Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з [PERSON], [INFO], на\~ користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, до досягнення дитиною повноліття.\~Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 грудня 2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Червоногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 316. Спільне життя між ними не склалось, фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2017 року та позивачем подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу в них є малолітня дитина, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомогу на утримання сина не надає. Домовленості з відповідачем щодо сплати аліментів не досягнуто. Просила задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На заявлених вимогах наполягала. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Проте, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того, від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що до теперішнього часу він добровільно утримує свого сина [PERSON] та не збирається ухилятися від подальшого його утримання. Він щомісячно, незалежно від доходу, надавав кошти на утримання сина для забезпечення потреб дитини його віку. Необхідний дитині одяг та взуття, техніку для навчання (планшет, телефон, тощо) він купував за власні кошти та передавав дитині. Витрати на відпочинок дитини він здійснював самостійно. На пропозицію домовитися та підписати у нотаріуса договір про сплату аліментів на дитину позивач відмовилася. Зазначив, що ухилятися від сплати аліментів не збирається, та просив відмовити у задоволенні позову. Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05 грудня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НО №143910, виданого 05 грудня 2008 року Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області. (а.с.6) Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 264555, виданого Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.7) Згідно довідки від 11 липня 2016 року №14220016107 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON], зареєстрованої за адресою [INFO], її фактичним місцем проживання/перебування є [ADDRESS]. (а.с.9) Її син, [PERSON], фактично проживає/перебуває з позивачем за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 18 квітня 2017 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. (а.с.8) Як вбачається з відповіді Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради від 17 квітня 2018 року, [PERSON], [INFO], який відповідно до позовної заяви зареєстрований та проживає за адресою [INFO], не перебуває в управлінні на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. (а.с.14) Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, інформація щодо отримання доходів [PERSON] за 2017 рік у реєстрі відсутня. (а.с.10) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Як розяснено у п. 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України,\~відповідно до\~яких батьки\~зобов'язані\~утримувати своїх\~неповнолітніх дітей;\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина;\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення;\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог\~ст.\~182\~Сімейного кодексу України\~та як розяснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст.\~7\~Закону України\~від «Про\~державний бюджет\~України на\~2018\~рік» - з 01 липня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1944 гривні. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини,\~ позицію позивачки, те, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання сина [PERSON], а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки відповідачем не надано доказів на їх підтвердження. Згідно статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 11 квітня 2018 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. На підставі викладеного та

Outcome: approved