Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], де третя особа Орган опіки та піклування Дніпропетровської райдержадміністрації в особі служби у справах дітей, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши, що вона є бабусею [PERSON], [INFO], яка більше десяти років проживає разом з нею та знаходиться на повному її матеріальному забезпеченні. Син позивача [PERSON] з 2001 року став проживати разом з відповідачкою [PERSON] без реєстрації шлюбу. [INFO] року у них народилася дитина донька - [PERSON]. З дня народження дитини мати дитини [PERSON] не цікавилася нею, відмовлялася навіть її годувати, нехтувала своїми батьківськими обов'язками. Відповідачка часто покидала дитину, не приділяла їй ніякої уваги, вела розгульний спосіб життя, не ночувала вдома. Поки син позивача [PERSON] був на роботі, відповідачка почала збирати вдома компанії підозрілих людей, після чого з дому стали зникати речі. Після чергового зникнення відповідачки позивачка порадившись з сином забрала дитину до себе проживати. Позивачка дала можливість відповідачці владнати її особисті проблеми, однак остання нічого не робила, а згодом зовсім пропала. Позивачка неодноразово зверталася до органів міліції з питання знайти [PERSON], на що отримала відповідь, що місце її перебування не відомо. Так на підставі заяви сина позивача [PERSON] та довідок з міліції позивачка зареєструвала дитину лише 22.10.2003. Отже дитина [PERSON] з двомісячного віку проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. [INFO] року батько дитини [PERSON] помер. За життя батько приділяв багато уваги дитині, постійно з нею спілкувався, приймав активну участь у її вихованні. Після смерті батька дитини для встановлення статусу дитині потрібна інформація про матір. 04.11.2013 позивачка знову звернулася до АНД РВ ДМУ України в Дніпропетровській області з проханням розшукати [PERSON] на що отримала відповідь, що [PERSON] перебуває у м. Дніпропетровську, адресу свою вказати відмовилася, займається проституцією, схильна до вживання наркотичних засобів. Відповідачка, не займалася вихованням дитини, не цікавиться її розвитком, не допомагає та взагалі самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO]; стягнути із [PERSON], [INFO], уродженки м.Дніпропетровська на користь [PERSON], на утримання [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідачки судові витрати. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надавши заяву про слухання справи у її відсутності, на задоволенні позову наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить розміщене в газеті «Вісті Придніпров'я» №58 від 31.07.2014 повідомлення про слухання справи. Про причини своєї неявки суду не повідомила, не надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Дніпропетровської райдержадміністрації в особі служби у справах дітей до суду не з'явилися, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактично шлюбних відносинах з 2001 року, від яких у них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження. Позивачка по справі [PERSON] є рідною бабусею дитини [PERSON] Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 116 від 07 травня 2013 року. Відповідач [PERSON] дитину не відвідує, не приймає участі у її вихованні, станом здоров'я не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дані обставини підтверджуються довідкою-характеристикою ОКЗО «Дніпропетровська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів № 4», яку відвідує дитина, довідкою з місця проживання позивача. Таким чином, відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Висновком Дніпропетровської районної державної адміністрації в Дніпропетровській області від 25 липня 2014 року визнано доцільним позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO]. Факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню її доньки [PERSON], [INFO], достовірно встановлено, при цьому [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дитини, що підтверджується зібраними по справі письмовими доказами. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення [PERSON] батьківський прав відносно її доньки [PERSON], [INFO]. За змістом ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], вона зобов'язана надавати матеріальну допомогу на її утримання, відповідно до ст.ст.180-184 СК України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом, [PERSON] є матір'ю дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження і зобов'язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 25 квітня 2014 року до повноліття дитини. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. та на користь держави 243,60 грн.

Outcome: approved