Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У жовтні 2017 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»(далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом,в якому зазначає,що 21.12.2011 р.між ПАТ КБ«Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 21.12.2011 року за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 1700 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з відсотковою ставкою за користування кредитом 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем неналежним чином виконуються умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів,станом на 31.08.2017 р.у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 45654 гр.23 коп.,яка складається з такого: - 1658 гр. 27 коп. заборгованість за тілом кредиту - 37290 гр. 89 коп. заборгованість за відсотками - 4054 гр. 87 коп. заборгованість за пенею та комісіями - 500 гр. 00 коп. штраф (фіксована частина) - 2150 гр. 20 коп. штраф (процентна складова). та не сплачена на день звернення позивача до суду. Посилаючись на приписи ст.509,526,610, 611,625,1049,1050,1054 ЦК України,позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1600 гр. 05.12.2017 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя ухвалив заочне рішення по цивільній справі № 336/5838/17 провадження 2/336/1790/2018 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2020 року, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2017 року. Відповідач відзиву на позовну заяву або заяв іншого змісту до суду не подала, разом з цим за змістом своєї заяви про перегляд судового рішення вказала про пропуск строку позовної давності. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст.11 ЦК України,підставою виникнення цивільних правовідносин є,зокрема,правочини. З матеріалів\~справи встановлено,що\~21.12.2011\~р.між\~ПАТ КБ«Приватбанк»\~та відповідачем\~ [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№ б/н\~від 21.12.2011\~року за\~умовами якого\~позивач надав\~відповідачу кредит\~у сумі\~1700\~грн.\~00\~коп.,\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~з відсотковою\~ставкою за\~користування кредитом\~30\~відсотків на\~рік на\~суму залишку\~заборгованості за\~кредитом,\~про що\~надано копію\~анкети-заяви\~№ б/н,\~Витяг з\~тарифів обслуговування\~кредитних карт\~«Універсальна»,\~умови та\~правила надання\~банківських послуг.\~ Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2017 р.у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 45654 гр.23 коп.,яка складається з такого: - 1658 гр. 27 коп. заборгованість за тілом кредиту - 37290 гр. 89 коп. заборгованість за відсотками - 4054 гр. 87 коп. заборгованість за пенею та комісіями - 500 гр. 00 коп. штраф (фіксована частина) - 2150 гр. 20 коп. штраф (процентна складова). Доказів про погашення суми боргу,на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Як встановлено ст.509,526 ЦК України,зобов`язанням є\~ правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати\~ майно,\~ виконати\~ роботу, надати послугу, сплатити гроші\~ тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку;зобов*язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.611,625 ЦК України,порушенням зобов*язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов*язання(неналежне виконання);у разі порушення зобов*язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом,зокрема,сплата неустойки,що передбачено ст.549 ЦК України. Статтями 1049,1050 ЦК України встановлено обов*язок позичальника повернути позикодавцеві позику(грошові кошти)у такій самій сумі,у строк та в порядку,встановленому договору;якщо договором встановлено обов*язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням),то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавць має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилась,та сплати процентів. Позивачем заявлено про застосування строків позовної давності, як на підставу для відмови у задоволенні позову, дослідивши обґрунтування яких суд встановив наступне. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт перший статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після\~\~переривання\~\~\~\~перебіг\~\~ позовної\~\~ давності\~\~ починається\~\~ заново (ч. 1, 3\~ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки\~(ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи\~(ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Так з розрахунку заборгованості по кредитному договору № б/н від 21.12.2011 року видно, що відповідач отримала кредит в сумі 1700,00 грн. яким користувалася. Останній платіж відповідач здійснила 21.01.2015 року. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Разом з цим, суд встановив, що відповідач здійснивши платежі 20.01.2015 року та 21.01.2015 року перервала строк позовної давності, тому відсутні підстави для відмови у позові з підстав пропущення строку позовної давності. З наведеного вище, суд встановив, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на вимогах закону,підтверджені доказами,які відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості,відповідачем не спростовані,що є піставою для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимоги.Розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв*язку\~ з розглядом справи,встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказі,які подаються до закінчення судових дебатів або протягом п*яти днів після ухвалення рішення суду за умови,що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1600 гр.,про що надано платіжне доручення,при задоволенні позову у повному обсязі суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у повному обсязі.

Outcome: approved