Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про розірвання договору та стягнення грошових коштів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2016 справу №522/7487/16-ц передано на розгляд Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2017 зазначену цивільну справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18.02.2014 між ним та відповідачем було укладено Договір №SAMDNWFD007007946700 вклад «СТАНДАРТ» (далі по тексту - Договір), відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошову суму у розмірі 6 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути цю суму, сплативши позивачу відсотки у розмірі 9% річних. 23.09.2015 [PERSON] звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив розірвати укладений Договір, повернути йому грошові кошти шляхом зарахування на поточний рахунок та підготувати до видачі грошові кошти у готівковій формі для отримання у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк». Однак, листом від 04.11.2015 відповідач відмовив позивачу у задоволенні його вимоги, зважаючи на те, що Договір укладався на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, у зв'язку з чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до постанови Правління Національного Банку України №260 від 06.05.2014 припинив свою діяльність на території АР Крим. З урахуванням викладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом, та просить суд розірвати укладений з відповідачем Договір, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» суму вкладу у розмірі 6 000,00 доларів США та відсотки за користування коштами у розмірі 900,00 доларів США. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючсиь на викладене в письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти задоволення вимог, представник відповідача зазначив про відсутність належних та достатніх доказів, які б підтверджували, що кошти в сумі 6000 доларів США внесені на депозитний рахунок, відкритий позивачем у ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того, представник відповідача послався на припинення діяльності на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя відокремлених структурних підрозділів банків, зокрема і ПАТ КБ «Приватбанк» та, як наслідок, оголошення «Фондом захисту вкладників» про придбання прав (вимог) за вкладами (рахунках). Таким чином, позивач у разів підтвердження ним укладення договорів з відповідачем має надати інформацію та документальне підтвердження відсутності на час ухвалення рішення по справі придбання Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» (уповноваженим банком Фонду у нього прав (вимог) за кладами , повернення яких він вимагає. Суд, заслухавши позивача, думку представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом їх дослідження, приходить до наступного. Як встановлено судом, 18.02.2014 між ним та відповідачем було укладено Договір, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошову суму у розмірі 6 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути цю суму, сплативши позивачу відсотки у розмірі 9% річних. (а.с.8-9) Відповідно до п. 2 Договору, нарахування відсотків на суму вкладу починається з дня наступного за днем надходження коштів до банку та провадиться за кожен календарний день. Пунктом 3 Договору визначено, що за закінченням кожного наступного місяця, що пройшли з моменту укладення договору, в перший робочий день після дати оформлення договору, після 15:00, нараховані відсотки по вкладу зараховуються на карту/рахунок [NUMBER]. Згідно з п. 4 Договору, дія даного договору закінчується з виплатою всієї суми вкладу разом з відсотками, які належить виплатити відповідно до умов договору. Пунктом 5 договору передбачено, що якщо вкладник вимагає повернути частину вкладу, вклад повертається вкладнику одночасно із припиненням зобов'язань сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Частиною 1 ст. 1059 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493 (далі - Інструкція №492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового V розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 Інструкції №492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. При укладенні договору банківського вкладу та на підтвердження додержання його письмової форми видається касовий документ, який відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14.08.2003 №337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.09.2003 за № 768/8089. Згідно з п. 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу III «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції №337 після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. (Постанова Верховного Суду України від 29.10.2014 у справі № 6-118цс14). Згідно з ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Постановою Національного банку України №260 від 06.05.2014 діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» була припинена. Згідно з п. 5 вказаної Постанови Національного банку України, банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 у справі №6-1286цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивачем надано ксерокопію Договору. При цьому, зазначено, що вказаний Договір був укладений у м. Севастополі, АР Крим філії «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» і там же внесені грошові кошти, доказом чого є платіжне доручення № null від 18.02.2014. Водночас, дослідивши поданий позивачем Договір, суд вважає, що він не містить обов'язкових реквізитів, а саме відсутність мокрого відтиску печатки банку та підпису працівника банку. Зазначені обставини викликають певні сумніви щодо оригінальності Договору. Аналогічна ситуація з платіжним дорученням № null від 18.02.2014. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем в порушення вищевказаних норм права не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності вкладу та її суми, факту пролонгації вищезгаданого договору . Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Разом із тим, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності грошових коштів на його рахунку, відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того, перевірити на не окупованій території України дані рахунку відповідачем не є можливим, враховуючи, що Постановою Національного банку України № 260 від 06.05.2014 діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» була припинена. Отже, під час розгляду справи позивачем не було надано, а судом не встановлено, що на рахунку позивача обліковуються грошові кошти, відповідно до Договору та нараховані і невиплачені проценти по ньому, а також не підтверджено його розмір, а відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача грошових сум за Договором, в зв'язку із недоведеністю обставин, зазначених у позові. Відтак позов не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, на

Outcome: dismissed