Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У квітні 2014 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська торгово-інвестиційна компанія» звернувся до суду із позовом до Дніпропетровської міської ради, [PERSON], де третя особа [PERSON], про визнання першочергового права на виділення земельної ділянки, про визнання недійсним протоколу обґрунтування та визнання недійсним рішення щодо виділення частини земельної ділянки, посилаючись на те, що позивач має у власності об'єкти незавершеного будівництва у вигляді недобудов житлових будинків за адресами [ADDRESS] та 73. Право власності підтверджене рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2005. Позивач з 2005 року неодноразово намагався оформити право користування земельними ділянками та звертався до Дніпропетровської міської ради з відповідними заявами, сплачував кошти за інформаційні послуги в Управлінні земельних ресурсів за підготовку проектів відводу земельних ділянок. Адреса вказаним об'єктам незавершеного будівництва та технічні паспорти КП «ДМБТІ» також були виготовлені і присвоєні за заявами та за кошти позивача. 04.04.2014 на земельних ділянках, на яких розташовані недобудови позивача невідомі особи розпочали облаштування будівельного майданчику незважаючи на заперечення представників позивача. Після чого позивач звернувся за інформаційною довідкою до КП «Центр містобудування, архітектури, землеустрою та кадастру» та отримав інформацію, що відповідачем Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення про початок процедури відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] в межах ділянок позивача, процедура відведення яких була почата позивачем ще у 2005 році. Позивач вважає, що його право власності на недобудови, право користування земельними ділянками та першочергове право на оформлення відведення земельних ділянок порушене відповідачами, а тому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати право першочергового виділення у користування земельних ділянок за адресами [ADDRESS] і 73 у м. Дніпропетровську за фактичним розташуванням об'єктів права власності на нерухоме майно за позивачем; визнати недійсним протокол обґрунтування щодо виділення частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] 71 і 73 у м. Дніпропетровську на ім'я [PERSON] № 103 від 22.01.2014 рішення/розпорядження від 29.01.2014 №26/47; визнати недійсним рішення Дніпропетровської міської ради щодо виділення частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ім'я [PERSON] № 26/47 від 29.01.2014 (а.с.4-7, 192-194 т.1). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON]. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити, підтримали надані суду письмові заперечення (а.с.1-2 т.2). Представник відповідача Дніпропетровської міської ради Герасимчук С.С. у судовому засіданні 09.09.2014 позов не визнав, підтримав надані письмові заперечення на позов (а.с.3-10 т.2). Представник відповідача Дніпропетровської міської ради у судове засідання 11 листопада 2014 року не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат [PERSON] у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Відповідно до ч.4 ст.331 ЦК України (в редакції яка діяла до внесення змін Законом України від 15.12.2005 № 3201-IV) за заявою заінтересованої особи суд може визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є незначною. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2005 визнано за «Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська торгово-інвестиційна компанія» право власності на майно: незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] (на цей час [ADDRESS]); незавершений будівництвом житловий будинок №2 за будівельним номером 8 по [ADDRESS] (на цей час [ADDRESS]); незавершений будівництвом житловий будинок №3 за будівельним номером 9 по [ADDRESS] (на цей час [ADDRESS]); незавершений будівництвом житловий будинок №4 за будівельним номером 10 по [ADDRESS] (на цей час [ADDRESS]) (а.с.14-16 т.1). Розпорядженням міського голови Дніпропетровської міської ради від 29.03.2007 за № 258 р «Про присвоєння адреси незавершеним будівництвом житловим будинкам по вул. Кінноспортивній (Амур-Нижньодніпровський район)» присвоєно незавершеним будівництвом житловим будинкам по вулиці Кінноспортивній такі адреси: житловому будинку [ADDRESS] (будівельна адреса - [ADDRESS]); житловому будинку №3 - [ADDRESS] (будівельна адреса - [ADDRESS]); житловому будинку №2 - [ADDRESS] (будівельна адреса - [ADDRESS]) (а.с.28 т.1). Пунктами а,б,в частини 1 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон) передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 122 Закону сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. За змістом частин 1 та 2 статті 123 ЗК України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідно до п.34 ст.26 Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Рішенням сесії VІ скликання Дніпропетровської міської ради від 29.01.2014 за №26/47 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вулиці Кінноспортивній у районі буд. № 73 (а.с.205 т.1). 02 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під №293, відповідно до якого [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.137-138 т.1). Позивачем не надано доказів звернення до Дніпропетровської міської ради щодо відведення спірної земельної ділянки, як і не надано доказів набуття права власності на незавершені будівництвом об'єкти, оскільки рішення господарського суду позивачем досі не зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с.247 т.1). Суд не може погодитися з посиланнями позивача у позові та представника позивача в судовому засіданні щодо вирішення питання користування земельними ділянками, що підтверджується зверненням в 2007 році до Дніпропетровської міської ради з питання підготовки документів на право користування земельними ділянками по вулиці Кінноспортивна по фактичному розміщенню будинків №№71,73,75, оскільки дане звернення спрямоване до міського голови Куліченко І.І. (а.с.29 т.1), тоді як чинним на день звернення законодавством України, як і на тепер, про що зазначено вище, до повноважень голови міської ради не відноситься розпорядження землями територіальної громади. Доказів звернення позивача у встановленому законодавством порядку щодо виділення земельної ділянки по вулиці Кінноспортивна в районі будинків №№71,73,75, в оренду або в користування, або у власність, суду не надано. Суд також не погоджується з посиланнями позивача про наявність першочергового права на виділення у користування земельних ділянок за адресами [ADDRESS], 71 у м. Дніпропетровську з огляду на таке. Пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення відповідно до законодавства питань про подання допомоги інвалідам, ветеранам війни та праці, сім'ям загиблих (померлих або визнаних такими, що пропали безвісти) військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас (крім військовослужбовців строкової служби) або відставку, інвалідам з дитинства, багатодітним сім'ям у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів; відведення зазначеним особам у першочерговому порядку земельних ділянок для індивідуального будівництва, садівництва та городництва. Законодавством України не встановлено надання першочергового права юридичним особам щодо відведення землі. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач не підтвердив факт наявності у нього цивільних прав стосовно спірної земельної ділянки на час розгляду справи, не обґрунтував та не надав доказів незаконності рішення Дніпропетровської міської ради № 26/47 від 29.01.2014. Щодо позовних вимог позивача про визнання недійсним протоколу обґрунтування щодо виділення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], 73, м. Дніпропетровська на ім'я [PERSON], суд зазначає, що протокол обґрунтування не є тим документом, що зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed