Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У жовтні 2021 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона 20.09.2008 року уклала шлюб, в якому у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, добровільно виділяти кошти на утримання сина відмовляється. У зв`язку із чим просила стягувати на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісячно починаючи із дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 03.11.2021 відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку строщеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, у разі неявки відповідача щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні у сторін від сумісного проживання [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та довідкою № 130 від 15.09.2021 року. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги повному обсязі на утримання неповнолітньої дитини, а вона цього потребує, тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved