Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

у жовтні 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 2\~000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом та до досягнення ним повноліття. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 607. Від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, [PERSON], матеріально позивачці та спільній дитині взагалі не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого утримання малолітнього сина [PERSON] повністю покладено на позивачку. Відповідач має фінансову можливість утримувати та належним чином забезпечувати дитину адже отримує досить значний нерегулярний, мінливий дохід. Між позивачкою та відповідачем на момент предявлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. В звязку з тим, що протягом останнього року відповідач не підтримував з позивачкою та спільним сином ніяких відносин, на момент подання позову позивачка не має достовірних відомостей про те, де саме працює відповідач, та їй не відомо про розмір його офіційного доходу. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. [PERSON] змушена сама утримувати та виховувати малолітнього сина, одночасно працювати за для матеріального забезпечення себе та спільної дитини, при цьому, вона отримує заробітну плату якої недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як неповнолітнього сина так і себе особисто. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що вимоги своєї позовної заяви підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 607 (а.с. 8). Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обовязку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Як встановлено в ході розгляду справи, малолітня дитина сторін перебуває на повному утриманні позивача, в той час як відповідач матеріальну допомогу на її утримання та на її виховання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, при чому обовязком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що протягом останнього року відповідач не підтримував з позивачкою та спільним сином ніяких відносин, на момент подання позову позивачка не має достовірних відомостей про те, де саме працює відповідач, та їй не відомо про розмір його офіційного доходу. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, у розмірі 2 000 грн. щомісячно на утримання дитини, починаючи з дня подання позову та до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved