Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

У жовтні 2018 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] з позовом та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку, загальною площею 39,6 кв.м. житловою 14,0 кв. м., зазначеного в технічному паспорті від 06.02.2018 р. під літ. А, убиральні під літ. В, гаражу під літ. Е, сараю під літ. Ж, навісу під літ. К, воріт під літ. №4, в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що позивачу та [PERSON] належала Ѕ частина житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] в рівних долях на підставі договору дарування житлового будинку від 3 вересня 1998 року, який був зареєстрований в БТІ м. Києва 8 вересня 1998 року та записано в реєстровій книзі за № 28176. Зазначено, що рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 12 квітня 2000 року було визнано частково недійсним договір дарування житлового будинку від 3 вересня 1998 року в 1/8 його частині. Рішенням Залізничного народного суду м. Києва від 29 березня 2001 року проведено поділ будинку по [ADDRESS] . Виділено [PERSON] та [PERSON] 53/100 частини будинку по [ADDRESS] , а саме: жилу кімнату 1-2 пл.9,2 кв.м., вартістю 5636 грн., жилу кімнату 3-4 пл. 11,8 кв.м., вартістю 6805 грн., кухню 1-1 пл. 12,3 кв.м., вартістю 10144 грн., тамбур 3-1 пл. 2,5 кв.м., вартістю 730 грн., веранду 3 - 11 вартістю 1168 грн. пл. 4,0 кв.м., столову 3-1 пл. 10,2 кв.м. вартістю 3032 грн. а також сарай Б вартістю 1922 грн., погріб вартістю 1754 - всього на суму 31191 грн., а [PERSON] та [PERSON] виділено 47/100 частини зазначеного будинку, а саме: жилу кімнату 2-6 пл. 14 кв.м., вартістю 8576 грн., коридор 2-3 пл. 2,2 кв.м., вартістю 1197 грн., душову 2-4 пл. 3,0 кв.м., вартістю 1632 грн., кухню 2-5 пл. 10,0 кв.м., вартістю 5441 грн., шафу пл. 02 кв.м., вартістю 109 грн., шафу пл. 02 кв.м., вартістю 109 грн., сіни 2-2 пл. 8-0 кв.м., вартістю 5112 грн., погріб вартістю 1088 грн., тамбур пл. 2,0 кв.м., вартістю 1154 грн., вбиральню В вартістю 556 грн., сарай Ж вартістю 2522 грн. - всього на суму 27496 грн. Також встановлено порядок користування земельною ділянкою та вирішено питання про судові витрати. Вказав, що додатковим рішенням Залізничного місцевого суду м. Києва від 1 серпня 2001 року виділено [PERSON] та [PERSON] 47/100 частини будинку по [ADDRESS] на праві власності в рівних долях. Зазначено, що розпорядженням Солом`янської районної у м. Києві Державної адміністрації від 21.12.2006 вирішено: [PERSON] - власнику 53/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] , присвоїти нову поштову адресу: [ADDRESS] , з виділенням вказаної частки в ціле окреме домоволодіння. [PERSON] та [PERSON] - власникам 47/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] , залишити існуючу поштову адресу: [ADDRESS] , з виділенням вказаної частки в ціле окреме домоволодіння. Проте, право власності на ціле окреме домоволодіння по [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] не було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності. Позивач посилався на те, що [INFO] [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис № 15588 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті було заведено спадкову справу № 781/2017 (номер у спадковому реєстрі 61458292). Спадкоємцем за законом після його смерті на все майно є його брат, [PERSON] , який подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Вказав, що 8 лютого 2018 року Державний нотаріус Дев`ятої державної нотаріальної контори Пічевська Н.В. надала лист з проханням зареєструвати 47/200 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за померлим [PERSON] , проте, державним реєстратором Дудник А.А. зареєстровано замість 47/200 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за померлим [PERSON] , ј частину вказаного будинку на підставі договору дарування від 03.09.1998. Посилався на те, що у зв`язку з наведеним, державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевською Н.В. 02 серпня 2018 року відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 47/200 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті його брата [PERSON] . Вважає, що враховуючи положення Розпорядження Солом`янської районної у м. Києві Державної адміністрації від 21.12.2006, за яким 47/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] , належних [PERSON] та [PERSON] , виділено в окреме домоволодіння, з залишенням існуючої поштової адреси: [ADDRESS] , [PERSON] належала 1/2 частина домоволодіння. Таким чином, оскільки на момент смерті [PERSON] належала 1/2 частина домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , то за його єдиним спадкоємцем - Позивачем слід визнати право власності на вказану частину будинку. Ухвалою судді від 21.11.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 26.02.2019 на адресу суду від третьої особи надійшли пояснення, в яких просить розглядати справу у відсутність представника третьої особи, за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи, ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. 15.03.2019 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому просить розглядати справу у його відсутність, на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства. Ухвалою суду від 21.03.2019 задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності. Витребувано від Дев`ятої київської державної нотаріальної контори (03087, м. Київ, вул. волинська, 6) належним чином завірену копію спадкової справи №781/2017, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 21.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, його представник подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позов просив задовольнити. Відповідач та третя особа своїх представників у судове засідання не направили, будучи повідомленими про розгляд справи, в матеріалах справи наявні їх клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 07.10.2017, виданого Відділом реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [INFO] помер [PERSON] . Так, після смерті останнього залишилось спадкове майно, що складається з квартири [ADDRESS] , із земельної ділянки площею 0,0600 га, що знаходиться за адресою6 [ADDRESS] (кадастровий №3222786100:02:007:1295) та автомобіля марки ЗАЗ 968М, д.н.з. [NUMBER] , та 47/200 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що 27.10.2017 позивач звернувся до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що за життя, [PERSON] , 28.04.2005 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М., реєстровий №1-1360, згідно якого він заповів усе своє майно [PERSON] . 27.10.2017 [PERSON] звернувся до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини за вказаним вище заповітом. 21.06.2018 позивач звернувся до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 21.06.2018 державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевською Н.В. було видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на: квартиру [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0600 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий №3222786100:02:007:1295) та автомобіль марки ЗАЗ 968М, д.н.з. [NUMBER] , та 47/200 частин житлового будинку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.08.2018 державний нотаріус Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевська Н.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 47/200 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з підстав, що при реєстрації права власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Дудник А.А. (Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), допущено помилку, а саме: невірно зазначені частина будинку, яка належить померлому, правовстановлюючий документ та технічна характеристика будинку. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] належала Ѕ частина житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , в рівних долях на підставі договору дарування житлового будинку від 3 вересня 1998 року, який був зареєстрований в БТІ м. Києва 8 вересня 1998 року та записано в реєстровій книзі за № 28176. Рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 12 квітня 2000 року було визнано частково недійсним договір дарування житлового будинку від 3 вересня 1998 року в 1/8 його частині. Рішенням Залізничного народного суду м. Києва від 29 березня 2001 року проведено поділ будинку по [ADDRESS] . Виділено [PERSON] та [PERSON] 53/100 частини будинку по [ADDRESS] , а саме: жилу кімнату 1-2 пл. 9,2 кв.м., вартістю 5636 грн., жилу кімнату 3-4 пл. 11,8 кв.м., вартістю 6805 грн., кухню 1-1 пл. 12,3 кв.м., вартістю 10144 грн., тамбур 3-1 пл. 2,5 кв.м., вартістю 730 грн., веранду 3 - 11 вартістю 1168 грн. пл. 4,0 кв.м., столову 3-1 пл. 10,2 кв.м., вартістю 3032 грн., а також сарай Б вартістю 1922 грн., погріб вартістю 1754 - всього на суму 31191 грн., а [PERSON] та [PERSON] виділено 47/100 частини зазначеного будинку, а саме: жилу кімнату 2-6 пл. 14 кв.м., вартістю 8576 грн., коридор 2-3 пл. 2,2 кв.м., вартістю 1197 грн., душову 2-4 пл. 3,0 кв.м., вартістю 1632 грн., кухню 2-5, пл. 10,0 кв.м., вартістю 5441 грн., шафу пл. 02 кв.м., вартістю 109 грн., шафу пл. 02 кв.м., вартістю 109 грн., сіни 2-2 пл. 8-0 кв.м., вартістю 5112 грн., погріб вартістю 1088 грн., тамбур пл. 2,0 кв.м., вартістю 1154 грн., вбиральню В вартістю 556 грн., сарай Ж вартістю 2522 грн. - всього на суму 27 496 грн. Також встановлено порядок користування земельною ділянкою та вирішено питання про судові витрати. Додатковим рішенням Залізничного місцевого суду м. Києва від 1 серпня 2001 року виділено [PERSON] та [PERSON] 47/100 частини будинку по [ADDRESS] на праві власності в рівних долях. Розпорядженням Солом`янської районної у м. Києві Державної адміністрації від 21.12.2006 вирішено: [PERSON] - власнику 53/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] , присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] , з виділенням вказаної частки в ціле окреме домоволодіння. [PERSON] та [PERSON] - власникам 47/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] , залишено існуючу поштову адресу: [ADDRESS] , з виділенням вказаної частки в ціле окреме домоволодіння. Встановлено, що за життя [PERSON] , право власності на ціле окреме домоволодіння по [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] не було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності. Разом з тим, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.02.2018, за померлим [PERSON] зареєстровано право власності на ј житлового будинку [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевської Н.В. за вих. №3924/02-14 від 21.06.2018 здійснено запит до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), м. Київ було з проханням внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та внесення змін до технічної характеристики об`єкта, з огляду на те, що померлому належали 47/200 частин житлового будинку на підставі рішення Залізничного районного суду м. Києва від 29.03.2001. Рішенням про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №41812851 від 26.06.2018, державним реєстратором Канівець Л.М. відмовлено у внесенні змін до запису про право власності. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За життя, [PERSON] , право власності на Ѕ частину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , відповідно до Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зареєстрував. Таким чином, нотаріус правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Отже, до [PERSON] , який є спадкоємцем другої черги після померлого [PERSON] , переходить право власності, яке мав спадкодавець на 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З аналізу зазначеної правової норми випливає, що позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності у неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам частини другої статті 16 ЦК. За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні, докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved