Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 26.04.2016 року у розмірі 1 204 209 грн. 00 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 31.05.2016 року по 28.09.2018 року у розмірі 836 872 грн. 16 коп., інфляційних збитків за період з 31.05.2016 року по 28.09.2018 року у розмірі 319 235 грн. 81 коп., та трьох відсотків річних у розмірі 84 170 грн. 50 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу у позику грошові кошти в розмірі 1 254 209,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позику у строк до 31.05.2016 року Повернення позики підтверджується розпискою позикодавця (п. 5.1. Договору). Згідно п. 2 Договору позики від 26.04.2016 р. позика передається безпосередньо при підписанні сторонами договору готівкою. Відповідно до п. 3 договору позика є безпроцентною. 27.04.2016 року відповідач передав позивачу 50 000,00 грн., що підтверджується записом на договорі позики. З травня 2016 року відповідач почав уникати виконання взятих на себе і зобов`язань, тобто в добровільному порядку відповідач повернути зазначені кошти відмовився. За твердженнями позивача, загальна сума неповернутої позики складає: 1 204 209,00 грн. Згідно з п. 6 Договору позики в разі прострочення повернення позики позикодавець має право нарахувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. Тому розрахунок загальної суми боргу складається з наступного: пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 31.05.2016 року по 28.09.2018 року у розмірі 836 872,16 грн.; інфляційні збитки за період з 31.05.2016 року по 28.09.2018 року у розмірі 319 235,81 грн.; сума відсотків (3% річних) за користування грошовими коштами за період з 31.05.2016 року по 28.09.2018 року у розмірі 84 170,50 грн. 12.05.2020 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в частині нарахування інфляційних втрат та 3% річних та зменшення позовних вимог в частині нарахування пені, а саме просить стягнути з відповідача: заборгованість за договором позики у розмірі 1 204 209,00 грн.; 468 248, 80 грн. - інфляційних втрат, 108 320,94 грн. - 3% річних, а також 383 862,24 грн. - штрафних санкцій (пені). В судових засіданнях представник позивача та позивач позовні вимоги підтримували, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання в черговий раз не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомили, подали заяву про відкладення розгляду справи. За таких обставин, з огляду на позицію представника позивача, відсутність доказів поважності чергової неявки в судове засідання відповідача, суд вважає можливим проводити і завершити розгляд справи за відсутності останнього на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 26.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу у позику грошові кошти в розмірі 1 254 209,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позику у строк до 31.05.2016 року (а.с.8-9). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч.1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов`язання. З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 2 Договору позики від 26.04.2016 року позика передається безпосередньо при підписанні сторонами договору готівкою. Відповідно до п. 3 договору позика є безпроцентною. Повернення позики підтверджується розпискою позикодавця (п. 5.1. Договору). Із матеріалів справи вбачається, що 27.04.2016 року відповідач повернув позивачу 50 000,00 грн., що підтверджується записом на договорі позики (а.с.9). Після чого, [PERSON] з травня 2016 року почав уникати виконання взятих на себе зобов`язань. Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 6 Договору позики в разі прострочення повернення позики Позикодавець має право нарахувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. За вимогами заяви про зменшення позовних вимог в частині пені, пеня обраховується за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду, а саме за період з 29.09.2017 року по 28.09.2018 року. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене у відповідача станом на 05.04.2021 року утворилась заборгованість яка складається з наступного: заборгованість за договором позики у розмірі 1 204 209,00 грн.; 468 248, 80 грн. - інфляційних втрат, 108 320,94 грн. - 3% річних, а також 383 862,24 грн. - штрафних санкцій (пені). Відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved