Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У квітні 2015 року ТОВ «Весна» звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача як солідарного божника заборгованість за договором поруки № 122-09/П-1-SEL від 27 грудня 2010 року станом на 18 лютого 2015 року включно у розмірі 1 368 549 грн. 09 коп., з яких заборгованість з повернення основної суми - 1 201 033 грн. 53 коп., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 167 515 грн. 56 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 грудня 2010 року між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «Автобудсервіс» було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кошти у сумі 5 997 023 грн. 60 коп. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов'язався в повному обсязі відповідати за порушення позичальником умов кредитного договору. Між ТОВ «Весна» та ПАТ «ПУМБ» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за зазначеним кредитним договором. В порушення умов договору позичальник не виконує належним чином свої зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлялися про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2010 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ТОВ «Автобудсервіс» було укладено кредитний договір № 122-09/КР-SEL, згідно якого банк надав позичальнику кошти у сумі 5 997 023 грн. 60 коп. строком до 22 січня 2015 року. 27 грудня 2010 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено договір поруки № 122-09/П-1-SEL, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником в повному обсязі. 19 лютого 2015 року між ТОВ «Весна» та ПАТ «Перший український міжнародний банк» укладено договір про відступлення права вимоги № 1574/61. Згідно розрахунку, наданого ТОВ «Весна», заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 1 368 549 грн. 09 коп., з яких заборгованість з повернення основної суми - 1 201 033 грн. 53 коп., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 167 515 грн. 56 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Автобудсервіс» було отримано кошти за кредитним договором для поповнення обігових коштів для розрахунків з ТОВ «Вегес». В порушення умов договору позичальник належним чином не виконує свої зобов'язання за ним. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п.п. 3.1, 3.2 договору поруки у разі порушення зобов'язання боржником кредитор направляє поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання (або певну його частину). Поручитель зобов'язаний виконати пред'явлену йому вимогу кредитора в валюті зобов'язання в повному обсязі в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання такої вимоги. Судом встановлено, що позивач направляв [PERSON] вимогу щодо виконання зобов'язань за договором поруки, в якій зазначив про необхідність протягом трьох банківських днів з моменту отримання вимоги погасити заборгованість ТОВ «Автобудсервіс» перед банком за кредитним договором у сумі 1 346 440 грн. 20 коп. Враховуючи те, що [PERSON] поручився відповідати перед кредитором за всіма зобов'язаннями ТОВ «Автобудсервіс» за основним договором, позовні вимоги ТОВ «Весна» про стягнення заборгованості з поручителя є обґрунтованими та підлягають до задоволення. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з поручителя на користь ТОВ «Весна» заборгованості за договором поруки. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений за подачу позову у розмірі 3 654 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved