Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 04 березня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 57. В обґрунтування позову зазначала, що з 04 березня 2005 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу дітей не мають. Починаючи з 2014 року сімейне життя почало погіршуватися. Через постійні сварки вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Уже майже два роки вони проживають як чужі люди. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Їхня сім'я фактично розпалася, шлюб носить формальний характер. На її прохання подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу відповідач не реагує, мотивуючи це своєю зайнятістю та відсутністю в місті Бровари, тому вона була змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, просить суд його задовольнити та розглянути дану справу у його відсутність. Майнових претензій до позивача він не має. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 04 березня 2005 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 57. Суд встановив, що сторони з 2014 року подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, хоча проживають разом в одній квартирі. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved