Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

У жовтні 2018 року заявники [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви посилалися на те, що з січня 1991 року [PERSON], [PERSON] та їх двоє дітей приїхали в Україну з Вірменії. Спочатку вони проживали в Апостоловському районі Дніпропетровської області, оскільки [PERSON] працював на Апостоловському цегельному заводі. У травні 1991 року він з сім'єю переїхав до м. Дніпра. [INFO] народилася донька [PERSON]. На теперішній час вона бажає отримати паспорт громадянина України, проте заінтересованою особою роз'яснено, що право на набуття особою громадянства України за народженням залежить від статусу батьків особи, законності та характеру їх проживання в Україні, що може також бути встановлено судом. У зв'язку з викладеним, заявники просять встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на те, що він з дружиною [PERSON] та двома старшими дітьми - донькою [PERSON] та сином [PERSON] приїхали на Україну в 1991 році. Молодша донька [PERSON] народилася в Україні. Заявник і його дружина, а також двоє старших дітей мають паспорти громадян України. При цьому при отриманні паспортів завжди проводилися перевірки законності перебування їх сім'ї на території України. Дружина заявника [PERSON] періодично їздила до Вірменії до хворих батьків і тому при написанні автобіографії, він зазначив, що дружина не проживає з ними, хоча дружина на тривалий термін ніколи не відлучалася, оскільки були маленькими діти. Встановлення даного юридичного факту необхідно для отримання молодшою донькою паспорту громадянина України. Заявник [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Суду пояснила, що вони з чоловіком [PERSON] і двома старшими дітьми - донькою [PERSON] та сином [PERSON] приїхали на Україну в 1991 році і проживали спочатку нетривалий час в Апостоловському районі Дніпропетровської області, а потім в м. Дніпро по вул. Янтарна в будинку на підставі оренди, а потім поруч вже у власному будинку. За законодавством Вірменії не потрібно було після реєстрації шлюбу міняти паспорт у зв'язку зі зміною прізвища жінки на прізвище чоловіка, а тому вона не одразу змінила прізвище. Дійсно заявник відлучалася з України у Вірменію, оскільки у неї хворіли батьки, проте це були не тривалі відлучення, тому що донька та син були маленькі і потребували турботи, а догляд за будинком та дітьми це обов'язок її як дружини. [PERSON] просила задовольнити заяву, оскільки вона не може отримати паспорт громадянина України і зареєструватися на ЗНО, хоча народилася в Україні та все життя проживає в Україні. Представник заявників [PERSON] заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити, посилаючись на те, що у справі надано достатньо доказів того, що заявники з січня 1991 року проживають на території України. [PERSON], [PERSON] та їх двоє старших дітей - син та донька, отримали паспорти громадян України, при цьому кожного разу проводилася перевірка законності перебування сім'ї на території України. Крім того, [PERSON] отримала закордонний паспорт як громадянка України. Дані обставини окрім письмових доказів також підтверджуються показами допитаних свідків. Представник заінтересованої особи - Амур-Нижньодніпровського районного відділу в м. Дніпрі Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Куляба С.Б. просила вирішити справу відповідно чинного законодавства з урахуванням письмових доказів наданих заінтересованою особою. Вислухавши заявників, представника заявників та представника заінтересованої особи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободита інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначенийзаконом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що сім'я [PERSON] з 1991 року проживала за адресою - [ADDRESS] на підставі оренди, а з 1995 року по теперішній час проживає за адресою - [ADDRESS] (а.с.21). Метою встановлення факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року є необхідність в отриманні їхньою донькою [PERSON] паспорту громадянина України. Свідок [PERSON] суду показала, що з травня 1991 року знає сім'ю [PERSON] - [PERSON], [PERSON] ([PERSON]) і двох їх дітей - [PERSON] та [PERSON], а в 2001 році народилася [PERSON]. Завжди вони проживали повною сім'єю, такого щоб тривалий час не було мами дітей - [PERSON] вдома, не було. Крім того, її молодший син ходив з [PERSON] в дитячий садочок. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з сім'єю [PERSON] знайомий з травня 1991 року як з сусідами. Спочатку вони орендували будинок по [ADDRESS], а потім доглядали сусідку і оселилися в будинку [ADDRESS]. [PERSON] ходив до дітячого садочка з молодшим сином свідка. Свідок [PERSON], який є сусідом [PERSON] по [ADDRESS], надав аналогічні покази. [PERSON], як свідок, суду показала, що з червня 1991 року працювала у дитячому садочку нянечкою в групі, куди ходив [PERSON], якого приводили в садок і мама і тато, які завжди відвідували батьківські збори, дітячі заходи. Сім'я дружна, завжди всі були разом. Свідок [PERSON] суду показав, що з раннього дитинства він проживає в Україні, батьки завжди були разом. Коли він та його старша сестра [PERSON] отримували паспорти громадян України, то перевірка проводилася неодноразово і паспорти вони в подальшому отримали. При розгляді справи, суд також враховує, що загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Отже, верховенство права є головним принципом, який визначає вимоги до суспільних інститутів з метою забезпечення природних прав і свобод людини. Цей принцип має застосовуватися у всіх сферах державного і суспільного життя, а особливо в діяльності апарату державної влади. Виконання верховенства права забезпечує практичну реалізацію прав і свобод особи, безпосередньо гарантує невід'ємні природні права людини. Крім того, неодноразово ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав про необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини. Враховуючи покази свідків та надані письмові докази, з урахуванням принципу верховенства права, те, що заявники в повному обсязі обґрунтували свої вимоги та підтвердили їх доказами, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання заявників [PERSON] та [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. Згідно вимог ст.141 ЦПК України та клопотання заявників, судові витрати слід віднести на їх рахунок.

Outcome: approved