Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду із\~\~позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Третя Запорізька державна нотаріальна контора, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності. У позовній заяві (з урахуванням її уточнення) зазначав, що 6 липня 2010 р. помер дід позивача [PERSON]. [PERSON] та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва № 41 про право власності на житло від 01.10.1997, виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради згідно з розпорядженням від 01.10.1997 № 41-р. [PERSON] померла 20.10.2002. Спадкоємцями після її смерті були її чоловік [PERSON] та їх дочка, мати позивача [PERSON]. Спадщину у вигляді ? частки вищезазначеної квартири після смерті [PERSON] прийняла тільки [PERSON], подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. [PERSON] від своєї частки спадщини відмовився на користь своєї дочки [PERSON] Свідоцтво про право власності на спадщину [PERSON] не отримала. Мати позивача мала прізвище «Кунденко», яке змінила на «Бей» в звязку з укладенням шлюбу 05.04.1974 з батьком позивача [PERSON]. В 1978 році батьки розлучилися, і мати повернула дошлюбне прізвище «Кунденко». 10.07.1987 мати повторно вийшла заміж за [PERSON] і змінила прізвище на «Беляєву». 02 квітня 2005 р. [PERSON] померла. На час смерті вона не мала місця реєстрації, однак проживала разом із своїм батьком [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Тобто [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї дочки у вигляді ? частки зазначеної квартири. Однак в силу похилого віку та юридичної необізнаності [PERSON] не оформив право власності в порядку спадкування на частку квартири на своє імя. 24.04.2008 [PERSON] склав заповіт, за яким заповідав все своє майно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Інші спадкоємці, крім позивача, від своїх часток у спадщині відмовились, з яких двоє на користь позивача. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який фактично був власником зазначеної квартири в цілому, тобто позивачу в порядку спадкування належить: 1/5 частка квартири на підставі заповіту, 2/5 часток внаслідок відмови інших спадкоємців на його користь, 2/5 в порядку спадкування за законом за правом представлення. У встановлений законом строк позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на спадщину. Причинами відмови є те, що відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло, а також те, що пропущено строк на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Просив суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] спадщини у вигляді ? частки квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла 02.04.2005, та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 06.07.2010. Від представника позивача, представника відповідача та третіх осіб [PERSON], [PERSON], представника Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, представника Третьої Запорізької державної нотаріальної контори надійшли заяви та пояснення, за змістом яких просять розглядати справу за їх відсутності та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. Враховуючи, що у судове засідання не прибули всі учасники процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів та з урахуванням поданих ними заяв та пояснень. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. [PERSON] та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва № 41 про право власності на житло від 01.10.1997, виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради згідно з розпорядженням від 01.10.1997 № 41-р, копія якого наявна в матеріалах справи (арк. справи 6). Відповідно до частини другої статті 370 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. 20.10.2002 померла [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 07.04.2017, № витягу 00017886905 (арк. справи 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частини вищезазначеної квартири (виходячи з принципу рівності часток співвласників у спільній сумісній власності). Спадкоємцями після її смерті були її чоловік [PERSON] та їх дочка [PERSON] ([PERSON], [PERSON]) [PERSON]. Родинні звязки між вказаними особами підтверджено копією свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської адміністрації м. Запоріжжя 06.05.1999, актовий запис № 561 від 12.08.1958 (арк. справи 24), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00017881547 від 06.04.2017 (арк. справи 9), копією запису акта про народження № 166 від 15.01.1957 (арк. справи 97). 5 квітня 1974 р. [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], внаслідок чого змінила прізвище на Бей, підтвердженням чого є свідоцтво про укладення шлюбу, видане Орджонікідзевським р/б ЗАГС 05.04.1974, актовий запис № 264 від 05.04.1974 (арк. справи 11, 99). 4 березня 1978 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після чого дружина повернула дошлюбне прізвище [PERSON], що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00017885061 від 06.04.2017 (арк. справи 12), копією запису акта про розірвання шлюбу № 169 від 04.03.1978 (арк. справи 102). 10 липня 1987 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], внаслідок чого дружина змінила прізвище на [PERSON], що, зокрема, випливає зі змісту витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017882600 від 06.04.2017 (арк. справи 13), копії запису акта про укладення шлюбу № 474 від 10.07.1987 (арк. справи 108). Згідно з довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 31.03.2017 № 04-07/3/6103 [PERSON] з 16.02.1966 по 15.01.1990 була зареєстрована у спірній квартирі (арк. справи 83). Відповідно до акта ОСББ «Яценко-1» від 11.04.2017 [PERSON] після смерті [PERSON] у 2002 році проживала разом з [PERSON] по день своєї смерті (арк. справи 163). Також згідно з довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 31.03.2017 № 04-07/3/6103 на момент смерті [PERSON] у спірній квартирі був зареєстрований її чоловік [PERSON] (арк. справи 85). Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, при ухваленні рішення щодо спадщини, яка відкрилась 17.02.1988, підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 р. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк після смерті своєї дружини [PERSON] фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, оскільки був зареєстрований та проживав у квартирі на момент смерті спадкодавця, тому відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.) він є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] у вигляді ? частини спірної квартири. В цей же час, суд вважає, що акт ОСББ «Яценко-1» від 11.04.2017 не посвідчує факт прийняття спадщини [PERSON], оскільки у ньому зазначено, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] після смерті [PERSON] у 2002 році по день своєї смерті (арк. справи 163), а не на момент її смерті. Крім того, матеріали справи містять ряд документів, складених на прізвища «Беляєва» та «Біляєва», і розбіжність у написанні прізвища не була усунута під час судового розгляду. Також у матеріалах справи відсутні будь-які документи, що [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині на користь своєї доньки [PERSON], як стверджує позивач у позовній заяві. Таким чином, суд доходить висновку, що ? частину квартири після смерті [PERSON] успадкував лише її чоловік [PERSON] Проте, за життя [PERSON] не зареєстрував своє право власності на спадкове майно. З цього приводу суд зазначає, що у разі, якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). 2 квітня 2005 р. померла [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 07.04.2017, № витягу 00017886778 (арк. справи 149). Враховуючи, що суд дійшов висновку, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв саме [PERSON], а факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] її дочкою [PERSON] матеріалами справи не підтверджено, суд дійшов висновку, що позовна вимога про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] у вигляді ? частини квартири після смерті [PERSON], яка померла 02.04.2005, задоволенню не підлягає, оскільки [PERSON] не набула права власності на ? частину спірної квартири. Крім того, вимога про встановлення факту прийняття спадщини не узгоджується із розясненнями, наданими у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за якими якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Поряд із цим, позовна вимога [PERSON] про визнання права власності на квартиру після смерті [PERSON], на думку суду, є обґрунтованою, виходячи з наступного. 6 липня 2010 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 177293, виданим 08.07.2010 Запорізьким міським відділом РАЦС Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 4379 (арк. справи 5), копією актового запису про смерть № 4379 від 08.07.2010 (арк. справи 143). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], ? частина якої належала померлому на праві власності відповідно до свідоцтва № 41 про право власності на житло від 01.10.1997, виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради згідно з розпорядженням від 01.10.1997 № 41-р, та ? частина в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] За життя [PERSON] залишив заповіт від 18.04.2005, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1994 (арк. справи 14), за яким заповідав все своє майно, у т.ч. спірну квартиру позивачеві [PERSON]. Проте, 24.04.2008 [PERSON] було складено інший заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1537 (арк. справи 16), за яким належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] заповідав [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до частини другої статті 1254 ЦК України, заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Таким чином, судом при розгляді справи враховується заповіт, який складено пізніше, тобто від 24.04.2008. Згідно із свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 434912 від 05.02.1975, актовий запис № 211 від 05.02.1973, матірю позивача [PERSON] є Бей (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] (арк. справи 10). Відтак, позивач доводиться онуком померлому [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк 29 вересня 2010 р. подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] (арк. справи 120). Відтак, [PERSON] прийняв спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] відповідно до наведених вимог закону. [PERSON] 28.12.2010 подала державному нотаріусу заяву про відмову від своєї частки у спадщині за заповітом на користь [PERSON] (арк. справи 114). [PERSON] 28.12.2010 подав державному нотаріусу заяву про відмову від своєї частки у спадщині за заповітом на користь [PERSON] (арк. справи 115). [PERSON] 16.03.2011 подала державному нотаріусу заяву, за змістом якої строк на прийняття спадщини вона пропустила і на спадщину після смерті [PERSON] не претендує (арк. справи 116). Аналогічну заяву склала 07.02.2011 [PERSON] (арк. справи 117). Відтак, інші спадкоємці, крім позивача, до спадкування не закликаються. 20 червня 2011 р. [PERSON] звернувся до Третьої запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (арк. справи 113). Постановою державного нотаріуса від 11 квітня 2017 р. за № 732/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на частину квартири [ADDRESS] після померлого 06.07.2010 [PERSON] через те, що позивачем не були надані документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії, а саме не був наданий правовстановлюючий документ на вказане майно (арк. справи 18). Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1)\~\~\~\~якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2)\~\~у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. В даному випадку [PERSON] є таким, що прийняв спадщину, та звернувся до державного нотаріуса з метою її оформлення. Однак, за відсутності умов для одержання в приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину (відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, відсутність можливості одержати дублікат свідоцтва про право власності на житло у звязку зі смертю власників житла, відсутність реєстрації права власності на частину квартири спадкодавцем), [PERSON] позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права [PERSON] З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Отже, позов [PERSON] судом задовольняється частково.

Outcome: partial