Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.1997 року, укладеного на Скадовської товарної біржі за № 0119/9 і та зареєстрованого в Скадовському БТІ за № 2925 від 27.10.1997 року, та рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 30.03.2020 року, яким був договір купівлі-продажу дійсним, належить 9/20 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутовими спорудами, розташованого по [ADDRESS] . Інша частка житлового будинку у розмірі 11/20 часток належить співвласнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2003 року. Належна їй частина житлового будинку ізольована, має окремий вхід, окреме електропостачання, газопостачання та водопостачання. Фактично ця частка є окремим об`єктом. Інша частина житлового будинку також має окремий вхід, окреме електропостачання, газопостачання та водопостачання і фактично є окремим об`єктом. Оскільки не було припинене право спільної часткової власності на житловий будинок вона не може зареєструвати на нього право власності як на окреме домоволодіння. Тому з метою захисту своїх прав вона звернулась до суду з позовом про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок. Просить припинити право спільної часткової власності на виділене їй у власність майно як окремий об`єкт нерухомості із житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: із жилого дома літ. «А» приміщення: кухня літ. 1-2, житлова кімната площею 10,4 кв.м. літ. Н, сені літ. «а1», тамбур літ. «а3», а також сарай літ. «В», 1/2 частка літньої кухні літ. «В», сарай літ. «Д», навіс літ. «Ж», туалет № 2. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 16.02.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 15.04.2021 позивачем уточнено позовні вимоги, та вона просила припинити право спільної часткової власності на виділене їй у власність майно як окремий об`єкт нерухомості із житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: із жилого дома літ. «А» приміщення: кухня літ. 1-2, житлова кімната площею 10,4 кв.м. літ. 1-7, сіні літ. «а1», тамбур літ. «а3», а також сарай літ. «В», 1/2 частка літньої кухні літ. «Б», сарай літ «Д», навіс літ. «Ж», туалет № 2, огорожа № 4, водопровід № 2. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги з підстав зазначених у позові та просили їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали повністю та не заперечували проти їх задоволення. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України та ч.1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю частковою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна що є у спільній частковій власності. В п.7 Постанови Пленуму ВС України від 04.10.1991р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу від 14.08.1997 року, укладеного на Скадовської товарної біржі за № 0119/9 і та зареєстрованого в Скадовському БТІ за № 2925 від 27.10.1997 рок, [PERSON] придбала 9/20 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутовими спорудами, розташованого по [ADDRESS] , а саме: із жилого дома літ. «А» приміщення: кухня літ. 1-2, житлова кімната площею 10,4 кв.м. літ. 1-7, сіні літ. «а1», тамбур літ. «а3», а також сарай літ. «В», 1/2 частка літньої кухні літ. «Б», сарай літ «Д», навіс літ. «Ж», туалет № 2 (а.с.4). Рішенням Скадовського районного суду від 30.03.2020 року, справа №663/145/20, визнаний дійсним договору купівлі-продажу від 14.08.1997 року, укладеного на Скадовської товарної біржі за № 0119/9 і та зареєстрованого в Скадовському БТІ за № 2925 від 27.10.1997 року (а.с.7-8). Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідач визнав позов, житловий будинок поділений в натурі на ізольовані частини, суд приходить до переконання що право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , слід припинити. Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином позивачу з державного бюджету підлягають поверненню 420,40 грн., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (840,80 х 0,5 = 420,40). На підставі ст.ст. 364, 367 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved