overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з 07 липня 2007 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 151. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає та виховується нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. З травня 2014 року шлюбні відносини припинили. Причиною розпаду сім'ї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Між ними спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається виховуватися та проживати разом з нею. Просить позов задовольнити. Представник позивачки у судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги підтримав. Повідомив про те, що позивачка на даний період часу мешкає в іншій країні, позов свій підтримує у повному обсязі, простить його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що відповідач пред'явлений позов визнав, також не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з травня 2014 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає та виховується позивачкою. Між сторонами спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишається проживати та виховуватись позивачкою. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявленого позову позивачка посилається на те, що з 11 вересня 1998 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 570. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку Ангеліну, [INFO] та доньку Єлизавету, [INFO], які мешкають разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинили. Причиною розпаду сімї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів. Вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Між ними спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з нею. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не зявилась. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Предявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився. Подав суду заяву про розгляду справи у його відсутність. Предявлені позовні вимоги визнав. Не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку Ангеліну, [INFO] та доньку Єлизавету, [INFO], які мешкають разом з позивачкою. Між сторонами спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишаються проживати та виховуватись позивачкою. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 жовтня 2001 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Ізмайлівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області зроблено актовий запис №3. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, взаєморозуміння з питань ведення домашнього господарства було втрачено, що стало підставою припинення відносин. З грудня 2015 року проживають окремо. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Позивач надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження Серії І-ОЛ №006110, виданого 06 жовтня 2001 року Ізмайлівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, [PERSON] та [PERSON] одружились 06 жовтня 2001 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №3. Прізвища після одруження [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, питання про поділ спільного майна не ставиться. З грудня 2015 року проживають окремо. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб має формальний характер, а збереження родини суперечило б інтересам позивача та дітей. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 13 лютого 2004 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 42. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом 2013-2014 років сімейне життя погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З серпня 2014 року припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, проживають окремо. З відповідачем досягнуто домовленості щодо проживання сина за місцем проживання матері. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але надали письмові заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав, позивач підтримала їх у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 13 лютого 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міського управління юстиції, 13 лютого 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 42. Прізвища після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено, рішення про розірвання шлюбу прийнято спільно. Досягнуто згоди щодо проживання дитини з позивачем. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам. Крім того, спір про проживання дитини відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.06.2011 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області зроблено відповідний актовий запис №168. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалось у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та виховання дитини. Шлюбні стосунки припинили, примирення не бажає. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме з нею, спору про поділ майна в даний час не існує. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але надали письмові заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав, позивач підтримала їх у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], виданого 18.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] та [PERSON] 18.06.2011 року зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області зроблено відповідний актовий запис № 168. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], який народився [INFO] року. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено, рішення про розірвання шлюбу прийнято спільно, що підтверджується заявами сторін. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам. Крім того, спір про проживання дитини та поділ майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до їх повноліття. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з 11 вересня 1998 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 570. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею та знаходяться на її утриманні. З початку лютого 2016 року вони припинили сімейні відносини. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач добровільно не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей не надає, не працює, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини на її користь. В обґрунтування предявленого позову позивачка посилається на те, що з 27 липня 2013 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі. З листопада 2015 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не зявилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. . Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини не надає, офіційно працює КЗ «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості ім. О.Кошового м. Дніпродзержинська» ДМР на посаді керівника гуртка, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування предявленого позову позивачка посилається на те, що з 12 серпня 2006 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 291. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Спільне життя з відповідачем не склалося. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Відповідач працює у ПАТ «ДніпроАзот», має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не зявилась. Подала суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлений. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає, працює у ПАТ «ДніпроАзот», суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON], звернулась до суду з указаною заявою, зазначаючи, що на підставі договору купівлі-прадажу від 28.12.1978 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Криворізької нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1556, належить на праві приватної власності 1/3 частина домоволодіння з відповідними господарським та побутовими спорудами, розташований за адресою м. Кривий Ріг, вул.. Хібінська, 15. У вказаному документі імя позивача вказано як [PERSON], однак вірним імя позивача, відповідно до паспорту є [PERSON]. Вказана помилка у імї позивача перешкоджає їй використовувати її власність на свій розсуд. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила встановити факт належності їй як власнику вказаного правовстановлюючого документу. У судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задовольнити. У судовому засіданні представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, був двічі повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно із договору дарування від договору купівлі-прадажу від 28.12.1978 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Криворізької нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1556, належить на праві приватної власності 1/3 частина домоволодіння з відповідними господарським та побутовими спорудами, розташований за адресою м. Кривий Ріг, вул.. Хібінська, 15. У вказаному документі імя позивача вказано як [PERSON], однак вірним імя позивача, відповідно до паспорту є [PERSON]. Як пояснила в судовому засіданні заявниця, розбіжності у написанні її прізвища виникли внаслідок переклади його прізвища з російської на українську мову. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] слід задовольнити та встановити факт належності заявниці [PERSON], 1/3 частина домоволодіння з відповідними господарським та побутовими спорудами, розташований за адресою м. Кривий Ріг, вул.. Хібінська, 15, в якому її імя зазначено як [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved