Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про зняття арешту, припинення права власності, поновлення права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просив суд припинити право власності на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], за [PERSON], поновити право власності на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], за [PERSON]. Позивач у судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням\~статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.09.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення у справі № 0417/10542/2012, яким позов було задоволено частково. Проте вказаним рішенням не були вирішенні питання: Щодо припинення права власності на квартиру, розташованої за адресою [ADDRESS], за [PERSON] та поновленням права власності на квартиру, розташованої за адресою [ADDRESS], за [PERSON]. У звязку з цим, позивач за даним позовом [PERSON] позбавлений можливості провести державну реєстрацію права власності на квартиру, розташованої за адресою [ADDRESS] з а собою, та припинити право власності на вказану квартиру за відповідачем [PERSON] Також Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не має правової підстави зняти арешт з квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], оскільки судом дане питання не вирішене. Статтею 41 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 1\~статті 321 ЦК України\~передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~Ст. 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved