Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 22.11.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №779. Від вказаного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що останнім часом сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також зазначає, що сімейне життя із відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб, втрату почуття любові. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюб носить формальний характер. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, на стягненні з відповідача судових витрат не наполягали. Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували проти розірвання шлюбу. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 22.11.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №779. Від вказаного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту частини 2 ст. 110 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] [INFO] народила дитину [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьком якого зазначено [PERSON] . Із ч. 3 ст. 110 СК України вбачається, що чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. У матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява матері та батька дитини про визнання батьківства, із якої вбачається що громадянин [PERSON] визнає себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, народження [PERSON] у шлюбі дитини від іншого чоловіка, сторони вважають, що це суттєво суперечить їхнім інтересам та можливості існування шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат. На підставі ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved