Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до районного суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 10 липня 2006 року між ПАТ «Київобленерго» та [PERSON] було укладено договір про користування електричною енергією. При укладенні договору відповідачу з метою обліку спожитої електроенергії було встановлено прилад обліку типу СО-Е №8028. За вищевказаним договором [PERSON] взяв на себе зобов'язання оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. Проте відповідач всупереч взятих на себе зобовязань не виконує умови договору, не здійснює оплату за спожиту електричну енергію. Станом на вересень2016 року за [PERSON] рахується заборгованість за використану енергію у розмірі 42\~276,02 грн. У вересні 2016 року на адресу відповідача було направлено розрахунок за електроенергію з рекомендованою сумою оплати 42\~276,02 грн, загальний баланс 42\~276,02 грн. Однак, даний розрахунок відповідачем залишився без виконання. Враховуючи викладене, ПАТ «Київобленерго» просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Київобленерго» 42 276 грн. 02 коп. в рахунок погашення заборгованості за використану електричну енергію, та витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст.\~169\~ч. 4, ст.\~224 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 10 липня 2006 року між ПАТ «Київобленерго» та [PERSON] було укладено Договір про користування електричною енергією №704200. Відповідно до п. 1 даного договору ПАТ «Київобленерго» взяв на себе обовязок постачати електричну енергію у необхідних споживачеві обсягах відповідно до граничної потужності 3 кВт, з гарантованим рівнем надійності безпеки і якості, а [PERSON] взяв на себе обовязок сплати одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у передбачені договором терміни. Умовами договору передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно - технічних документів та договору, а також оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору та ПКЕЕН. Ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику» передбачені обов'язки та відповідальність споживачів енергії, зокрема: додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії згідно із законодавством України. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України «Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом». Згідно зі статтею 526 ЦК України «Зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.» Слід зазначити, що п.28 ПКЕЕН передбачено, що у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Пункт 48 ПКЕЕН та п.18 договору визначає - споживач несе відповідальність згідно з законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. 29 вересня 2016 року на адресу [PERSON] було направлено рахунок за спожиту електроенергію №8288089041 за вересень 2016 року з рекомендованою сумою до сплати 42\~276,02 грн. З особової карти споживача [PERSON] вбачається, що останній раз відповідач здійснював оплату спожитої електроенергії 26 липня 2016 року на суму 54,72 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З матеріалів справи вбачається, що за [PERSON] рахується заборгованість в розмірі 42\~276,02 грн за використану електроенергію. На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги, що боржник не виконав своїх зобов'язань перед позивачем за договором від 10 липня 2006 року, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжні доручення за №2006556169 від 28 січня 2016 року та за №2006556166 від 28 січня2016 року. Тому позовні вимоги про стягнення судового збору з [PERSON] на користь позивача підлягають задоволенню у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved