Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

У квітні 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] , [PERSON] , третя особа: ТОВ «ГІПЕК», в якому просив: - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 12 жовтня 2015р., індексний номер: 25230398, щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] ; - визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 12 жовтня 2015р.; - визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 748209780000); - витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на його користь квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 748209780000). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є інвестором будівництва зазначеної вище квартири [ADDRESS] . Проте, 02 жовтня 2015р. право власності на вказану квартиру незаконно було зареєстровано за відповідачкою [PERSON] . В подальшому [PERSON] відчужила квартиру відповідачу [PERSON] . При цьому, на думку позивача, фактом реєстрації права власності на вказану квартиру за [PERSON] суттєво було порушено його права, як єдиного правомірного власника майнових прав на вказану квартиру. З огляду на наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просив скасувати рішення державного реєстратора, визнати недійсним та скасувати оформлене в результаті такої реєстрації свідоцтво про право власності на нерухоме майно, визнати за ним, як за належним власником майнових прав, право власності на квартиру та витребувати її з чужого незаконного володіння. Крім того, на думку позивача, дії щодо заволодіння його майном мають ознаки кримінального правопорушення, а тому на підставі відповідної заяви слідчим Шевченківського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №42015100100000288). Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. від 10 травня 2016р. відкрито провадження у справі. Розпорядженням за №01-08-1106 від 10 вересня 2018р. здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2018 р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 12 вересня 2018р. призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 р. було залучено в якості третьої особи ТОВ Фірма «Консоль ЛТД». В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила суд позов задовольнити та захистити порушені майнові права позивача. Відповідач Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, свого представника до суду не направив, надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позовних. Відповідачка [PERSON] , про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, свого представника до суду не направила, відзив на позов, у строк визначений судом не подавався, поважність причин неявки представника до суду не повідомила. Відповідач [PERSON] своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. В судове засіданні направив свого представника, який проти позову заперечив, пославшись на те, що [PERSON] є добросовісним набувачем. Вважає, що рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] прийнято з дотриманням вимог законодавства та державному реєстратору було подано весь необхідний пакет документів. Третя особа ТОВ «ГІПЕК», про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, в судове засідання представник не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити Представник третьої особи ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» в судовому засіданні пояснень не надала, вирішення справи залишила на розсуд суду. При цьому, ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» правом на подачу письмових пояснень також не скористалось. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 12 червня 2003р. між [PERSON] та ТОВ «Консоль ЛТД» було укладено Договір №0858/322-58 (р.б.) про сумісну діяльність по дольовій участі в будівництві багатоквартирного жилого будинку (далі за текстом - Договір), відповідно до умов якого сторони зобов`язалися діяти спільно для досягнення спільної господарської цілі: будівництво багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] і ввід його в експлуатацію. Також, у відповідності до п. 2.1. Договору (з урахуванням додаткової угоди №1 від 21 листопада 2005р.) позивач зобов`язався в якості внеску в сумісну діяльність по дольовій участі в будівництві об`єкту зробити внесок в розмірі 126543,0 дол. США, шляхом передачі ТОВ «Консоль ЛТД» меблів згідно Специфікації (Додаток №1). В свою чергу, ТОВ «Консоль ЛТД» у відповідності до п. 2.2 Договору зобов`язалось в якості свого внеску у спільну діяльність, своїми силами з залученням власних трудових ресурсів, механізмів, устаткування, а також дольових та залучених коштів юридичних та фізичних осіб завершити будівництво багатоквартирного житлового будинку у відповідності з проектом та вимогами ДБН та передати позивачу в натурі 4-х кімнатну квартиру на 12-му поверсі, приведеною проектною площею 136,9 кв.м. При цьому, згідно з умовами зазначеними у п.п. 2.6, 2.8 Договору, при умові виконання зобов`язань, зазначених в п. 2.1. даного Договору, позивач повністю набуває право на пайову (дольову) участь у будівництві, а ТОВ «Консоль ЛТД» втрачає право розпоряджатися зазначеною в даному Договорі долею паю, не інакше, як в інтересах і за погодженням позивача. Достатніми підставами для підтвердження позивачем права на пайову участь в будівництві вищезазначеного об`єкта і виділення долі паю є: цей договір та акт прийому передачі меблів, які вносяться як доля паю в сумісну діяльність. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за Договором, що підтверджується відповідною довідкою ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» про повне інвестування від 05 травня 2014р. та Актом про передачу меблів №1 від 29 вересня 2003р., підписаним між позивачем та ТОВ «Консоль ЛТД». При цьому, як вбачається з Акту прийому-передачі від 05 травня 2014р. на виконання умов Договору ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» передало, а позивач прийняв 4-х кімнатну квартиру [ADDRESS] . Судом також досліджені матеріали кримінального провадження №42015100100000288 від 04 листопада 2015р., в рамках якого позивача визнано потерпілим. Згідно протоколу допиту свідка [PERSON] від 11 листопада 2015р. вбачається, що ним, як директором ТОВ «Гіпек», підтверджено факт подачі товариством до реєстраційної служби переліку інвесторів, згідно якого інвестором квартири [ADDRESS] , житлова площа 85,0 кв. м., загальна площа - 144,2 кв. м., являється позивач. При цьому, згідно наданих показань, жодних змін до переліку інвесторів не вносились. З протоколу допиту свідка [PERSON] від 28 грудня 2015р. вбачається, що перебуваючи на посаді голови правління ОСББ «Фундуклєєвський» ним було виявлено, що власниками шести квартир по [ADDRESS] , являються невідомі йому особи, а саме квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] - [PERSON] , квартири [ADDRESS] - [PERSON] , квартир [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] - [PERSON] . У зв`язку з тим, що вказані особи не значаться у наданому ТОВ «Гіпек» переліку інвесторів, отриману інформацію було направлено до Головного територіального управління юстиції у м. Києві та до правоохоронних органів. З протоколу допиту свідка [PERSON] від 12 січня 2016р. вбачається, що працюючи на посаді державного реєстратора, нею 17 лютого 2015р. було отримано від представника ТОВ «Гіпек» пакет документів, серед яких також знаходився затверджений перелік інвесторів. Згідно показань, вказаний пакет документів був нею відсканованний та внесений до реєстру в електронному вигляді. Після цього зазначені в переліку інвестори повинні були самостійно звертатися до реєстраційної служби та реєструвати право власності на квартири. Також судом встановлено, що 02 жовтня 2015р. право власності на спірну квартиру було зареєстровано на ім`я відповідачки [PERSON] . Підставою для такої реєстрації стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 жовтня 2015р. індексний номер: 25230398, прийняте відповідачем державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Музиченко Олена Володимирівна. В подальшому, право власності на спірну квартиру перейшло до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 73, виданий 10 лютого 2016р. приватним нотаріусом КМНО Богдановою В. М. Реєстрація права власності на спірну квартиру за [PERSON] відбулась згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004р. №1952-IV (в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення) (далі за текстом - Закон №1952-IV) та Постанови КМ України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 17 жовтня 2013р. №868 (в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення) (далі за текстом - Порядок). Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону №1952-IV, разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч. 1, 4 ст. 15 Закону №1952-IV). Пункт 1) ч. 2 ст. 9 Закону №1952-IV передбачає обов`язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію прав встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. На підставі п. 2) ч. 2 цієї ж статті, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, про відмову в державній реєстрації прав, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 24 Закону №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Пунктом 50 Порядку визначено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник подає: - документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об`єкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо). У разі участі у фонді фінансування будівництва документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є видана управителем такого фонду довідка про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування. У разі придбання безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром є одиниця нерухомості, документами, що підтверджують набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є договір купівлі-продажу облігацій та в разі наявності документ, згідно з яким відбулося закріплення відповідного об`єкта інвестування за власником облігацій (договір резервування, бронювання тощо). У разі придбання майнових прав на об`єкт нерухомості документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є договір купівлі-продажу майнових прав; - довідку (виписку) із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва та за якими здійснюється державна реєстрація прав, видану особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), про участь заінтересованої особи в інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва (у тому числі шляхом купівлі-продажу майнових прав); - технічний паспорт на об`єкт інвестування (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо); - завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), копії (крім випадків подання оригіналів таких документів особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва): документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об`єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на об`єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції (у разі проведення реконструкції об`єкта нерухомого майна); документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна його адреса не змінилася). У разі коли завершення будівництвом об`єкта містобудування та державна реєстрація прав на такий об`єкт за особами, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва, здійснюється після 01 січня 2013р., особа, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовник будівництва), після прийняття такого об`єкта в експлуатацію подає: - документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об`єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); - документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на такий об`єкт до проведення реконструкції (у разі проведення реконструкції об`єкта нерухомого майна); - документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; - документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна його адреса не змінилася); - затверджений такою особою перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об`єкта будівництва. Документи, подані особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), після виготовлення електронних копій шляхом сканування та розміщення у Державному реєстрі прав, повертаються такій особі. Довідкою за вих. №131 від 15 лютого 2016р. ТОВ «ГІПЕК» підтвердило, що відповідно до договору №0858/322-58 (р,б) про сумісну діяльність по дольовій участі в будівництві багатоквартирного жилого будинку від 12 червня 2003р. інвестором будівництва квартири [NUMBER] , загальною площею 144,2 кв.м., є саме позивач. Також даною довідкою ТОВ «ГІПЕК» повідомило, що інформацію щодо повного переліку інвесторів будівництва житлово-громадського комплексу по вул. Богдана Хмельницького, 58 літ. «А» у Шевченківському районі м. Києва (1 черга будівництва, 4-секційний будинок) надано до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві 17 лютого 2015р. Зазначені обставини третя особа також підтвердила в поданій до суду заяві. В матеріалах справи міститься копія картки прийому заяви №19387524 від 17 лютого 2015р., отримана [PERSON] , Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, та зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17 лютого 2015р. 09:57:48 за реєстраційним номером 10238250 (далі за текстом - Картка прийому заяви). У відповідності до Картки прийому заяви, що ТОВ «Гіпек» було подано наступні документи: довідка, серія та номер: АА869594, виданий 30 квітня 2013р., видавник: Державна служба статистики; виписка, серія та номер: б\\н, виданий 15 жовтня 2014р., видавник: Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; розпорядження, серія та номер: 630, виданий 03 грудня 2014р., видавник: Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація; статут, серія та номер: б\\н, виданий 12 вересня 2014р., видавник: ТОВ «ГІПЕК»; сертифікат, серія та номер: ІУ165133371049, виданий 03 грудня 2013р., видавник: Державна архітектурно - будівельної інспекції України; рішення, серія та номер: 638/798, виданий 10 липня 2003р., видавник: Київська міська рада; нот. копія договору оренди зем.діл., серія та номер: 977, виданий 07 жовтня 2003р., видавник: Київська міська рада; дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: 0384-Шв/Р, виданий 28 травня 2008р., видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві; довідка, серія та номер: 049-08/9030, виданий 07 грудня 2006р., видавник: Головне управління економіки та інвестицій; копія довіреності, серія та номер: 0991/241-252, виданий 24 жовтня 2001р., видавник: сторони; дополнительное соглашение, серія та номер: 8, виданий 09 грудня 2010р., видавник: сторони; протокол, серія та номер: 2, виданий 09 грудня 2010р., видавник: ТОВ «Гіпек»; додаткова угода, серія та номер: 9, виданий 20 листопада 2013р., видавник: сторони; протокол, серія та номер: 3, виданий 11 березня 2014р., видавник: сторони; перелік інвесторів (квартири), серія та номер: б\\н, виданий 24 жовтня 2001р., видавник: ТОВ «Гіпек»; перелік інвесторів (паркінг), серія та номер: б\\н, виданий 24 жовтня 2001р., видавник: ТОВ «Гіпек»; перелік інвесторів (нежитлові приміщення), серія та номер: б\\н, виданий 24 жовтня 2001р., видавник: ТОВ «Гіпек». Наявність в державному реєстрі інформації про повний перелік інвесторів не заперечується й відповідачем Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві у його доводах, викладених у відзиві на позовну заяву. Таким чином, на час вчинення реєстраційних дій в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містилася інформація про те, що інвестором спірної квартири є саме позивач, однак, не зважаючи на наявність даної інформації, державним реєстратором не було вчинено жодних дій щодо її перевірки. Як наслідок, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 12 жовтня 2015р., індексний номер: 25230398, щодо реєстрації за [PERSON] права власності на спірну квартиру прийнято з порушенням вимог Закону №1952-IV, а тому підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону №1952-IV, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 19 Закону 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об`єкти нерухомого майна (ч.1 ст. 19 Закону 1952-IV). Відповідно до правових позицій висловлених у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020р. у справі №915/1844/18 зазначено, що «як підставно зазначили суди попередніх інстанцій, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких, згідно зі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», провадиться державна реєстрація права власності, яке вони посвідчують, а визнання недійсним і скасування свідоцтв про право власності на майно має на меті захист прав позивача на земельну ділянку, на якій це майно розміщене з порушенням положень закону. За наведених мотивів суд відхиляє посилання на неправильно обраний позивачем спосіб захисту, враховуючи, що скасування тільки свідоцтв про право власності не призведе до поновлення порушеного права». Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2021р. у справі №361/953/16-ц. Таким чином, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно впливає на можливість реалізації прав особи, що його отримала, щодо нерухомого майна, отже доводить дієвість та ефективність обраного позивачем способу захисту. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 12 жовтня 2015р., індексний номер: 25230398 щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] , а також визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 12 жовтня 2015р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спірну квартиру та витребування її з чужого незаконного володіння [PERSON] , то суд також вважає їх такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 18 лютого 2015р. у справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015р. у справі № 6-318цс15, від 02 грудня 2015р. у справі № 6-1502цс15, від 02 грудня 2015р. у справі № 6-1732цс15, від 18 листопада 2015р. у справі № 6-1858цс15, від 04 листопада 2015р. у справі № 6-1920цс15, від 10 лютого 2016р. у справі № 6-2250цс15, від 25 травня 2016р. у справі № 6-503цс16, від 30 березня 2016р. у справі № 6-3129цс15, від 30 березня 2016р. у справі № 6-265цс16, від 23 березня 2016р. у справі № 6-289цс16, від 16 березня 2016р. у справі № 6-290цс16, від 20 квітня 2016р. у справі № 6-2994 цс15. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки ( ч.1 ст. 190 ЦК України). Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. У постанові Верховного суду України від 12 листопада 2014р. у справі № 6-129цс14 висловлено наступну правову позицію щодо захисту прав інвестора, а саме: «захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема на підставі ст. 392 ЦК України». Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016р. у справі №6-160цс16 та від 10 лютого 2016р. у справі №6-2124цс15. Суд встановив, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором №0858/322-58 (р.б.) від 12 червня 2003р. у повному обсязі, сплативши вартість свого внеску в будівництво квартири шляхом передачі меблів згідно погодженої специфікації. В свою чергу, ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» на виконання умов даного Договору після завершення будівництва та прийняття будинку в експлуатацію виділив позивачеві його частку в натурі у вигляді спірної квартири та передав її позивачу, про що сторонами складено і підписано відповідний акт приймання-передачі. Тобто належним чином виконавши умови Договору, позивач став власником майнових прав на спірну квартиру. При цьому, сторони вчинили дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для реєстрації за позивачем права власності на неї. Разом з тим, проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за позивачем є неможливим, оскільки остання неправомірно була зареєстрована за [PERSON] та згодом була відчужена нею, особою, яка не мала відповідного права, на користь [PERSON] . Суд, враховуючи фактичні обставини справи та правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 12 листопада 2014р. у справі № 6-129цс14, дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання за ним права власності на спірну квартиру, а отже позов в цій частині, підлягає задоволенню. Згідно із ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України встановлено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Фактичні обставини справи свідчать, що спірна квартира вибула з володіння позивача, як власника майнових прав, поза його волею. З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про витребування спірної квартири із чужого незаконного володіння [PERSON] та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідачів: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 551,2 грн., а також з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6890,0 грн.

Outcome: approved