Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 09 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~353. В обґрунтування позову зазначала, що з 09 липня 2011 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, права та обовязки подружжя. Постійні сварки призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Із березня 2015 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примирення між ними неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спір про поділ майна відсутній. Також між ними досягнуто згоди щодо утримання їхнього сина. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, надала аналогічні пояснення, просила суд позов задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], повторно у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 09 липня 2011 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~353. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що із березня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved