Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою про звернення стягнення на заставлене майно, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 11.04.07 року укладений кредитний договір, внаслідок невиконання вимог якого виникла заборгованість в сумі 16 049,87 доларів США, і тому позивач просив звернути стягнення на заставлене майно, шляхом продажу останнім. Вказував, що 11.04.07 року між банком та відповідачами в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору укладений договір застави рухомого майна. Відповідно до умов даного договору, відповідачем, який є заставодавцем, передано позивачу, який є заставодержателем, автомобіль марки «Шевроле», модель «Авео», 2007 року виписку, д/н [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі надав кредитні кошти [PERSON] Проте, останнім зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитними коштами не виконано належним чином, про що відповідач повідомлявся банком із застереженням, що у разі невиконання позичальником умов договору, банк залишає за собою право вимоги дострокового повернення кредитних коштів та звернення стягнення на заставне майно. Однак, відповідач ніяк не відреагували на вимоги позивача і до теперішнього часу так і не здійснив погашення кредитної заборгованості. Виходячи з наведеного, представник позивача, просить суд стягнути заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет застави та стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач з представником у судовому засіданні підтримали свої письмові заперечення проти позову. Як вбачається з матеріалів справи, 11.04.07 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, предметом якого є надання позивачем [PERSON], кредитних ресурсів у сумі 13 856,87 доларів США на купівлю автомобіля та 5 417,84 доларів США - на сплату страхових платежів, з терміном погашення кредитних ресурсів до 10.04.14 року та з оплатою по процентній ставці 12% річних. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Умови кредитного договору відповідач виконував не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 16 049,87 доларів США ( 12 298,92 доларів США - заборгованість за кредитом, 1 056,12 доларів США - заборгованість по процентам, 116,40 доларів США - заборгованість по комісії, 2 578,43 доларів США - пеня.) Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредит не виплатив, відсотки за користування кредитом не сплатив, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно ст. 459 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченого зобов'язання. Як встановлено судом, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем у забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору укладено договір застави рухомого майна. Відповідно до умов даного договору, відповідачем, який є заставодавцем, передано позивачу, який є заставодержателем, автомобіль марки «Шевроле», модель «Авео», 2007 року виписку, д/н [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Згідно статті 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 564 ЦК України встановлює види забезпечення виконання зобов'язання та зазначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувачі вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги ,якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. За наведених підстав закону та обставин, встановлених в судовому засіданні, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет застави, з метою задоволення вимог позивача за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет застави. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved