Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 23 квітня 2007 року між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Уксоцбанк» та фізичною особою [PERSON] укладено Договір кредиту №187, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 7400 грн., з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 21,5 % на рік з кінцевим терміном повернення 20.04.2009 року. Також вказував, що 14 червня 2010 року, на виконання вимог ч. 5 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціалістичного розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Посилаючись на те, що банк свої зобовязання перед позичальником виконав в повному обсязі й відповідно надав позичальнику обумовлену суму коштів, однак відповідач у порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконує, що призвело до того, що станом на 19 лютого 2016 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 36 354 грн., яка складається у тому числі: із заборгованості за кредитом 7022,57 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом 13506,67 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 3727,23 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 5434,63 грн., інфляційних витрат за кредитом 2710,71 грн. та інфляційних витрат за відсотками 3952,45 грн., а тому просив позов задовольнити та стягнути на користь банку вищевказану заборгованість за кредитним договором № 187 від 23.04.2007 року в сумі 36\~354,26 грн. та судові витрати. \~\~\~\~ Представник позивача\~в судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності представника банку, в якій також зазначив, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання, що підтверджено відомостями з адресно-довідкового бюро, в порядку, передбаченому положеннями ст. 76 ЦПК України, про що у справі маються належні докази, причини відсутності не повідомив. Так, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~ Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Як убачається з матеріалів справи, 23 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Уксоцбанк» та фізичною особою [PERSON] укладено Договір кредиту №187, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 7400 грн., з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 21,5 % на рік з кінцевим терміном повернення 20.04.2009 року (а.с. 5-6). Відповідно до п. 3.3.5 Договору Кредиту, позичальник зобовязаний сплатити винагороду за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4 2.7, 2.9, 2.9.1 цього Договору. Пунктом 3.3.6 Договору Кредиту встановлено, що позичальник зобовязаний повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п. 1.1 цього Договору. Крім того, згідно п. 4.1 Договору Кредиту, у разі прострочення Позичальником строків сплати відсотків визначених п. 2.5 цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.8.3, 3.2.2, 4.4, 5.4 цього Договору Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також судом встановлено, що 14 червня 2010 року, на виконання вимог ч. 5 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціалістичного розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. При цьому, ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобовязання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Зокрема, станом на 19.02.2016 року у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі сумі 36 354 грн., яка складається у тому числі: із заборгованості за кредитом 7022,57 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом 13506,67 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 3727,23 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 5434,63 грн., інфляційних витрат за кредитом 2710,71 грн. та інфляційних витрат за відсотками 3952,45 грн., що підтверджується наданим представником позивача на підтвердження своїх вимог відповідним розрахунком суми боргу (а.с. 4). Крім того, відповідачем в розумінні положень ст.ст. 10,60 ЦПК України наданий банком розрахунок суми заборгованості належними та допустимими доказами не спростовано, а також не надано доказів на підтвердження належного виконання зобовязань за договором та припинення дії кредитної картки. Так, відповідно до ч.1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. \~\~\~\~ Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). \~\~\~ \~ Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~ У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). \~\~\~\~ Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~умов,\~\~визначених\~\~змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України)). \~\~\~\~ Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. \~\~\~\~ Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~\~\~\~ Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1\~ст.530 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частини 1, 4\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Також слід зазначити, що в силу ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначеними родовими ознаками, він зобовязаний оплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті до дня їх фактичного повернення позикодавцю, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~ Крім того, відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання такого грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобовязань за кредитним договором, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своєчасного повернення кредиту та сплати процентів й відповідно належного виконання взятих на себе за договором кредиту зобовязань. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, за положеннями ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ст. 267\~\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved