Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У жовтні 2016 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів. Представник позивача просила суд, позовні вимоги задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Призначити гр. [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] Стягнути з гр. [PERSON] аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/9 частини заробітку кожного місяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надана нотаріально посвідчена заява [PERSON] про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та просить справу слухати у її відсутності. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Прокурор Аніховська Я.Л. у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв'язку приходить до наступного. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом достовірно встановлено, що Органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області проведено перевірку додержання вимог законодавства України щодо захисту прав малолітнього [PERSON], [INFO] Встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в службі у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах у зв'язку з неналежним виконанням матір'ю своїх батьківських обов'язків. Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати дитини, гр. [PERSON], постійно залишала [PERSON] на свою сестру - гр. [PERSON], перекладаючи на неї свої обов'язки по вихованню та утриманню дитини. 01.10.2014 до служби у справах дітей надійшло повідомлення від Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про те, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає у своєї тітки - гр. [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] мешкає разом з нею близько двох років. Племінника постійно доглядає та виховує лише вона. Мати матеріально дитину не утримує. З гр. [PERSON] була проведена бесіда щодо її обов'язків по вихованню та утриманню дитини, в ході якої вона пообіцяла забрати сина додому та займатися його вихованням. Однак у вересні 2015 року до служби у справах дітей надійшли повідомлення з Кременчуцької загальноосвітньої школи №18 та з Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про те, що 10.09.2015 гр. [PERSON] залишила свого сина [PERSON] на сусідів, а сама поїхала до Глобинського району. Дитину до себе забрала гр. [PERSON]. З гр. [PERSON] повторно була проведена профілактична робота для вироблення в неї навиків відповідального батьківства, під час якої гр. [PERSON] обіцяла забрати сина додому та займатися його вихованням належним чином. Однак на початку січня 2016 року гр. [PERSON] знову залишила [PERSON] на сестру - гр. [PERSON]. [PERSON] перебував в тітки до 25.01.2016, потім потрапив до лікарні, звідки його мати забрала додому. Після цього випадку гр. [PERSON] в останнє було роз'яснено про недопустимість залишення дитини без батьківського нагляду та попереджено, що в разі повторення ситуації, службою у справах дітей буде вирішуватися питання щодо позбавлення її батьківських прав. 12.02.2016 спеціалісти служби у справах дітей, з метою перевірки умов проживання малолітнього [PERSON], [INFO], відвідали гр. [PERSON] за місцем її проживання по [ADDRESS]. Під час відвідування було встановлено, що [PERSON] знову знаходиться без нагляду матері. Як пояснила гр. [PERSON], її сестра [PERSON] 11.02.2016 залишила [PERSON] самого в кімнаті та зі своїм співмешканцем та молодшою донькою - [PERSON], [INFO], поїхали до родичів. 12.02.2016 малолітній [PERSON], [INFO], був влаштований до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. 06.07.2016 гр. [PERSON] надала заяву, посвідчену приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Курячим В.М., в якій вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31.10.2007 (справа № 2-3647/2007) гр. [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], який наразі перебуває під опікою її рідного брата - [PERSON]. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області 27.07.2016 та було вирішено надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON], не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує отримання дитиною освіти, не утримує сина матеріально, фактично самоусунулася від виховання дитини, переклавши свій обов'язок по вихованню та утриманню дитини на сторонніх осіб. [PERSON] має також молодшу доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та вихованням якої гр. [PERSON] займається. Статтею 60 Цивільного кодексу України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. До органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся рідний дядько дитини, гр. [PERSON], з проханням надати до суду подання про доцільність призначення його опікуном над малолітнім племінником [PERSON], [INFO], в разі позбавлення матері дитини батьківських прав. Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області розглянув заяву гр. [PERSON] та надає до суду подання, в якому вважає за доцільним призначити гр. [PERSON] опікуном над малолітнім племінником [PERSON], [INFO] Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ч.3 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. Таким чином суд вважає, що відповідачка свідомо не бажає виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дитину, її здоров'я та займатись її вихованням.

Outcome: approved