Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її брата [PERSON], який помер 05 березня 2016 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 березня 2016 року помер її брат [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно у виді 1/3 частини квартири №10, розташованої в м. Маріуполі по пр.Ілліча, буд. 138, яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності № 1308 від 22.10.2003 року, виданого ПАТ «ММК ім.Ілліча» та 1/6 частини цієї ж квартири, на яку її брат мав право на спадщину після смерті батьків. Позивачка та [PERSON] своєчасно подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батьків та було відкрито спадкову справу, але свідоцтво про право власності на спадкове майно вони так і не отримали. [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті свого брата, оскільки інших родичів у [PERSON] немає, він був інвалідом та позивачка за ним доглядала за життя, а після смерті поховала. Після смерті [PERSON] [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, тому що сильно хвилювалась у звязку з проведенням військових дій у зоні проведення АТО, вона почала хворіти та змушена була взяти відпустку та виїхати за межі міста Маріуполя. Але після смерті свого брата [PERSON] сплачувала комунальні послуги та проживала у [INFO]. Просила визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її присутності. Результати розгляду справи залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-Б № 229716, 17 червня 1946 року народився [PERSON], а 08 березня 1954 року народилась [PERSON], батьками яких є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії І-НО №422750, 04 квітня 1973 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] в Будинку одруження м.Жданова Донецької області, про що було зроблено актовий запис № 1206. Зі свідоцтва про смерть вбачається, що 30 липня 2006 року померла [PERSON], а 25 січня 2007 року помер [PERSON], які були батьками позивачки та [PERSON] 05 березня 2016 року помер брат позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 924756, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 366 (а.с.28). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22 жовтня 2003 року померлим [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. (а.с.27). Право власності вказаних осіб зареєстровано Маріупольським БТІ в Єдиному реєстрі права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером № 3683653 від 01 грудня 2003 року. (а.с. 26). Згідно письмової відповіді Третьої маріупольської державної нотаріальної контори № 2746/01-16 від 04 листопада 2016 року у спадковому реєстрі відсутня інформація про наявність спадкової справи після смерті [PERSON], який помер 05 березня 2016 року. Даних про прийняття спадщини іншими спадкоємцям також не має. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або застереженням. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України, передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що на теперішній час позивачка є єдиною спадкоємицею другої черги за законом після смерті брата, інших спадкоємців немає. Протягом встановленого законом строку звернення до нотаріальної контори після смерті брата [PERSON] вона не звернулась із заявою, оскільки тривалий час хворіла, після чого знаходилась поза межами міста Маріуполя у звязку з проведенням АТО. Вказані обставини підтверджуються копіями довідки, виданої КУ «Маріупольська міська лікарня № 11», згідно якої [PERSON] у період з 30.05.2016 року по 29.08.2016 рік чотири рази тривало знаходилась на лікарняному, а також розпорядження по особистому складу про надання [PERSON] відпустки без збереження заробітної плати на період проведення АТО з 30.08.2016 р.(а.с.12,13). Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері з поважних причин. Враховуючі наведені положення чинного законодавства, існуючи обставини та досліджені докази, суд вважає можливим надати додатковий строк для прийняття спадщини у три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved