Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У квітні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування їх державної реєстрації та зобов'язання повернути земельні ділянки, в обґрунтування якого зазначили, що 27 лютого 2009 року між [PERSON] та СВК «ім. О.Кобилянської» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 1.62 га, розташованої на території Слобідської сільської ради Новоселицького району строком на п'ять років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Того ж дня, між [PERSON] та СВК «ім. О.Кобилянської» також укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 1.62 га, розташованої на території Слобідської сільської ради Новоселицького району строком на п'ять років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані договори 01 грудня 2010 року зареєстровані Чернівецькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» за № 041081600076 та № 041081600091. Разом з тим, в порушення вимог ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в них не зазначено умови передачі в заставу і внесення в статутний фонд права оренди земельної ділянки та не визначено сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, у зв'язку з чим, просили суд визнати вказані договори недійсними на підставі порушення істотних умов договорів оренди та фактичного закінчення строку їх дії. В судовому засіданні представники позивачів підтримали позов та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що договори оренди земельних ділянок з позивачами були укладені за обоюдною домовленістю з відповідачем та зареєстровані у передбаченому законодавством порядку, відповідач виконував умови договорів оренди та виплачував позивачам орендну плату, а відсутність у договорах оренди землі умов щодо передачі в заставу і внесення в статутний фонд права оренди земельних ділянок та не визначення сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, є тільки формальною підставою для визнання даних договорів недійсними. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності досліджені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 2009 року між [PERSON] та СВК «ім. О.Кобилянської» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 1.62 га під кадастровим номером 7323087100:02:008:0047, яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 198190 від 01 грудня 2005 року та розташована на території Слобідської сільської ради Новоселицького району, строком на п'ять років, починаючи з дати його реєстрації, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Того ж дня, між [PERSON] та СВК «ім. О.Кобилянської» також укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 1.62 га, під кадастровим номером 7323087100:02:008:0048, яка належить позивачці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 198191 від 01 грудня 2005 року та розташована на території Слобідської сільської ради Новоселицького району, строком на п'ять років, починаючи з дати його реєстрації, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 27 лютого 2009 року зазначені земельні ділянки були передані відповідачу, що підтверджується відповідними актами приймання та передачі земельних ділянок. 01 грудня 2010 року договори оренди земельних ділянок були зареєстровані Чернівецькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» за № 041081600076 та № 041081600091. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі. Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до п. 2.2. укладених між сторонами договорів оренди земельних ділянок термін їх дії встановлено в п'ять років, починаючи з моменту реєстрації. Приймаючи до уваги, що договори оренди були зареєстровані Чернівецькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» 01 грудня 2010 року, позивачами не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач умисно затягував їх державну реєстрацію, то суд приходить до висновку, що термін дії договорів оренди закінчується 01 грудня 2015 року, а тому підстав для визнання договорів недійсними у зв'язку із фактичним закінченням строку їх дії судом не встановлено. Разом з тим, як вбачається зі змісту договорів оренди, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, а також визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини - не зазначені взагалі. Таким чином, відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Оскільки, в спірних договорах оренди землі відсутні умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельних ділянок, не визначено сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, які визначені законом як істотні, суд приходить до висновку визнати недійсними договори оренди землі саме з підстав не зазначення їх істотних умов. Доводи представника відповідача проти позову про формальність існуючих підстав для визнання недійсними договорів оренди землі, суд вважає безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, та у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. За вказаних обставин, державну реєстрацію договорів оренди землі слід скасувати, а земельні ділянки підлягають поверненню позивачам. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 203, 216, 638, 792 ЦК України, ст.ст. 14, 15, 18 Закону України «Про оренду землі», суд

Outcome: approved