Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вище вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що 24 вересня 2015 року представниками відповідача за адресою її мешкання [INFO], було встановлено лічильник газу, який надавався на держповірку та вручено їй повідомлення про існуючу заборгованість у розмірі 723, 78 грн. та попередження про можливе відключення від газопостачання. 02 жовтня 2015 року вона направила офіційне звернення до відповідача з проханням надати їй можливість укласти Договір про надання послуг з газопостачання, направивши на її адресу примірник такого Договору, а також розяснити їй підстави нарахування вище вказаного боргу. 08 жовтня 2015 року представниками відповідача було проведено відключення її домоволодіння від газопостачання. При цьому був складений акт на померлу особу [PERSON] із зазначенням боргу в розмірі 739, 24 грн. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, такими, що порушують її права як споживача, виходячи з того, що після смерті [PERSON], а саме 01 квітня 2015 року позивачем було сплачено різницю, яка виникла в момент закінчення субсидії, а також сплачено за весь спожитий більше норми передбаченої субсидією газ в кількості 418 кубічних метрів. Таким чином, жодних заборгованостей з газопостачання вона не має. Окрім цього, починаючи з 01 липня 2015 року згідно Постанови НКРЕКП № 1588 від 21.05.2015 року новим постачальником газу по Дніпропетровській області стало ТОВ «Дніпропетрвоськгаз збут», в звязку з чим на адресу позивача було надіслано відповідне повідомлення. Жодних дій з боку відповідача, щодо укладення Договору про надання послуг з газопостачання в подальшому не відбувалося, натомість на її звернення відповідач листом за № 1003 від 07.10.2015 року повідомив, що для складання договору споживачеві необхідно звернутися до міськгазу за адресою: вул. Глінки, б.3 та при собі мати всі необхідні документи. Враховуючи, що позивач є інвалідом другої групи та має ряд захворювань, які ускладнюють її пересування, вона вважає такі дії відповідач неправомірними. У звязку з вище викладеним, просила суд визнати дії відповідача щодо відключення її домоволодіння за адресою: вул. Радянська, 39 в м. Орджонікідзе від мережі газопостачання незаконними; негайно відновити газопостачання вказаного домоволодіння, зобовязати відповідача укласти з нею Договір про надання послуг з газопостачання, направивши на її адресу примірник такого Договору, а також стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. В судовому засіданні, представник позивача [PERSON] в повному обсязі позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Крім цього, додатково зазначив про те, що 01 квітня 2015 року дійсно був сплачений авансовий платіж, а тому у відповідача не було законних підстав для здійснення будь-яких перерахунків. Крім цього, відповідач проігнорував звернення [PERSON] про укладення з нею договору в письмовій формі, чим прямо порушив норми п.32 Правил надання населенню послуг з газопостачання затверджених Постановою КМУ № 2246 від 09 грудня 1999 року. Обґрунтовуючи вимоги в частині моральної шкоди вказав на те, що після відключення газопостачання позивачка перенесла гіпертонічний криз, постійно відчуває погіршення здоров я у звязку із відсутністю тепла в будинку й позбавлена можливості елементарно харчуватися. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, в частині вимог позивача щодо укладення Договору про надання послуг з газопостачання. В іншій частині позов не визнав, подав до суду заперечення проти нього, в яких зазначив про те, що за адресою позивача [PERSON] фактичні показники лічильника були зафіксовані 11 березня 2015 року та 24 вересня 2015 року. Оскільки після держповірки було встановлено, що позивач завищив фактичні показники лічильника, оскільки вказані ним показники лічильника на 30.03.2015 року (62011 куб.м) більше ніж фактичні показники лічильника на 24.09.2015 року (61979 куб.м), йому було проведено перерахунок згідно середнього використання газу від контрольних до контрольних показників лічильника, після чого у нього виникла заборгованість у розмірі 739, 24 грн. Споживач за десять днів до відключення був повідомлений під розпис про існуючу у нього заборгованість, але борг не погасив, у звязку з чим 08.10.2015 року газопостачання за адресою його мешкання було припинено, що не суперечить Постанові Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року. Крім цього, в судовому засіданні був допитаний свідок з боку позивача [PERSON], яка пояснила, що проживає на сусідній з позивачем [PERSON] вулиці та особисто в неї остання перевірка газового лічильника відбулась 13 травня 2015 року, про ще є відповідна відмітка у розрахунковій книжці. Крім цього, вказала на те, що представники відповідача, які звіряють показання лічильника, також перевіряли у той же час сусідні вулиці, зокрема вул. Осипенко у м. Орджонікідзе. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши заперечення представника відповідача, а також інші матеріали справи, допитавши свідка по справі [PERSON], всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши\~\~докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до\~вимог ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] на даний час є споживачем послуг з газопостачання за адресою свого мешкання [INFO]. Попереднім споживачем була [PERSON], яка померла у березні 2015 року та мала пільги із сплати газопостачання, а тому позивач 01 квітня 2015 року сплатив 728 грн., з яких 183, 50 грн. за газ спожитий за пільговою ціною та 544, 50 грн. за газ спожитий більше норми, а всього за 843 куб.м газу, вказавши при цьому показники лічильника 62011 куб.м. (а.с. 20). Під час держповірки газового лічильника, яка проводилась з 10 вересня по 24 вересня 2015 року було виявлено, що споживач [PERSON] завищив фактичні показники лічильника, оскільки зафіксовані контрольні показники лічильника 61979 куб.м,, які було внесено до білінгової системи «Газоліна», яка провела перерахунок згідно середнього використання газу від контрольних показників лічильника до контрольних, а саме з 11 березня 2015 року до 10 вересня 2015 року й нарахувала заборгованість у розмірі 739, 25 грн., що підтверджується відповідними розрахунками (а.с. 44, 51). Крім цього, в подальшому, а саме 08 жовтня 2015 року позивач сплачуючи за газ спожитий у вересні вказує вже фактичні показники лічильника 61986 куб.м, фактично визначаючи, що 01 квітня 2015 року він завищив показники лічильника (а.с. 15). 08.09.2015 року був переоформлений лицьовий рахунок, за яким вказано споживачем послуг з газопостачання по вул. Радянській, 39 в м. Орджонікідзе є [PERSON] 24.09.2015 року споживачу [PERSON] був встановлений газовий лічильник та під розпис вручено повідомлення про існуючу заборгованість і повідомлено про строки її погашення та можливе відключення від газопостачання у разі несплати заборгованості (а.с. 42). 02.10.2015 року [PERSON] звернулась до начальника Нікопольського УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» з проханням надати їй розяснення щодо існуючої заборгованості та вимогою про укладення з нею Договору про надання послуг з газопостачання (а.с. 10-11). 07.10.2015 року на адресу [PERSON] направлена відповідь за №1003 згідно якої надано розяснення з приводу виниклої заборгованості та повідомлено про порядок укладення Договору про послуги з газопостачання (а.с. 9). 08.10.2015 року було припинено газопостачання за адресою мешкання позивача [PERSON] по вул. Радянська, 39 у м. Орджонікідзе, про що складено відповідний [PERSON] №806, який виписаний на померлу [PERSON] (а.с. 43), оскільки як пояснив у судовому засіданні представник відповідача на той час з позивачем не було укладено Договір про надання послуг з газопостачання, а офіційних відомостей про смерть іншого користувача газу, а саме [PERSON] у відповідача не було. Відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Договір підписується газопостачальним і газорозподільним підприємствами і споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. Відповідно до листа-звернення [PERSON] від 02 жовтня 2015 року, в якому вона зазначає про те, що їй згідно повідомлення надісланого на її адресу (що можна вважати офертою) стало відомо, що з 01 липня 2015 року згідно Постанови НКРЕКП №1588 від 21.05.2015 року у неї новий постачальник газу, а саме: ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (газопостачальне підприємство), а тому враховуючи її стан, як інваліда другої групи, вона просила надіслати на її адресу примірник Договору про надання послуг з газопостачання з метою його укладення. Разом з тим, в подальшому ні газопостачальним, ні газорозподільним підприємствами жодних дій з приводу укладення Договору зроблено не було, що прямо суперечить пунктам 4 та 32 вище вказаної постанови КМУ. Оскільки договір підписується газопостачальним підприємством (ТОВ «Дніпропетровськгаз збут») і газорозподільним підприємством (Орджонікідзевська дільниця Нікопольського Управління по експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз») і споживачем, враховуючи те, що єдиним засновником ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» та те, що представник відповідача в судовому засіданні у частині позовних вимог щодо укладення договору не заперечував, суд вважає, що ухвалення рішення в частині зобовязання укладення договору з послуг по газопостачанню треба віднести саме до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в особі Орджонікідзевська дільниця Нікопольського Управління по експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», що не буде жодним чином порушувати права як позивача так і відповідача по справі. Відповідно до п.6 Постанови Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року газопостачання на обєкт та/або газові прилади і пристрої споживача припиняється у разі, зокрема, несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання з урахуванням вимог\~пункту 19\~цих Правил, який передбачає, що у разі несплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне /газорозподільне підприємство має право відключити споживача від газопостачання (крім випадку, коли споживач на момент відключення предявив представникам газопостачального/газорозподільного підприємства платіжний документ, який свідчить про погашення заборгованості в повному обсязі). Про припинення газопостачання складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Відповідно до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року якщо у споживача, який використовує природний газ комплексно (для опалення, приготування їжі та/або підігріву води), на дату контрольного зняття показань лічильника газу контрольні показання лічильника газу менші, ніж зазначені споживачем у платіжному документі за попередній місяць в опалювальний період, то ці контрольні показання вважаються фактичними показаннями лічильника природного газу станом на 1 число місяця, в якому провадиться контрольне зняття. Переплата, яка утворилась, залишається на особовому рахунку споживача виключно в грошовому еквіваленті і зараховується в рахунок майбутніх платежів. Про наявність такої переплати газопостачальне підприємство письмово повідомляє споживача протягом 10 робочих днів. Враховуючи те, що опалювальний період закінчується 30 квітня, а новий розпочинається тільки з 01 жовтня, не можуть бути прийняті до уваги пояснення представника позивача про необхідність застосування вказаної норми права до виниклих спірних правовідносин. Останнє контрольне зняття відбулось 11 березня 2015 року, переплата відбулась 01 квітня 2015 року, однак ще 24 вересня 2015 року до початку нового опалювального періоду фактичні показники лічильника не відповідали тим, які були вказані позивачем у платіжних документах, що свідчить про порушення споживачем вимог п. 29 Постанови Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року, який передбачає, що споживач зобовязаний знімати фактичні показники лічильника газу. Крім цього, п.17 Постанови Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року передбачає, що зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим та зазначаються споживачем у платіжних документах. Газопостачальне та газорозподільне підприємства мають право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів. Таким чином, як було встановлено у судовому засіданні позивач 01 квітня 2015 року завищивши показники лічильника, в подальшому продовжувала вказувати неіснуючі показники та сплачувати послуги з газопостачання наперед, про що свідчать копії відміток з абонентської книжки позивача (а.с. 13-20). Також встановлено, що представники відповідача з останнього зняття показань лічильника 11.03.2015 року й до 10.09.2015 року, коли лічильник був знятий на повірку, тільки один раз виходили за адресою мешкання позивача [PERSON] 21.07.2015 року, але не змогли зняти покази, про що свідчить відомість зняття контрольних показників ПЛГ, та що не суперечить вимогам п.33 Постанови Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року, яка зобовязує відповідача проводити не менше ніж один раз на шість місяців контрольне зняття показань лічильників газу у споживачів відповідно до затверджених графіків. Вирішуючи позовні вимоги в частині моральної шкоди, суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки дії відповідача в частині відключення споживача [PERSON] від газопостачання були правомірні й відповідали діючому законодавству, гіпертонічний криз, який як пояснив представник позивача був викликаний діями щодо відключення від газопостачання, ніяким чином не пов'язаний з неправомірними діями відповідачу в частині не укладення Договору про надання послуг з газопостачання, а тому обґрунтованих підстав для стягнення моральної шкоди судом не встановлено. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (із змінами) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають обовязковому зясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Тобто відповідальність за завдання моральної шкоди наступає лише тоді, коли буде встановлено, що шкода є безпосереднім наслідком відповідної протиправної дії. Виходячи з вище вказаного, аналізуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог [PERSON], а тому вважає за необхідне її позов задовольнити тільки в частині зобовязання відповідача укласти з [PERSON] Договір про надання послуг з газопостачання, направивши на її адресу примірник такого Договору. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за їх необґрунтованістю. Також, приймаючи до уваги, що позивач при предявленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial