Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по кредиту у розмірі 65773,26 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 1762 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP42762192 від 29.09.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2236,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Однак в порушення взятих на себе зобовязань за вказаним договором відповідач не виконала умови договору, в звязку з чим станом на 13.08.2018р. утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 69448,28 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 2236,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 18200,80 грн.; заборгованість за пенею та комісією 49011,48 грн., від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 7283,27 грн., яка була задоволена судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17.06.2009 року з [PERSON] на користь позивача, тому різниця становить 62165,01 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф ( фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процента складова) 3108,25 грн. В добровільному порядку спір вирішити не надалося можливим, у звязку із чим позивач змушений звернутись до суду. 20 листопада 2018 року ухвалою суду було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб, у якій розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 25 березня 2019 року в судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, до суду повторно не зявилась, правом надання відзиву не скористався. Ухвалою суду від 25.03.2019 року, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вирішено питання про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до Анкети-заяви № DNH4KP42762192 від 29.09.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2236,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Однак в порушення взятих на себе зобовязань за вказаним договором відповідач не виконала умови договору, в звязку з чим станом на 13.08.2018 р. утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 69448,28 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 2236,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 18200,80 грн.; заборгованість за пенею та комісією 49011,48 грн., від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 7283,27 грн., яка була задоволена судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17.06.2009 року з [PERSON] на користь позивача , тому різниця становить 62165,01 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф ( фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процента складова) 3108,25 грн. Відповідач власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета - заява разом з Памяткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», з якими він ознайомився в письмовому вигляді та які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у Анкеті-заяві від 29.09.2006 року, а також підпис в та правилами надання банківських послуг (а.с. 8, 9-12). Відповідно до п.2.1.1.5.5 Договору, - клієнт зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Також, відповідно до пунктів 2.1.1.5.6 та 2.1.1.5.7 відповідач зобовязався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, відповідач надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, що дає право позивачу у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Тобто, перед укладенням спірного договору відповідач був повідомлений з умовами надання кредитної картки, умовами кредитування та тарифами банку. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до вимог якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 599 ЦК України закріплено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивач належним чином виконав всі покладенні на нього обовязки, згідно умов кредитного договору, що також не спростовано відповідачем та доказів цьому не надано. В порушення умов Договору, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції\~України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню, та відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу (фіксованої частини) та штрафу (процентної складової). Судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17.06.2009 року з [PERSON] на користь позивача було стягнуто заборгованість за цим же кредитним договором в сумі 62165,01 грн.. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об'єктивності і справедливості, перевіривши надані розрахунки, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNH4KP42762192 від 29.09.2006 р. станом на 13.08.2018 року в сумі 62165,01 грн., виходячи з наступного розрахунку. Загальна сума заборгованості становить 69448,28 грн. і складається із: 2236 грн.- тіла кредиту.; 18200,80 грн. заборгованість за відсотками; 49011,18 грн. пені, отже за вирахуванням суми 7283,27 грн., що була стягнута за судовим наказом, залишається не повернутою сума боргу - 62165,01 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial