Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року про стягнення з нього, [PERSON] , [INFO], на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/4 частки всіх видів його прибутку щомісячно на розмір 1/6 частки всіх видів його прибутку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року з нього, на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів його прибутку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22.08.2014 року і до досягнення дитиною повнолітня. Також позивач зазначає, що 14.02.2015 року він одружився вдруге з [PERSON] та [INFO] від даного шлюбу у них народилась спільна донька - [PERSON] . Починаючи з 2017 року він не проживає з [PERSON] і донькою [PERSON] , та на підставі рішенні Дніпропетровського районного суду від 29.03.2017 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, а також стягнуто на користь [PERSON] на її утримання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Таким чином, на теперішній час, відповідно вказаних рішень суду з нього стягуються аліменти у загальному відсотковому розмірі 58%, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом, свої вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка та її представник надали відповідний письмовий відзив, згідно якого повністю заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів його прибутку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22.08.2014 року і до досягнення дитиною повнолітня. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2015 року позивач одружився вдруге з [PERSON] та від даного шлюбу у них, [INFO] народилась спільна донька - [PERSON] . Проте, починаючи з 2017 року позивач не проживає з [PERSON] і донькою [PERSON] , та на підставі відповідного рішенні Дніпропетровського районного суду від 29.03.2017 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, а також стягнуто на користь [PERSON] на її утримання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Таким чином судом встановлено, що на теперішній час, відповідно вищевказаних рішень суду з [PERSON] стягуються аліменти у загальному відсотковому розмірі 58% від частки його доходів. Так, статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що після ухвалення відповідних рішень суду з нього, [PERSON] стягуються аліменти у загальному відсотковому розмірі 58% від частки його доходів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки (25%), на утримання доньки [PERSON] та дожни [PERSON] у розмірі по 1/6 частині на кожного, що становить 33 %. Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідачки [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на дитину щомісячно, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітньої доньки, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. Крім того, 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч.2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не 30 відсотків, про що просить позивач у своєму позові, тому в даній частині позовні вимоги є безпідставними та необґрунтовані, тому суд відмовляє у задоволенні вказаної вимоги. Крім того, за правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили, тому вимога позивача щодо стягнення зменшеної суми аліментів починати з 05.10.2019 року (з моменту звернення до суду) є безпідставною та необґрунтованою, тому суд також залишає її без задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід Держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial