overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 10.11.2006 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 997. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, зазначивши що з позивачем не проживає більше двох років, перебуває на 17 (сімнадцятому) тижні вагітності від іншого чоловіка. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 18.03.2008 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї , актовий запис № 393. Від шлюбу мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала, з викладених в ньому підставах. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 18.12.2010 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 941. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться більше двох років. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала, з викладених в ньому підставах. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 21.07.2007 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 642. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з травня 2014 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування. Позивач зазначив, що 15 жовтня 2015 року за участю автомобілів «Фіат», державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля ГАЗ-3302, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] сталася ДТП. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва винним у скоєнні даної ДТП визнано [PERSON], обов'язкова цивільно-правова відповідальність «кого застрахована в ПАТ НАСК «Оранта» відповідно полісу АС № 6223753. 19 жовтня 2015 року до Відповідача було надано письмове повідомлення про ДТП. Того ж дня було оглянуто автомобіль позивача, представником ПАТ НАСК «Оранта». В результаті чого сплачено страхове відшкодування в розмірі 7 008,79 грн. Дана сума не відповідає дійсності та не покриває навіть 1/2 суми необхідної для ремонту мого автомобіля. Тобто як вказує позивач можна зробити висновок, що працівник ПАТ НАСК «Оранта» свідомо (можливо по вказівці) майже вдвічі занизив вартість матеріального збитку. В зв'язку з тим, що Позивач не погоджується з даною сумою виплати, була замовлена оцінка матеріального збитку за власний рахунок. Відповідно до складеного звіту № 912 від 21 жовтня 2015 року розмір матеріального збитку становить 17 603,74 грн. без ПДВ. , тому в ПАТ НАСК «Оранта» було направлено 05 листопада 2015 р. заяву з вимогою виплати страхового відшкодування на підставі вище вказаного звіту. Дану заяву було проігноровано та 5.02.2016 року було сплачено страхове відшкодування в розмірі 7 008,79 грн. В процесі розгляду справи представник позивача зменшив позовні вимоги, якими просив стягнути з Відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 7005 грн. 28 коп. та судові витрати на суму 551.20 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Представник Відповідача в судовому засіданні позов визнала, враховуючи надані уточнення. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Управління освіти Дарницької у місті Києві державної адміністрації про стягнення індексації по заробітній платі. Позивач вказує, що за фахом педагог 1 категорії, стаж роботи 43 роки. Працює в гімназії № 237 Дарницького району м. Києва на посаді викладача англійської мови. Посилаючись, що при здійсненні розрахунку при звільненні з посади вчителя англійської мови в Ліцеї Наукова Зміна м. Києва, не було враховано індексацію, позивач просить стягнути індексацію по заробітній платі за період з 01.01.2015 по 31.05.2015 на суму 1012.91 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала, з викладених в ньому підставах. Представник Відповідача в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшла спільна заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявники зазначили, що з 20.08.2010 перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1538. В шлюбі народився син, [PERSON], [INFO]. Заявники зазначили, що з 2014 року не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. Шлюб набув формального характеру, подальше його збереження та примирення неможливе. Спільне питання щодо утримання дитини між ними вирішено в добровільному порядку шляхом укладення письмового Договору про сплату аліментів на дитину від 18.04.2016 р., який завірений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєніною О.О., реєстр № 448. Щодо визначення місця проживання дитини між заявниками спору не має, всі питання з ким буде знаходитися дитина будуть вирішуватись між ними за усною домовленістю. Спору щодо спільного сумісного майна не має. З огляду на викладене, заявники просили задовольнити заяву, шлюб між ними розірвати. В судове засідання заявники з'явились, просили заяву задовольнити. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.08.2010 перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1538. В шлюбі народився син, [PERSON], [INFO]. В своїй спільній заяві зазначили, що з 2014 не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. Шлюб набув формального характеру, подальше його збереження та примирення неможливе. Спільне питання щодо утримання дитини між ними вирішено в добровільному порядку шляхом укладення письмового Договору про сплату аліментів на дитину від 18.04.2016 р., який завірений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєніною О.О., реєстр № 448. Щодо визначення місця проживання дитини між заявниками спору не має, всі питання з ким буде знаходитися дитина будуть вирішуватись між ними за усною домовленістю. Спору щодо спільного сумісного майна не має. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивачки та відповідача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я між [PERSON] та [PERSON] фактично розпалася, збереження сім'ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім'ю не можливо. Суд з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, що склалися, вважає, позов таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 27.03.2013 року Благодатненською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна немає. На примирення не згоден. В зв'язку з цим позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач надав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги і просив слухати справу в його відсутність. В судове засідання відповідач надала заяву, в якій позовні вимоги визнала і просила слухати справу в її відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, 27.03.2013 року Благодатненською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 1 (а.с.4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON] - [INFO], батьком яких є відповідач. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у їх матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги і просила слухати справу в його відсутність. У судове засідання відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги і просив слухати справу в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.03.2012 року відділом ДРАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області (а.с.5) та [PERSON] - [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12.04.2012 року відділом ДРАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області (а.с.4) Діти проживають разом з матір'ю в смт.Арбузинка, вул.40 років Перемоги, 21 та знаходяться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У квітні 2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що у квітні 2016 року у нього виникло право\~ на вихід на пенсію за віком та він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя\~\~ з відповідною заявою про призначення пенсії, однак, в призначенні пенсії йому було відмовлено у звязку з тим, що в його трудовій книзі від 06.02.1979 року дата народження заявника на титульній сторінці записана іншими чорнилами, відмінними від інших записів. Оскільки даний факт його можливості подальшого оформлення документів, просив встановити факт, що має юридичне значення. Заявник у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, де підтвердив викладене у заяві. Просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно листа Верховного суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Іллічівським\~ РАЦС м. Жданова [PERSON] народився [INFO] (а.с.5). Згідно копії паспорта\~ серії [NUMBER] виданого Іллічівським\~ РВ Маріупольського\~ МУ УМВС України в Донецькій області 11.01.2002 року, [PERSON] народився [INFO] в м. Маріуполі (а.с.9). Згідно війського квитку [NUMBER] виданого\~ Кіровським районним військовим комісаріатом м. Макіївки Донецької області [INFO] \~ дата народження [PERSON] народився [INFO] (а.с.10). З трудової книги\~ від 06.02.1979 року виданої на імя [PERSON] вбачається, що дата народження заявника «1961 року» вказана іншими чорнилами (а.с.7). Таким чином, за умови, що організація, яка видала правовстановлюючий документ не має можливості внести до нього виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності трудової книжки.

Outcome: approved