Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

у квітні 2016 року ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилалася на те, що відповідно до кредитного договору № С46.177.70016 від 18.08.2011 р., укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON], останній було видано кредит в сумі 10 127 грн. зі сплатою 20% річних. 30 жовтня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1, згідно умов якого банк відступив факторові з 30.10.2015 р., а позивач відповідно до договору фаторингу та вимог чинного законодавства набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Станом на 30 жовтня 2015 року відповідач не повернув банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 25 944,73 грн., яка складається з: -10 127 грн. простроченого боргу, -15 817,73 грн. прострочених процентів. У судове засідання представник позивача не з'явився. З позовної заяви вбачається, що позивач просить розглядати справу у відсутність представника кредитної спілки. Зазначено, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] 18 серпня 2011 року та ПАТ «Ідея Банк» уклали кредитний договір на суму 10 127 грн. зі сплатою 20% річних, що підтверджується наданою суду копією кредитного договору № С46.177.70016 (а.с. 18). 30 жовтня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1, згідно умов якого банк відступив факторові з 30.10.2015 р., а позивач відповідно до договору фаторингу та вимог чинного законодавства набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. (а.с. 12) Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 30 жовтня 2015 року відповідач не повернув банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 25 944,73 грн., яка складається з: -10 127 грн. простроченого боргу, -15 817,73 грн. прострочених процентів. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 30 жовтня 2015 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 24). З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір.

Outcome: approved