Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У квітні 2014 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21.08.2008 між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», укладено кредитний договір №2608/11/08-К. За умовами\~\~вказаного договору він одержав від банку кредит в сумі 44\~502,13 доларів США для придбання квартири. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та відповідачем укладено договір іпотеки №2608/11/08-К від 21.08.2008 року, предметом якого є майнові права на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] та області. Також з цією ж метою між [PERSON] та відповідачем укладено договір поруки №2608/11/08-К, датований 30.12.1899 року, за яким поручитель поручилася перед кредитором за належне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. [PERSON] вважає кредитний договір таким, що укладений всупереч вимогам законодавства та суттєво порушує його права, оскільки у ньому відсутній графік платежів, умови про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту, та не попередив про валютні ризики, чим порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та ввів його в оману. Уточнивши позовні вимоги та посилаючись на ст. 230 та ч. 2 ст. 548 ЦК України просили визнати недійсними з моменту укладення: кредитний договір №2608/11/08-К від 21.08.2008 року та договір іпотеки №2608/11/08-К від 21.08.2008 року, укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра»; договір поруки №2608/11/08-К, датований 30.12.1899 року, укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра»; зобовязати ПАТ КБ «Надра» зупинити нарахування пені, відсотків, штрафних санкцій за кредитним договором; зазначити у рішенні суду, що квартира [ADDRESS] та області підлягає виключенню з «Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна» і «Державного реєстру іпотек», записи до яких вніс приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні позивачі та їхній представник позов підтримали, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи вважає позов у частині вимог, що стосуються приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу [PERSON] безпідставним; окрім того, просить застосувати до вимог строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Встановлено, що 21.08.2008 між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», укладено кредитний договір №2608/11/08-К. За умовами\~\~вказаного договору [PERSON] одержав від банку кредит у сумі 44\~502,13 доларів США інвестування коштів у будівництво житлового фонду зі сплатою відсотків у розмірі 14,49 % річних(а.с. 19-22). У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено договір іпотеки №2608/11/08-К від 21.08.2008 року, предметом якого є майнові права на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] та області(а.с.27-32). У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено договір поруки №2608/11/08-К, датований 30.12.1899 року, за яким поручитель поручилася перед кредитором за належне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором(а.с.23-24). Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, яз яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину\~\~\~\~не може суперечити цьому Кодексу,\~\~\~\~іншим актам цивільного\~\~законодавства,\~\~\~\~а\~\~\~\~ також\~\~\~\~ моральним\~\~\~\~ засадам суспільства. Особа,\~\~\~\~яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника\~\~правочину\~\~ має\~\~ бути\~\~вільним\~\~\~\~і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Згідно з положеннями ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Відповідно до положень вказаної статті Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Згідно ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначений приблизний (невичерпний) перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61цього Кодексу. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що вказаний вище кредитний договір є несправедливим до позивача, оскільки при підписанні договору позивач мав реальну можливість ознайомитись з його умовами і за умови непогодження з його положеннями - відмовитися від укладання такого договору. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що при підписанні вказаного договору всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його умов вимогам законодавства, на що посилається у своїй позовній заяві позивач. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Так, під обманом слід розуміти певні винні та навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді настати не можуть, але для сторони, що вчиняє обман, наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними. Такий обман може відбуватись як у вигляді активної поведінки, так і у вигляді бездіяльності або замовчування про певні обставини. Правочини, що вчинені під впливом обману, належать до оспорюваних правочинів, а тому наявність обману як такого та наявність дій сторони правочину щодо вчинення обману мають бути доведені особою, яка діяла під впливом обману. Ні позивачем, ні його представником не подано жодного доказу на підтвердження наявності в діях представників відповідача\~\~ вищевказаних ознак вчинення обману позичальника при укладенні спірного правочину. Твердження позивача та його представника про обман позичальника носять декларативний характер, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Незмінюваність курсу гривні по відношенню до іноземних валют, зокрема до долара США, законодавчо не закріплена. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Волатильність курсу гривні по відношенню до долара США є загальновідомим фактом, який не міг бути не відомим позивачеві з огляду на те, що за останні роки курс неодноразово змінювався як у сторону зменшення, так і у сторону збільшення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Укладаючи оспорюваний кредитний договір, сторони діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, підписуючи оспорюваний кредитний договір, позивач повинен був усвідомлювати можливість збільшення обсягу його зобов'язань за цим договором у гривневому еквіваленті у випадку зростання курсу долара США по відношенню до гривні та враховувати підвищений валютний ризик за таким кредитом. Окрім того, суд бере до уваги і ту обставину, що умови кредитного договору сторонами визнавались та виконувались відповідно до порядку, встановленого таким договором, протягом майже семи років, жодних вимог щодо зміни окремих його положень сторонами раніше не вимагалось, що підтверджує вільне волевиявлення сторін при укладанні такого договору, повне розуміння сторонами змісту таких договорів та наслідки їх укладання. Позов у частині вимог про визнання недійсними договорів поруки та іпотеки задоволенню не підлягає із таких підстав. Обгрунтовуючи позовні вимоги у цій частині позивачі посилались на ч.2 ст. 548 ЦК України, відповідно до якої «недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом». Враховуючи те, що основне зобовязання судом не визнане недійсним, тому відсутні правові підстави для визнання недійсними і договорів іпотеки та поруки. Не вбачає також суд підстав для зобовязання ПАТ КБ «Надра» зупинити нарахування пені, відсотків, штрафних санкцій за кредитним договором та виключити з «Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна» і «Державного реєстру іпотек», записи до яких вніс приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу [PERSON], оскільки такі способи захисту цивільних прав не передбачені чинним законодавством. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed