Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що за рішенням суду з [PERSON], як спадкоємця [PERSON], борг в розмірі 16 024 грн. Рішення суду набрало законної сили. Але відповідачка ухиляється від повернення грошових коштів. Своїми діями вона фактично відмовилась повернути кошти, тому він набув право за ст. 1282 ЦК України накласти стягнення на майно спадкодавця, а саме житловий будинок та земельну ділянку. Просив суд накласти стягнення на будинок площею 79,3 кв.м та земельну ділянку площею 0.0499га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Вокзальна, 47/1. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що в даний час триває виконавче провадження. Відповідачка ухиляється від виконання свого обовязку, не виконує рішення суду. Матеріали виконавчого провадження він не має змоги надати, бо державний виконавець відмовив надати йому справу на ознайомлення. У нього є номер телефону, але [PERSON] йому не телефонувала, щоб віддати кошти. Про виконавче провадження їй відомо, але [PERSON] ухиляється від сплати боргу. Просив задоволити. У судове засіданні відповідача та її представник не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали суду письмові заперечення та виписку з рахунку щодо наявності грошових коштів. Просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики без встановлення строку повернення, а [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2014 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] борг в розмірі 16 024 грн. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 березня 2015 року рішення районного суду залишено без змін. 22 квітня 2015 року постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження по стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 16 024 грн. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, вбачається, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0499 га, по вул. Вокзальна, 47/1 в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 березня 1984 року [PERSON] належав житловий будинок по вул. Вокзальній, 47/1 в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. З поданих судових рішень, вбачається, що спадкоємицею майна є відповідачка по справі [PERSON] Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи зі змісту вищенаведеної правової норми, можливість накладення стягнення на майно, передане спадкоємцям у натурі, не обумовлюється наявністю оцінки спадкового майна та реального поділу цього майна між співвласниками. При цьому відповідно до ст. 60 ЦПК України на позивача покладається обовязок довести факт ухилення або відмови спадкоємця повернути борг. У судовому засіданні судом розяснено обовязок позивача подавати докази та підтвердження своїх вимог, що передбачено ст. 10 ЦПК України, та у разі складнощів в отриманні доказів, суд сприяє стороні на витребуває докази. При цьому, суд оголосив перерву, надавши позивачу можливість подати докази або надати обґрунтоване підтвердження наявності перешкод в їх отриманні, що відповідає ст.ст.131, 133, 134, 137 ЦПК України. У подальшому позивач не надав суду доказів неможливості подати докази, відмови державного виконавця надати йому на ознайомлення та зняття відповідних копій матеріалів виконавчого провадження. Усні пояснення позивача, що він був у виконавчій службі, але йому нічого не надали, не підтверджують даних обставин, та не можливість подачі доказів. Жодного письмового звернення до виконавця, оскарження дій або бездіяльності державного виконавця, [PERSON] суду не надав, враховуючи, що позовна заява подана ним ще у квітні 2015 року. З поданої суду виписки по картковому рахунку від 30 червня 2015 року встановлено, що на картковому рахунку [PERSON] наявні грошові кошти в розмірі 16 138,86 грн. Також 19 червня 2015 року [PERSON] зверталась письмово з листом до Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області з заявою про необхідність направлення їй будь-якої кореспонденції на адресу її представника. Даний лист виконавчою службою був отриманий 23 червня 2015 року. Оскільки діючим цивільним законодавством встановлено обовязок спадкоємця задовольнити вимоги кредитора спадкодавця в межах вартості майна, одержаного у спадщину, зважаючи на те, що позивачем не подано доказів на доведення факту ухилення [PERSON] від виконання обовязку по задоволенню вимог [PERSON], суд приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення позову та накладення стягнення на майно. Крім того, на підтвердження наявності майна позивач подав суду копії державного акту та договору купівлі-продажу житлового будинку. Але не надав підтвердження наявності даного майна на час розгляду справи або неможливість подати суду та отримання запитів в реєстраційній службі щодо майна, оскільки запити по обєкту нерухомості є відкритою інформацією та надаються у встановленому законом порядку реєстраційною службою за запитом фізичних осіб. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду є законним, якщо суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення є обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed