Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Сокальського районного суду та держави Україна в особі Державної казначейської служби України, у якому, у зв'язку з порушенням органом державної влади - Сокальським районним судом Львівської області норм ст.ст. 40, 55, 56 Конституції України та норм ЦПК України, шляхом постановлення ухвали від 21.05.2014 року про відмову у відкритті провадження по справі № 454/1394/14-ц, в результаті чого порушено його права гарантовані ст.ст. 40, 55, 56 Конституції України, оскільки він не зміг в короткі терміни захистити свої права, що потягло за собою спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у приниження честі, гідності, ділової репутації, порушення його нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активної діяльності та активного громадського життя, а також порушення стосунків з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують з нього, повторюючи, що він, живучи та діючи в межах закону, не може довести свою правоту в судах, оскільки кожне рішення суду, яким відмовлено у задоволенні його вимог, свідчить, що його вимоги незаконні. Відтак просить стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби в його користь кошти в сумі 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої суддею Сокальського районного суду Львівської області, який не виконав своїх обов'язків та порушив присягу. Позивач у судове засідання не з'явився, 24.05.2016 року від нього до суду надійшло клопотання, у якому він просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує (а.с. 15). Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, що не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. З матеріалів справи судом установлено, що ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 21.05.2014 року у справі № 454/1394/14-ц відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Держави Україна, третьої особи на стороні відповідача Галицького районного суду м. Львова, про відшкодування шкоди. Зазначену ухвалу скасовано ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.07.2014 року з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Зі змісту цієї ухвали видно, що [PERSON] звернувся до держави Україна з позовом про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000000 грн., нанесеної в результаті протиправних дій судді Галицького районного суду м. Львова, які полягали у поверненні його скарг від 22.12.2009 року, від 19.02.2010 року на бездіяльність прокуратури Львівської області, що спричинило приниження його честі, гідності, ділової репутації та позбавило доступу до правосуддя з підстав не передбачених законом та порушило його права, визначені ст.40,55 Конституції України. Окрім цього, його адміністративний позов до прокуратури Львівської області про визнання незаконною бездіяльності при розгляді заяви про злочин від 07.03.2009 року також по суті не розглянутий, оскільки 12 лютого 2013 року Вищим адміністративним судом України за наслідками розгляду його касаційної скарги залишено без змін ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2010 року, якою за його апеляційною скаргою скасована постанова Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2010 року із закриттям провадження з підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Вважає, що внаслідок прийняття вищезазначених рішень він позбавлений доступу до правосуддя, чим йому спричинено моральну шкоду. Вирішуючи спір, судом ураховано наступне. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України (далі - ЦК) моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦК відповідно до Конституції України фізична особа має право, зокрема, на повагу до гідності та честі. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ст. 297 ЦК). Як зазначено в абз. 1, 2 п. 4, абз. 1 п. 27 постанови Пленум Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогу до Сокальського районного суду Львівської області, держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення 1000000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує незаконними діями судді Сокальського районного суду Львівської області при розгляді його позовної заяви, в результаті яких було постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, яку у подальшому було скасовано судом апеляційної інстанції. Твердження позивача про незаконність дій судді у цьому випадку є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому сама по собі ухвала суду апеляційної інстанції свідчить лише про допущення судом першої інстанції помилки при ухваленні судового рішення, а не про незаконність дій судді чи порушення останнім присяги. Тому у цьому випадку суддя Сокальського районного суду Львівської області не міг спричинити позивачеві моральні страждання, на які він посилається у своїй позовній заяві. Крім того, позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження приниження його честі, гідності чи ділової репутації, моральних переживань, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, глузування з нього усіх його родичів та знайомих у зв'язку з ухваленням судом рішень не на його користь. Суд звертає увагу на те, що позивач пов'язує свої моральні страждання не лише з розглядом цієї позовної заяви, а й з іншими рішеннями суду, яких він не зазначає та жодним чином не обґрунтовує їх стосунок до цієї справи.

Outcome: dismissed