Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 01 липня 2008 року між ТОВ «УніКредит Банк» та [PERSON] (далі [PERSON]Л.) було укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-000000013522, відповідно до умов якого їй надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 220\~000 доларів США із встановленням процентної ставки у розмірі 11,0% за їх користування та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 01 липня 2027 року на умовах, визначених договором. У забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника 01 липня 2008 року між ТОВ «УніКредит Банк» та [PERSON] (далі [PERSON]Б.) було укладено договір поруки № MRTG-000000013522/Р, за умовами якого останній зобовязався відповідати перед банком у повному обсязі солідарно із [PERSON] за своєчасне виконання нею усіх зобовязань за кредитним договором та додатковими договорами (угодами) до нього, які можуть бути укладені у майбутньому. У позовній заяві також посилається на те, що позивач є правонаступником ТОВ «УніКредит Банк». Попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звязку із чим станом на 09 жовтня 2015 року заборгованість відповідачів за кредитним договором становить 218\~786 доларів США 14 центів, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на указану дату 4\~659\~989 грн. 66 копійок. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року зазначені позовні вимоги було задоволено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2017 року була задоволена заява представника [PERSON] [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 08 грудня 2016 року та скасовано дане заочне рішення, а справу призначено до розгляду у загальному порядку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на необґрунтованість те безпідставність позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Приписами ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Ураховуючи, що розгляд справи триває значний час, а також зважаючи на те, що відповідач [PERSON] повідомлявся про визначену судом дату, час та місце розгляду справи заздалегідь, а інші учасники процесу не заперечували проти розгляду справи за відсутності [PERSON], судом визнано за можливе розглянути справу за відсутності даного відповідача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 01 липня 2008 року між ТОВ «УніКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-000000013522, відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальнику на положеннях та умовах цього договору грошові кошти в сумі 220\~000 доларів США, а позичальник зобовязується прийняти, використати за цільовим призначенням як це встановлено в п. 1.3. цього договору та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,0 % процентів річних, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається строком на 19 років зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 01 липня 2027 року. Кредитні кошти призначені для придбання квартири № 355, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Драгоманова, буд. 31Б. Надання кредиту здійснюється одноразово, шляхом зарахування суми кредиту через позичковий рахунок на поточний/картковий рахунок позичальника протягом 1 робочого дня з моменту виконання позичальником всіх умов, зазначених у п. 1.5 цього договору. Пунктом 2.5.1 укладеного між сторонами договору вони узгодили, що проценти нараховуються банком щомісячно у валюті кредиту за методом факт/360 на фактичну заборгованість за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до строку остаточного погашення кредиту, на який його було надано. Сплата нарахованих процентів здійснюється позичальником в порядку, передбаченому цим договором. У п. 5.2.1 договору сторони визначили, що банк має право вимагати від позичальника належного виконання взятих на себе зобовязань за цим договором, сплати неустойки та підвищеної процентної ставки, визначеної в п. 2.5.3 цього договору, за кожний день несвоєчасного виконання зобовязань згідно із договором. Крім того, п. 5.2.2 договору передбачено, що при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами за його користування протягом 30 календарних днів та також у разі недотримання позичальником умов цього договору та/або будь-якого іншого договору, укладеного із банком та в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором шляхом здійснення договірного списання коштів позичальника в будь-якій валюті, що знаходяться на будь-якому із його рахунків, відкритих в банку, за умови настання строків виконання позичальником будь-яких грошових зобовязань, передбачених цим договором та/або настання випадків невиконання, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором (а.с. 23-29). Судом також встановлено, що в забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника 01 липня 2008 року між ТОВ «УніКредит Банк» та [PERSON] (поручитель), [PERSON] (боржник) було укладено договір поруки № MRTG-000000013522/Р, за умовами якого поручитель поручається перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання боржником усіх його зобовязань за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000013522 від 01 липня 2008 року та додатковими угодами до нього, які можуть бути укладені в майбутньому. Поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору, жодних заперечень і зауважень не має. У п. 3.1, 3.2, 4.2, 4.3 цього договору сторони визначили, що поручитель відповідає перед банком за зобовязаннями згідно з кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобовязання (а.с. 35-36). Попри взяті на себе зобовязання позичальником не виконуються умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звязку із чим станом на 09 жовтня 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 218\~786, 14 доларів США, з яких: -заборгованість за кредитом 189\~660, 92 доларів США; -заборгованість за відсотками 21\~813, 79 доларів США; -пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1\~784,38 доларів США; -пеня за несвоєчасне повернення відсотків 5\~527,06 доларів США (а.с. 12-20). Позивачем на адресу відповідачів була направлена вимога про погашення грошових зобовязань за кредитним договором (а.с. 21-22). Однак в добровільному порядку заборгованість відповідачем не була погашена і позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до статуту ПАТ «Укрсоцбанк», зареєстрованим 15 червня 2015 року, банк став правонаступником усіх прав та обовязків ПАТ «УНІКРЕДИТ БАНК», який був правонаступником на підставі рішення загальних зборів акціонерів банку (протокол № 3 від 24 листопада 2010 року) про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) усіх прав та обовязків Відкритого акціонерного товариства [PERSON], який в свою чергу був правонаступником усіх прав та обовязків Товариства з обмеженою відповідальністю [PERSON] (а.с. 5-11). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В порушення зазначених норм закону та умов укладених кредитного договору № MRTG-000000013522 від 01 липня 2008 року відповідачі свої зобов'язання за вказаним договором та договором поруки № MRTG-000000013522/Р від ціє ж дати належним чином не виконали, у звязку з чим утворилася заборгованість. Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися. Згідно зі статтею\~524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Разом з тим незалежно від фіксації еквівалента зобовязання в іноземній валюті, згідно з частинами\~першою та другою статті\~533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зазначене, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті у правовідносинах, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому стаття 625 ЦК України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобовязання і з огляду на правову природу трьох процентів річних, передбачених частиною другою цієї статті, як особливої міри відповідальності, їх сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті Україні гривні. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1286цс16. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, та стягнути солідарно з останніх на користь банку заборгованість за кредитним договором № MRTG-000000013522 від 01 липня 2008 року в сумі 211\~474,71 доларів США та пені 155\~728,37 грн. При цьому суд критично оцінює посилання представника відповідача [PERSON] на те, що сума заборгованості, яку позивач просив стягнути з відповідачів, не відповідає дійсному розміру заборгованості, оскільки такі посилання спростовуються матеріалами справи, а зазначені стороною відповідача як не враховані позивачем здійснені платежі у погашення кредитної заборгованості не знайшли підтвердження в ході розгляду даної цивільної справи, оскільки ним надано лише квитанції за 28 серпня 2014 року та за 29 вересня 2014 року, які враховані банком у наданому розрахунку. Будь-яких інших доказів сплати кредитної заборгованості суду не надано. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved