Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання\~ права\~ власності. Свої вимоги мотивує тим, що 24.12.1996 р. між [PERSON], яка діяла від імені неповнолітньої [PERSON], та нею було укладено договір купівлі продажу квартири № 22 в домі № 33 по пр. Миру (колишня назва проспект Леніна) в м. Ізмаїл Одеської області, який було зареєстровано Одеською товарною біржею за № 1661. Оскільки умови вказаного договору купівлі-продажу було виконано сторонами, позивач просив визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним, визнати за нею право власності на квартиру, що розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Мира (колишня назва Леніна)[ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами згоден. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник Ізмаїльської міської Ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 24.12.1996 р. між [PERSON], яка діяла від імені неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] (колишня назва проспект Леніна) в м. Ізмаїл Одеської області, який було зареєстровано на Одеській товарній біржі в м. Ізмаїл за № 1661 від 24.12.1996 р. (а.с.8-10). Відповідно до розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року №57р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області», проспект «Леніна» перейменована у проспект «Мира». Укладений між сторонами договір зареєстрований на Одеській товарній біржі в м. Ізмаїл Одеської області 24.12.1996 року за №1661. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.5 договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлена можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Суд вважає, що 24.12.1996 року сторони уклали договір, який не порушує нічиїх прав та інтересів. Позивач, як покупець, свої обовязки за договором виконала, і за її вимогою, суд має право визнати таку угоду дійсною. Позивач [PERSON] зареєстрована в [INFO], що підтверджено записом про реєстрацію у паспорті громадянина України (сторінка 11). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу повинен бути визнаний дійсним. На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований. Згідно ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. З аналізу ч.1 ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. вбачається, що договори про відчуження нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або часткова виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст.15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved