Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У квітні 2017 року представник управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради (далі управління) звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих коштів по адресній допомозі внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послугу у розмірі 14808,71 грн. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернулась до управління за призначенням адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі допомога ВПО). Допомога була призначена на період з 01 квітня 2015 року по 10 березня 2016 року у загальній сумі 16492,71 грн. При заповненні заяви для призначення допомоги ВПО відповідач зазначив про відсутність у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Під час проведення ревізії в управлінні Державною фінансовою інспекцією у Дніпропетровської області шляхом опрацювання даних бази Міністерства фінансів України було виявлено, що під час отримання допомоги ВПО відповідач мала на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а саме у банківській установі «Приватбанк» з 24 березня 2015 року по 03 лютого 2016 року. Відповідно до п.6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Внаслідок того, що відповідач не повідомила управління про наявність депозиту, [PERSON] отримала неналежну їй допомогу ВПО з 01 квітня 2015 року по 01 березня 2016 року у загальній сумі 16492,71 грн.. Службовою запискою було попереджено виплату допомоги ВПО за липень 2016 року у розмірі 1684 грн., у звязку із чим надмірно виплачена допомога відповідачу становить 14808,71 грн. 06 жовтня 2016 року відповідачу було направлено повідомлення з вимогою перерахунку вищезазначеної суми, однак остання відмовляється добровільно сплати вищезазначену суму На підставі викладеного, для повернення коштів до Державного бюджету України управління змушено звернутися до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, через канцелярію суду надала заяву про відкладення розгляду справи у звязку із сімейними обставинами. Разом з цим, будь-яких поважних доказів поважності відсутності відповідача у судовому засіданні суду не надала. У звязку з тим, що відповідачем суду не надано будь-яких доказів поважних причин неприбуття у судове засідання, суд визнає причини неявки в судове засідання відповідача неповажними та враховуючи заяву представника позивача, відповідно до\~ст.ст.224-225 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник Східного офісу Державної аудиторської служби України у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав пояснення згідно яких просив задовольнити позову заяву. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позовна заява управління до [PERSON] підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.1 Закону України\~«Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»\~внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Внутрішньо переміщені особи отримують щомісячну адресну допомогу за правилами, встановленими Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим\~постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505. Порядком передбачений ряд обмежень щодо отримання допомоги. Так, допомога не призначається, якщо будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. У цьому випадку внутрішньо переміщена особа на вимогу управління соціального захисту населення має повернути виплачену надміру грошову допомогу. У разі невиконання вимоги управління в добровільному порядку, грошові кошти підлягають стягненню в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що 11 березня 2015 [PERSON] звернулась до управління із заявою №427 для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 5 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505\~у заяві зазначаються відомості про наявність у будь-кого з членів сімї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. У своїй заяві [PERSON] зазначила, що ані в неї, ані у будь-кого з членів сімї немає на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що згідно п. 6 Порядку є підставою у відмові у призначені щомісячної адресної допомоги. На підставі вищезазначеної заяви [PERSON] на період з 01 квітня 2015 року по 10 березня 2016 року була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Загальний розмір допомоги за вищевказаний період склав 16492,71 грн. Відповідно до акту ревізії Управління Державної фінансової інспекції у Дніпропетровської області № 04.2-20/14 від 27 вересня 2016 року, шляхом опрацювання даних бази Міністерства фінансів України було виявлено, що під час отримання допомоги ВПО [PERSON] мала на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а саме у банківській установі «Приватбанк» з 24 березня 2015 року по 03 лютого 2016 року. Відповідно до п. 10 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Відповідно до п. 11 Порядку уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. У результаті неповідомлення відповідачем про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, управлінням [PERSON] були надмірно нараховані кошти за період з 01 квітня 2015 року по 10 березня 2016 року у загальній сумі 16492,71 грн. Службовою запискою було попереджено виплату допомоги ВПО за липень 2016 року у розмірі 1684 грн., у звязку із чим надмірно виплачена допомога відповідачу становить 14808,71 грн. Своїм листом №3541 від 06 жовтня 2016 року управління повідомило відповідача про необхідність повернення надмірно виплачених коштів. Проте, станом на день розгляду справи доказів сплати надмірно сплачених коштів суду надано не було. Відповідно до ч. 1\~ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 2 даної статті положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч. 2\~ст. 1214 ЦК України,\~глави 13 ЦК України\~(зокрема ст. ст.\~179,\~181,\~190,\~192 ЦК України) випливає, що норми\~ст. 1212 ЦК України\~повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. Відповідно до\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, оскільки відповідач в добровільному порядку не повернув надміру виплачені кошти, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки в силу ч. 1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved