Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася\~\~до суду з указаним зустрічним позовом, вимоги якої в подальшому уточнила, в обґрунтування якого зазначила, що 23.10.2003 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно, яке належало спадкодавцеві, зокрема, 32/100 ідеальних частин жилого будинку в м. Житомирі по провулку 2-му Крошенському, 3. У 2001 році [PERSON] своїми силами та за рахунок найманої праці, за спільні сімейні кошти виконав до зазначеного будинку самочинну добудову, яка складається з коридору 1-1 площею 7,1 кв.м, кухні 1-2 площею 10,1 кв.м, кімнати 1-7 площею 9,5 кв.м, кімнати 1-9 площею 15,5 кв.м. 09.01.2003 року він оформив в КП «[PERSON] обласне міжміське БТІ» замовлення на внесення поточних змін у звязку з добудовою зазначених приміщень. Із заявами про прийняття спадщини звернулися позивач та їх син [PERSON] та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вони в рівних частках є спадкоємцями майна [PERSON], а саме 32/100 частин вказаного вище жилого будинку. Згідно нотаріально посвідченого договору про поділ спадкового майна від 13.05.2004 року до [PERSON] перейшло на праві особистої власності 32/100 успадкованого будинку. Інспекцією ДАБК у Житомирській області 26.04.2012 року за замовленням [PERSON] зареєстрована декларація про готовність до експлуатації частини житлового будинку за вказаною вище адресою, де вказано, що початок будівництва 1958 рік, закінчення будівництва 2005 рік. Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], який помер 23.10.2003 року, право власності на 1/2 частину добудови до житлового будинку № 3 по провулку 2-му Крошенському в м. Житомирі, що складається з коридору 1-1 площею 7,1 кв.м, кухні 1-2 площею 10,1 кв.м, кімнати 1-7 площею 9,5 кв.м, кімнати 1-9 площею 15,5 кв.м. Позивач та її представник у судовому засіданні вимоги підтримали, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в зустрічній позовній заяві. Представник позивача пояснила, що хоча добудова є самочинним будівництвом, але побудована з дотриманням будівельних норм і правил. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи бул повідомлений належним чином, у поданій до суду заяві вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає. Представники відповідачів [PERSON] міської ради, Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від представника [PERSON] міської ради надійшла заява про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.10.2003 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП № 236595, виданого Богунським районним відділом реєстрації актів громадянського стану міста Житомира 29.10.2003 року (а.с.6). Як убачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2004 року (а.с. 7) [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями в рівних частках кожен майна померлого [PERSON], яке складається, зокрема, з 32/100 частин жилого будинку, розташованого в м.Житомирі по провулку 2-му Крошенському, 3, жилою площею 34,9 кв. м. Відповідно до нотаріально посвідченого договору про поділ спадкового майна від 13.05.2004 року (а.с. 8) до [PERSON] перейшло на праві особистої власності 32/100 частин успадкованого ним будинку та згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.07.2004 року за ним зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно (а.с. 9). Згідно інвентарної справи [PERSON] було оформлено 09.01.2003 року замовлення на внесення поточних змін в звязку з самовільно виконаними добудовами, а саме: коридор 1-1 площею7,1 кв.м, кухня 1-2 площею10,1 кв.м, кімната 1-7 площею 9,5 кв.м, кімната 1-9 площею 15,5 кв.м, що підтверджується відповіддю КП «[PERSON] обласне міжміське БТІ» № А-8689 від 14.12.2010 року на запит адвоката (а.с. 47). До житлового будинку № 3 по провулку 2-му Крошенському в м. Житомирі у 2005 році виконані самовільно прибудови А2 (кімната 1-9 площею 15,5 кв.м), А3 (коридор 1-1 площею 7,1 кв.м, кухня 1-2 площею 10,1 кв.м, кімната 1-7 площею 9,5 кв.м), що підтверджується копіями технічних паспортів (а.с. 10-14, 50-56, 74-78). За замовленням [PERSON] виготовлена та зареєстрована декларація про готовність до експлуатації частини житлового будинку № 3 по провулку 2-му Крошенському в м. Житомирі, а саме на дві кімнати загальною площею 51,3 кв. м (а.с. 48, 49), де вказано, що початок будівництва 1958 рік, закінчення будівництва 2005 рік. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» розяснив, що загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). У звязку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов'язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з'ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання. Аналіз досліджених судом доказів та встановлених обставин свідчить про те, що позивач є спадкоємицею майна померлого її чоловіка [PERSON] та прийняла спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим у спадкодавця не виникло право власності на добудову до житлового будинку № 3 по провулку 2-му Крошенському в м. Житомирі, що складається з коридору 1-1 площею 7,1 кв.м, кухні 1-2 площею 10,1 кв.м, кімнати 1-7 площею 9,5 кв.м, кімнати 1-9 площею 15,5 кв.м, яка є самочинним будівництвом, а отже, право власності на неї не входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] Нотаріусом не було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну добудову до зазначеного житлового будинку, що випливає з матеріалів спадкової справи № 225/2004 р. щодо майна померлого [PERSON], заведеної Першою житомирською державною нотаріальною конторою (а.с. 162-187). Окрім того, питання оформлення за позивачем права власності на частину добудови до житлового будинку № 3 по провулку 2-му Крошенському в м. Житомирі не було предметом розгляду компетентного державного органу та ні спадкодавцю [PERSON], ні позивачу не було відмовлено у реєстрації права власності на неї. За наведених обставин суд не приймає визнання зустрічного позову відповідачем [PERSON], так як таке визнання позову суперечить закону, і при цьому доказів того, що відповідачами порушуються, не визнаються або оспорюються права позивача суду не надано. Тому вимоги позову не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не ґрунтуються на положеннях закону і суд відмовляє в їх задоволенні. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed