Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ Держгеокадастру у м. Павлограді Дніпропетровської області, Колективне підприємство Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності на земельну ділянку, в якій просив суд припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, пров. Свердлова, 14, загальною площею 0, 1188 га; визнати за ним право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, пров. Свердлова, 14, загальною площею 0, 1188 га. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 29 серпня 2003 року він, на підставі договору купівлі-продажу, придбав у власність житловий будинок з надвірними побудовами № 14 по провулку Свердлова в м. Павлограді Дніпропетровської області. Будинок розташований на земельній ділянці, площа якої складає 1188 кв. м. Продавцю вказаний будинок належав на підставі договору дарування, посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 01.03.1991 року за р. № 1-864 та зареєстрованого в Павлоградському МБТІ 24.01.1992 року за № 2292668. Після купівлі будинку, він вирішив приватизувати земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями. Під час підготовки всіх необхідних для приватизації документів, звернувшись до Відділу Держгеокадастру у м. Павлограді Дніпропетровської області, він дізнався, що станом на 19 квітня 2016 року земельна ділянка з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,1188 га зареєстрована за [PERSON], відповідно до рішення сесії Павлоградської міської ради від 02 жовтня 1997 року, державний акт на право приватної власності на землю серії НМ 000574 зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2080-Ж від 02.10.1997 року. Отже виявилося, що під час укладання договору купівлі-продажу йому не було відомо про те, що земельна ділянка приватизована, а продавець помилково або свідомо про це не зазначив. На даний час він є власником житлового будинку, але не може приватизувати земельну ділянку, на якій він розташований через те, що вона вже приватизована попереднім власником, який помер. У зв'язку з чим, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Представники третіх осіб Відділу Держгеокадастру у м. Павлограді Дніпропетровської області, Колективного підприємства Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі договору дарування, посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 01.03.1991 року за р. № 1-864 та зареєстрованого в Павлоградському МБТІ 24.01.1992 року за № 2292668, [PERSON] належав житловий будинок з надвірними побудовами № 14 по провулку Свердлова в м. Павлограді Дніпропетровської області. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НМ 000574, виданого Павлоградською міською радою 02.10.1997 року, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка, розташована за адресою: пров. Свердлова, 14, м. Павлоград, Дніпропетровська область, площею 0,1188 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на підставі рішення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області. За договором купівлі-продажу житлового будинку від 29 серпня 2003 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] отримав у власність\~житловий будинок з надвірними побудовами № 14 по провулку Свердлова в м. Павлограді Дніпропетровської області. Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений 29 серпня 2003 року, правовідносини, що виникли між сторонами, підлягають врегулюванню Земельним\~\~кодексом\~\~України, в редакції, чинній на вказану дату. Частина 1 ст. 120 ЗК України визначала, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Частина 1 ст. 377 ЦК України, в редакції станом на 29.08.2003 року, визначала, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Укладаючи договір купівлі-продажу житлового будинку продавець не повідомляв про оформлення права власності на земельну ділянку. У договорі також не зазначено про належність земельної ділянки [PERSON] Відтак, з огляду на зміст договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.08.2003 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку, що житловий будинок № 14 по пров. Свердлова в м. Павлограді Дніпропетровської області з надвірними будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 1188 кв.м (п. 1 договору), разом із земельною ділянкою, площею 1188 кв.м, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, перейшов у власність [PERSON] Враховуючи те, що земельна ділянка була сформована ще у 1997 році, був визначений її розмір, кадастровий номер, перейшла у приватну власність із визначеним цільовим використанням, яке не змінено до теперішнього часу, а тому наявні підстави для застосування прямих норм закону - ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України щодо переходу земельної ділянки у власність. Згідно ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved