Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-16 00:00:00

У жовтні 2018 до суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації, у якій позивач просив стягнути із відповідача суму боргу у розмірі 4205,09 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що до Страхової компанії «Галицька» від Страхової компанії ТОВ «Експрес страхування» надійшла в порядку суброгації заява від 28.09.2017 з вимогою про повернення їм суми 4205,09 грн, в якості компенсації за виплачене ними платіжним дорученням від 02.08.2017 на узгоджений рахунок потерпілого страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу - автомобіля марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , який був ними застрахований договором добровільного страхування КАСКО від 15.04.2017 року № 202.17.2350449. 19.07.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу - автомобіля марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу - автомобіля марки «Субару», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Страховою компанією «Галицька» складено страховий акт (аварійний сертифікат) № ГСК 000006678-01М та проведено свій розрахунок на виплату страхового відшкодування відповідно до умов укладеного договору страхування цивільно-правової відповідальності (полісу АК №2394501) за збиток, нанесений їх страхувальником пошкодженому транспортному засобу, після чого платіжним дорученням позивачем перераховано кошти в сумі 4205,09 грн. на узгоджений рахунок заявника. Враховуючи викладене, до позивача перейшло право зворотної вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію за № 963 від 27.07.2018 з вимогою перерахувати суму боргу, однак відповідач суму боргу не сплатив, у зв`язку з цим позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2018 відкрито провадження у даній справі; справу ухвалено розглядати за правилами загального провадження; призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2019, клопотання представника позивача ПрАТ СК «Галицька» - Салиги Р.В. про розгляд вищезазначеної справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено; розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за адресою місця проживання відповідача, повернулись до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що до позивача від Страхової компанії ТОВ «Експрес страхування» надійшла в порядку суброгації заява №4137/3.17.1045 від 28.09.2017 з вимогою про повернення їм суми 4205,09 грн, в якості компенсації за виплачене ними платіжним дорученням № ЦО01966 від 02.08.2017 на узгоджений рахунок потерпілого страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу - автомобіля марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , який був ними застрахований договором добровільного страхування КАСКО від 15.04.2017 за № 202.17.2350449. 19.07.2017 о 17 год. 45 хв. в м. Києві на вул. Антоновича, 157 [PERSON] керувала транспортним засобом - автомобілем марки «Субару», державний номерний знак [NUMBER] , не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкоджень транспортних засобів, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишила, чим порушила п.п. 13.1, 2.10.а ПДР України, тобто скоїла порушення передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.10.2017, [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. За нормою частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні згаданої дорожньо-транспортної пригоди доведена та доказуванню не підлягає. На момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб - автомобіль марки «Субару», державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Галицька» на підставі полісу АК № 2394501 від 10.01.2017, а транспорний засіб - автомобіль марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований у СК ТДВ «Експрес страхування на підставі договору добровільного страхування «КАСКО» від 15.04.2017 № 202.17.2350449. Згідно акту виконаних робіт № 2017006855 від 29.08.2017, СК ТДВ «Експрес страхування» вартість відновлювального ремонту застрахованого об`єкту склала 6611,69 грн. Згідно з умовами Договору №202.17.2350449 від 15.04.2017, на підставі страхового акту № 2017006855 від 29.08.2017, СК ТДВ «Експрес страхування» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 4205,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11350 від 23.05.2019. Відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 979 ЦК України, передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною першою статті 990 ЦК України, передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Згідно ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Частиною першою статті 1191 ЦК України, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача суми страхового відшкодування в сумі 4205,09 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved