Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ТзДВ «СК «Гардіан» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначає, що внаслідок ДТП, яка сталася 03.10.2019 року близько 11 год. 00 хв. на автодорозі Ружин-Рогачі на відстані 3,300 км від с. Заріччя Ружинського району Житомирської області в напрямку с. Топори Ружинського району Житомирської області за участю автобуса «Рута 25», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на велосипедиста, загинув її батько [PERSON] . За фактом вказаної події, 03.10.2019 року слідчим СВ Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 12019060170000239 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою слідчого СВ Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області від 29.04.2020 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Рута 25», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ТзДВ «СК «Гардіан» відповідно до договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО1724645 та № АО 1192407. 20.02.2020 року представник позивачки надіслав ТзДВ «СК «Гардіан» повідомлення про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 10 015 грн. 20 коп. моральної шкоди. Оскільки ТзДВ «СК «Гардіан» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав відсутності вини водія забезпеченого транспортного засобу, не врахувавши, що потерпілий [PERSON] під час ДТП рухався на велосипеді, який не є джерелом підвищеної небезпеки, [PERSON] просить суд стягнути на її користь з ТзДВ «СК «Гардіан» 10 015 грн. 20 коп. моральної шкоди. У відзиві на позовну заяву представник ТзДВ «СК «Гардіан» просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, оскільки шкоду [PERSON] було завдано внаслідок непрямого умислу самого потерпілого [PERSON] , який своїми діями створив небезпеку, яка унеможливила відвернення негативних наслідків, що спричинило його загибель. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її та представника відсутності, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник ТзДВ «СК «Гардіан» у судове засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. За таких обставин, справа підлягає розгляду на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст. 81 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 03.10.2019 року близько 11 год. 00 хв. [PERSON] , рухаючись автомобільною дорогою місцевого значення Ружин-Рогачі на відстані 3,300 км від с. Заріччя Ружинського району Житомирської області в напрямку с. Топори Ружинського району Житомирської області на автобусі Рута 25, д.н.з. [NUMBER] , не вибравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив наїзд на велосипедиста, який від отриманих травм помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9 з.с.). Постановою слідчого СВ Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Давидюк О.О. від 29.04.2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12019060170000239 від 03.10.2019 року за фактом ДТП, внаслідок якої загинув велосипедист [PERSON] , закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України (а.с. 7-9). На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Рута 25», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ТзДВ «СК «Гардіан» відповідно до договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО1724645 та № АО 1192407 (а.с. 13, з.с). Позивачка [PERSON] є донькою загиблого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11, з.с.). Крім неї, в родинних стосунках із загиблим внаслідок ДТП [PERSON] перебували дружина - [PERSON] , доньки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 20.02.2020 року [PERSON] направила до ТзДВ «СК «Гардіан» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 14, 15), що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком (а.с. 15 з.с., 16). Як вбачається із змісту листа ТзДВ «СК «Гардіан» від 17.08.2020 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування з підстав відсутності вини водія забезпеченого транспортного засобу (а.с. 17 з.с. -18). Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Підпунктом 5 п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, відповідно до цього Закону страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону (п. 37.1. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Враховуючи, що в силу п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана саме смертю фізичної особи при експлуатації транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини особи у володінні якої цей транспортний засіб перебуває, суд дійшов висновку про те, що ТзДВ «СК «Гардіан», як страховик забезпеченого транспортного засобу внаслідок експлуатації якого настала смерть [PERSON] безпідставно відмовило позивачці у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п. 37.1. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За змістом п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Оскільки відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» на момент настання смерті потерпілого розмір мінімальної заробітної плати становив 4 173 грн. 00 коп., а право на страхове відшкодування мали п`ять осіб, то розмір належного [PERSON] страхового відшкодування становить 10 015 грн. 20 коп. ( 173 грн. 00 коп. х 12 / 2). За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТзДВ «СК «Гардіан» 10 015 грн. 20 коп. страхового відшкодування підлягають задоволенню. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від оплати судових витрат, то згідно зі ст.ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved