Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] (позивач) звернувся з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 06 вересня 2018 року між ним та приватним підприємством «Автех» (надалі ПП «Автех» та/або відповідач-1) укладений договір, відповідно умов якого ПП «Автех» зобов'язалось за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на надання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики). Метою укладення даного договору було придбання позивачем трактора моделі «МТЗ-82» 2013 року випуску. Того ж дня, [PERSON] уклав з приватним підприємством «Евроконсалтінг Україна» (надалі ПП «Евроконсалтінг» та/або відповідач 2) договір, згідно якого позивач зобовязався оплатити послуги відповідача-2 у відсотковому розмірі, а саме 10,5% від суми позики, визначеної у додатку №1 до договору про участь згідно Умовами між ПП «Автех» та позивачем, шляхом перерахування одноразової суми у розмірі 100% попередньої оплати, що становить 21000 грн. На виконання умов договору позивач сплатив на користь ПП «Евроконсалтінг» грошові кошти у розмірі 21000 гривень. Після укладення даних договорів з відповідачами та сплати грошових коштів позивач звернувся з проханням передати йому трактор обраної моделі. Однак трактор йому не передано, представники відповідачів на телефонні дзвінки не відповідають, офіс зачинений. Позивач просить визнати недійсним договір №3050 від 06 вересня 2018 року про участь згідно з Умовами, укладений між ним та ПП «Автех», визнати недійсним договір про надання послуг №2050 від 06 вересня 2018 року, укладений між ним та ПП «Евроконсалтінг Україна», стягнути з ПП «Евроконсалтінг Україна» на свою користь грошові кошти у розмірі 21000 грн., що сплачені на виконання умов договору, у зв'язку з тим, що їх зміст суперечить законодавству України, правочини вчинені відповідачами без відповідної ліцензії з надання фінансових послуг, під впливом тяжкої для позивача обставини і на вкрай невигідних умовах, укладені договори здійснені з використанням нечесної підприємницької практики. Позовні вимоги заявлені на підставі ст.ст. 203, 215, 216, 227, 233, 236 ЦК України, ст.ст. 4, 15, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій повідомив, що позов підтримує, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи як за адресами зазначеними в позовній заяві так із за адресами місцезнаходження юридичних осіб, зареєстрованими у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями суду, які повернулись до суду з довідками пошти у звязку із закінченням встановленого строку зберігання. Крім того, відповідачі були повідомленні про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення 30.11.2018 оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, копія якого долучена до матеріалів справи. Проте, належним чином повідомлені відповідачі, явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, відзивів на позовну заяву, інших заяв та клопотань не подавали, у звязку з чим справа у відповідності до положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглядається за відсутності відповідачів, а на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України, за письмової згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач 06 вересня 2018 року уклав з ПП «Автех» договір №3050 про участь згідно з Умовами з Додатками №№1, 2, за умовами якого позивач доручив, а ПП «Автех» зобовязалося від його імені вчинити певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики у розмірі 200000 гривень на підставі ст. 1046,\~1048 ЦК України\~та на умовах діяльності, у тому числі: організувати та проводити захід розподілу активів контрагентів, здійснити надання безвідсоткової позики на користь позивача за рахунок активів контрагентів, а також надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами у порядки та строки, передбачені договором. В свою чергу позивач за умовами вказаного договору (пункт 2.1.1.) зобовязаний своєчасно, до 15 числа включно кожного місяця, сплачувати щомісячний платіж, за рахунок якого підприємство формує [PERSON], з яких підприємство надає відповідні суми у безвідсоткову позику за Умовами викладеними у Договорі та Додатках до нього та формує Гарантійний фонд (а.с.14-15, 18, 24). Отже, предметом вказаного Договору є залучення фінансових активів позивача із зобовязанням наступного їх повернення в якості надання безвідсоткової допомоги. В той же день 06.09.2018 позивач уклав з ПП «Евроконсалтінг Україна» договір №2050 про надання послуг, за яким, позивач доручив, а ПП «Евроконсалтінг Україна» взяло на себе зобовязання здійснити наступні дії, спрямовані на отримання позики, на умовах договору про участь згідно з Умовами з ПП «Автех» та додатків до нього, а саме: забезпечити оформлення договору між ПП «Автех» та позивачем, а також надати інформаційно-консультативні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі позивача, згідно з умовами договору з ПП «Автех» та додатків до нього. При цьому, позивач зобовязався оплатити послуги ПП «Евроконсалтінг Україна» у розмірі 10,5% від суми позики, що становить 100% попередньої оплати та сплачується одноразово у розмірі 21000 гривень (а.с. 16-17). Також 06.09.2018 року позивачем та ПП «Евроконсалтінг Україна» підписаний акт наданих послуг від 06.09.2018 року (а.с.25) про виконання консультаційних та розяснювальних послуг по Договору про участь згідно з Умовами №2050 від 06.09.2018 вартістю 21000 грн. Суд звертає увагу, що Договору про участь згідно з Умовами №2050 від 06.09.2018 між сторонгами не укладалось, а тому встановити, які саме послуги оплачені позивачем не є можливими. При цьому на виконання умов Договору про надання послуг від 06.09.2018, укладеного з відповідачем-2, позивач перерахував ПП «Евроконсалтінг» грошові кошти у розмірі 21000 гривень. Вказана обставина підтверджується копією рахунку-фактури до договору про надання послуг №2050 від 06.09.2018 (а.с. 26), копією квитанції від 06.09.2019 року (а.с. 21). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що п. 1.3 зазначеного договору з ПП «Автех» передбачено, що контрагент доручив виконавцю використовувати суми платежів для формування активів контрагентів та його розподілу, а також здійснювати надання безвідсоткової позики на умовах договору та додатків до нього. В додатку №1 до договору №3050 від 06.09.2018 встановлено порядок розрахунків, яким передбачено кількість платежів - 180, щомісячний платіж\~1111,11 грн. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч.ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України) Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 215 ЦК України\~Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч.1\~ст. 227 ЦК України\~правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. За змістом\~ст. 9 Закону України від 01 червня 2000 року №1775-ІІІ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»\~та\~ст.34 Закону № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню. Відповідно п 5. ч. 1\~ст. 1 Закону № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Згідно п.п. 4, 6 ч. 1\~ст. 4 Закону № 2664-ІІІ\~фінансовими вважаються послуги з залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріали справи не містять доказів наявності у ПП «Автех» ліцензії на здійснення діяльності із надання фінансових послуг повязаних із залученням фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику. З огляду на вказані норми чинного законодавства, ПП «Автех» не мав права укладати Договір №3050 від 06.09.2018 про участь згідно з Умовами щодо залучення фінансових активів позивача та надання за рахунок таких коштів безпроцентної позики, оскільки не має ліцензії на здійснення такої господарської діяльності.\~Отже є достатні правові підстави для застосування ч. 1\~ст. 227 ЦК України\~та визнання недійсним договору №3050 від 06.09.2018 року про участь згідно з Умовами, укладений між [PERSON] та ПП «Автех», як такого, що вчинений юридичною особою без відповідного дозволу. Крім того, за положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що\~\~\~\~вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Як слідує з Договору №3050 від 06.09.2018 року про участь згідно з Умовами позивач сплачував кошти лише за можливість одержання позики, ПП «Автех» без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалось передання права на отримання позики одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності ПП «Автех». Отже, у даному випадку діяльність ПП «Автех» повязана із залученням фінансових активів та надання за рахунок цих же активів коштів у позику є такою, що вводить в оману споживача, а правочини, вчинені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними за\~Законом України «Про захист прав споживачів». Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України і в постановах від 23 травня 2012 року 6-35цс12 та від 16 січня 2013 року у справі № 6-161цс12. ПП «Евроконсалтінг Україна», пропонуючи позивачу надання послуги щодо оформлення договору про участь згідно Умовами з ПП «Автех», уклав договір з позивачем при тому, що останній, як споживач послуги і так має право, без укладення договору №2050 про надання послуг із ПП «Евроконсалтінг Україна» на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із п. 4 ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказана обставина підтверджується також актом наданих послуг від 06.09.2018 року між позивачем та ПП «Евроконсалтінг Україна», відповідно до якого зміст виконаних робіт за договором був обмежений виконанням консультаційних та розяснювальних послуг. Оскільки самі по собі консультаційні та розяснювальні послуги, що є предметом договору, укладеного з ПП «Евроконсалтінг Україна», позивачу не потрібні, в разі неможливості досягнення основної мети відносин із ПП «Автех», тобто отримання позики, з урахуванням того, що ПП «Евроконсалтінг Україна» не повідомив позивача про відсутність у ПП «Автех» ліцензії на здійснення діяльності із надання фінансових послуг повязаних із залученням фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, позивач був позбавлений можливості свідомого вибору: оформляти чи не оформляти договір про участь згідно Умовами\~ПП «Автех», отримувати чи ні консультативно-довідкові послуги з питань діяльності програми. Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, діяльність ПП «Автех» та ПП «Евроконсалтінг Україна» щодо укладення спірних договорів має ознаки нечесної підприємницької діяльності. У відповідності до вимог ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~правочини,\~здійснені з\~використанням нечесної\~підприємницької практики,\~є недійсними та в цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, на користь споживача підлягають стягненню\~сплачені\~\~за договором кошти згідно зі\~\~ст. 216 ЦК України. При цьому безпідставними є посилання позивача на ч. 1 ст. 233 ЦК України як на підставу визнання оспорюваних договорів недійсним з огляду на наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 233 правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» наведено правову позицію, згідно якої правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК (435-15), якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. За правилами ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять доказів укладення оспорюваних договорів під впливом тяжкої для позивача обставини. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню 21000 грн. отриманих за нікчемним правочином. В задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів має бути відмовлено, оскільки судом встановлено, що оспорювані правочини є недійсними в силу ч. 6\~ст.\~19\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (нікчемні), а тому визнання їх недійсними судом не вимагається. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору мають бути стягнуті з відповідачів на користь держави.

Outcome: partial