Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

у жовтні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] померлої [INFO]. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 25.04.1995 видано свідоцтво про право власності на 1/5 частину квартири на [PERSON], після чого остання склала заповіт на належну їй частину квартири на позивача, після смерті [PERSON] позивач звернувся у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до 12-ї КДНК, однак оформити свідоцтво про спадщину через нотаріальну контору позивач не може, оскільки відповідач не впускає працівників БТІ для проведення інвентаризації, тому нотаріус відмовив видати таке свідоцтво, так як згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщини видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2018 по первісних позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним закрито провадження та скасовано заходи забезпечення позову шляхом зняття заборони дванадцятій Київській державній нотаріальній конторі видавати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/5 частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], померлої [INFO] (а.с. 186). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 02.08.2018 від неї надійшла заява в якій відповідач визнала позовні вимоги подані позивачем по справі (а.с. 177). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, 29.11.2013 [PERSON], [INFO] складено заповіт зареєстровано в реєстрі №3-866 та засвідчено державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], згідно якого вона заповіла [PERSON], [INFO] належну спадкодавцю на праві особистої власнсоті 1/5 частину квартири за номером [ADDRESS], (а.с. 38). [PERSON], [INFO] померла (а.с. 36). Згідно свідоцтва про право власності від 25.04.1995 спірна квартира належить на праві приватної спільної часткової власності гр. [PERSON] 1/5 частина квартири та членами її сім'ї: [PERSON] якому належить 1/5 частина, [PERSON] належить 1/5 частина, [PERSON] належить 1/5 частини квартири та [PERSON], належить 1/5 частина (а.с. 42). Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки Дванадцятій КДНК заборонено у видачі на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києві від 05.09.2016 (а.с. 37). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 1216 ЦК України визначає поняття спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п.п. 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як встановлено судом, що позивачем було прийнято спадкове після смерті [PERSON], однак після звернення позивачем до державного нотаріуса йому було відмовлено, з підстав заборони нотаріальній конторі видавати свідоцтво про право на спадщину на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 05.09.2016. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що право власності на спірну квартиру виникло у спадкодавця у встановленому законом порядку, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved