overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 08 листопада 2003 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 165. Під час шлюбу у сторін народилося троє дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони впродовж двох років не підтримують шлюбних відносин, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась й існує лише формально. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Сторони уклали шлюб 08 листопада 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин впродовж двох років, спільного господарства не ведуть, їхня сімя існує лише формально. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Строк, наданий судом для примирення, позитивних результатів не дав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В позовній заяві [PERSON] вказала, що 21 лютого 2015 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 18. під час шлюбу 07 серпня 2016 року у сторін народився син [PERSON]. Посилаючись на те, що син, який проживає з нею, не досяг трьох років позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1254,00 грн. щомісячно, із дня подачі позовної заяви до досягнення сином трирічного віку. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1254,00 грн. щомісячно, із дня подачі позовної заяви до досягнення сином трирічного віку. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дитина сторін [PERSON] [INFO], який не досяг трирічного віку, проживає разом з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини (аліменти) до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до: ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати, якщо цю сторону звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору судового збору в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12 листопада 2010 року. У шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Зазначила, що з липня 2017 року шлюбно-сімейні відносини припинено та зараз дитина знаходиться на її утриманні, а батько дочки матеріальної допомоги на її утримання не надає. Уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 930 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що має на утриманні непрацездатну матір, та сплачує аліменти на утримання старшої дочки у розмірі 700 грн. щомісяця. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 листопада 2010 року у сторін народилася дитина дочка [PERSON], батьком якої записано [PERSON] Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, який має на утриманні непрацездатну матір та інші аліментні зобовязання. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, суд задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн., починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 27 листопада 2010 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 421, зареєструвала шлюб з відповідачем. Посилалась, що спільне життя з відповідачем не склалося через його небажання утримувати родину, оскільки витрачав гроші на особисті інтереси. Шлюбно сімейні відносини припинили взимку 2017 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, також подав до суду заяву із проханням слухати справу без нього, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Дітей сторони не мають. Шлюбно сімейні відносини припинили взимку 2017 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, наміру про примирення не мають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно. Згідно\~ст.141 ЦПК України\~понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 640 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 03.08.2013 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 320. Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги один до одного, що призвело до серйозних суперечок, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, дитина залишиться проживати разом з позивачем. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013 року, шлюб зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 320. Від даного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з позивачем. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам сторін, інтересам їх дітей, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб, укладений 10.06.1978 між нею та [PERSON] Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог, зазначає про те, що внаслідок втрати взаєморозуміння, постійних конфліктів, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі разом не проживають та не ведуть спільне господарство з січня 2017 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 10.06.1078 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Сушківською сільською радою Уманського району Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 9, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 10.06.1978 Сушківською сільською радою Уманського району Черкаської області. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалося, через постійні конфліктні ситуації, непорозуміння, що призвело до напружених стосунків. Примирення між собою та збереження сім'ї позивач вважає неможливим та таким, що суперечило б їх інтересам. З січня 2017 року сторони у справі не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 вересня 2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 181. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Стосунки між ними погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, виникли сварки. Тривалий час кожен з них живе окремо, фактично їхні сімейні стосунки припинилися. Вони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливо. Перебування у шлюбі з [PERSON] суперечить її інтересам. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 181. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 04 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб(повторно) серії І-ОК № 172388, видане 04 вересня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 181. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними та поваги один до одного, різних поглядів на сімейне життя та обовязки. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження(повторно) серії 1-ОК № 292494. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 20.02.2010 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 150. Від вказаного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та просив суд його задовольнити. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 20.02.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 150. Від вказаного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 142 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 28.10.2006 року зареєтровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1881. від вказаного шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та просив суд його задовольнити. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 28.10.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1881. від вказаного шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 142 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved