазначає, що мікрохвильова піч, холодильник не входить до переліку майна, що підлягає поділу. Суд позбавлений можливості встановити, визначити та здійснити поділ такого майна без належних доказів. Сторони не виявили бажання провести судову експертизу вартості побутової техніки чи в будь-який інший спосіб визначити її вартість, перелік та повне найменування. Виходячи зі змісту позовних вимог, у даній справі в заявлений спосіб здійснення поділу майна не можливо здійснити. Сторони не позбавлені процесуального права пред'явити до суду вимоги щодо поділу рухомого, нерухомого майна, надавши відповідні докази як наявності такого майна в натурі, так і його оцінки, з тим щоб поділ рухомого майна в натурі був рівноцінним, чи грошова компенсація вартості частки у праві спільної сумісної власності подружжя ринковою. На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у частині визнання придбання автомобілів, будинку та квартири у період шлюбних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, суд вважає за необхідне покласти судові витрати на сторони в рівних частинах та стягнути з відповідача на користь позивача витрачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 3320 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial