Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 16.12.2013 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики грошей. Відповідно до умов договору відповідач отримав грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 15 квітня 2014 року. Проте відповідач свої зобов'язання не виконав, до теперішнього часу грошові кошти не повернуті. З огляду на викладене просила суд стягнути з [PERSON] на її корить\~ борг за договором позики від 16 грудня 2013 року в сумі 134 400 грн. Ухвалою від 11.01.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ім. правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник\~ зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною другою\~ статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до частини першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківські рахунки. Так, із матеріалів справи вбачається, що 16.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 5\~000 доларів США з кінцевим терміном повернення позики до 15.04.2014 року. Станом на 13.04.2017 року грошові кошти відповідачем не повернуто. Отже, дослідивши укладений між сторонами договір позики, відповідно до умов якого в борг видавалися відповідачу (боржнику) позивачем (позикодавцем) грошові кошти в розмірі 5\~000 доларів США, які вінне повернув, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем грошових зобовязань у встановлені строки, свідчить про порушення ним права позивача, яке підлягає судовому захисту. Окрім того, згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на викладене вище з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 134\~400 грн. Також, на підставі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 13344,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved