Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

у жовтні 2015 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до відповідача, в якому просить, визнати за ним право власності на житловий будинок з офісними приміщеннями та паркінгом загальною площею 6554,4 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання умов інвестиційного договору б/н від 17 жовтня 2012 року, укладеного з відповідачем, ним сплачено вартість об'єкту інвестування орієнтовною площею 6000,00 кв. м в сумі 450000 грн. 00 коп. 04 лютого 2015 року, між сторонами укладено акт приймання-передачі об'єкта інвестування за вищевказаним інвестиційним договором, згідно якого відповідач передав позивачу житловий будинок з офісними приміщеннями та паркінгом загальною площею 6554,4 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Проте, фактично вказане приміщення позивачу не передавалося, відповідач не визнає факт сплати позивачем інвестиційних внесків в повному обсязі та вимагає від позивача додатковї сплати 108880,00 грн., свої зобов'язання за вказаним договором про видачу позивачу довідки про сплату останнім в повному обсязі інвестиційних внесків та довідку з переліком осіб, які брали участь інвестуванні об'єкта інвестування, не видає, а відтак, заперечує право власності позивача на спірний об'єкт. Разом з тим, вимоги відповідача про додаткову сплату 108880,00 грн., за надлишково створені 554,4 кв.м є безпідставними, оскільки, під час підписання сторонами акту прийому - передачі, питання щодо укладення будь-якої додаткової угоди, стосовно збільшення ціни інвестування за додатково створені квадратні метри не ініціювалося. За наведених обставин позивач просить задовольнити позов в заявлений нею спосіб. Будучи належним чином повідомленими про місце, день і час розгляду справи сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримав позов з викладених у ньому підстав, просив задовольнити, а також просив розглянути справу за його відсутністю та відсутністю позивача. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій зазначив, що визнає позов за умови сплати позивачем 108880 грн. 00 коп., а також просив розглянути справу за його відсутністю та відсутністю відповідача. За наведених обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін, за наявними в ній матеріалами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно матеріалів справи, 17 жовтня 2012 року між сторонами було укладено інвестиційний договір б/н, згідно умов якого, Відповідач взяв на себе зобов'язання організувати будівельні роботи із спорудження житлового будинку з офісними приміщеннями та паркінгом загальною площею приблизно 6000 кв. м за адресою: [ADDRESS] та передати створений об'єкт відповідачу, який, в свою чергу, взяв на себе зобов'язання здійснити фінансування вказаного об'єкту на загальну суму 450000 грн. 00 коп. На виконання умов договору, позивач сплатив відповідачу 450000 грн. 00 коп., що підтверджується розписками Відповідача від 15 листопада 2012 року та від 26 лютого 2015 року та стороною відповідача не заперечується. 04 лютого 2015 року, згідно акту приймання-передачі об'єкта інвестування за інвестиційним договором відповідач передав позивачу житловий будинок з офісними приміщеннями та паркінгом загальною площею 6554,4 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Проте, фактично вказане приміщення позивачу не передавалося, право власності за останнім відповідач заперечує, посилаючись на те, що йому позивач повинен додатково сплатити 108880 грн. 00 коп. за надлишкові створенні 554, 4 кв.м. Однак суд не може погодитись, з такою позицією відповідача, виходячи з наступного. Дійсно, відповідно до п. 2.6. у випадку, якщо фактична площа завершеного будівництвом інвестування перевищує орієнтовну площу об'єкту інвестування відповідно до п. 1.2. цього договору - інвестор зобов'язується за додатково створені квадратні метри здійснити доплату. Ціна одного додатково створеного квадратного метру визначається сторонами в додатковій угоді з урахуванням актуальної (ринкової) ціни на момент підписання додаткової угоди. Разом з тим, 04 лютого 2015 року під час підписання сторонами акту прийому - передачі, питання щодо укладення будь-якої додаткової угоди, стосовно збільшення ціни інвестування за додатково створені квадратні метри, сторонами не ініціювалося взагалі й в акті не відображено жодним чином. Відповідно до п. 5.16 інвестиційного договору виконавець зобов'язаний не пізніше 30 календарних днів після підписання із інвестором акту прийому-передачі об'єкту інвестування, та за умови виконання інвестором своїх фінансових зобов'язань в повному обсязі, виконавець зобов'язується надати інвестору документи, які необхідні для оформлення та реєстрації права власності на об'єкт інвестування. Однак на момент розгляду справи в суді відповідачем не виконано зобов'язання щодо передачі позивачу всіх необхідних документів для реєстрації права власності на новостворений об'єкт інвестування. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Виникнення права власності на нову річ (новостворене нерухоме майно) урегульовано ч. 2 ст. 331 ЦК України, в якій, зокрема, зазначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будівлі, споруди) виникає у момент завершення будівництва (створення майна). За наведених обставин суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності на житловий будинок з офісними приміщеннями та паркінгом загальною площею 6554,4 м2, що розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження невиконання позивачем або порушення ним умов інвестиційного договору від 17 жовтня 2012 року б/н, укладеного між позивачем та відповідачем, останнім суду не надано. Будь-яких вимог в порядку, передбаченому ЦПК України, щодо стягнення з позивача 108880 грн. 00 коп. відповідачем до суду не подавалося. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved