Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У квітні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно за законом, в якому посилається на те, що він є вітчимом [PERSON], [INFO], який помер 23.02.2008 року. Після одруження з матірю [PERSON] [PERSON] з 1950 року вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Проживали разом у квартирі № 114 будинку № 79 корпус 7 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську. 27.10.2006 року померла його дружина [PERSON] Після її смерті вони з [PERSON] залишилися проживати разом. 23.02.2008 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частки квартири № 114 будинку № 79 корпус 7 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську та банківських внесків, які зберігалися на рахунках, відкритих [PERSON] У 2014 році позивач звернувся до [PERSON] дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Постановою державного нотаріуса від 07.03.2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У нотаріальній конторі позивачу стало відомо, що спадщину після смерті [PERSON] отримала [PERSON], як спадкоємець пятої черги. Просив встановили факт проживання однією сімєю та ведення спільного домашнього господарства [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO], померлим 23 лютого 2008 року, не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а саме в період з 1950 року до часу відкриття спадщини, а саме до 23.02.2008 року, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом видане на імя [PERSON] [PERSON] дніпропетровською державною нотаріальною конторою 02.12.2008 року на право на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 12561, № [NUMBER], що належали померлому [PERSON] на підставі довідки, виданої ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська 09.10.2008 року недійсним, визнати за [PERSON] право власності на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 1251, № [NUMBER], що належали померлому 23.02.2008 року [PERSON], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] [PERSON] отримані нею на підставі вищезазначеного свідоцтва грошові вклади в сумі 3095,11 грн. , визнати за [PERSON] право власності на ? частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого 23.02.2008 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої вимоги підтримав. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання зявилася. Проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязнені стосунки. Позивач дуже погано ставився до свого пасинка і [PERSON] не називав його батьком. [PERSON] з 1994 року працював, отримував заробітну плату та жив окремо від своєї матері. У подальшому він проживав на свою пенсію. [PERSON] мав окрему кімнату, на власні кошти купував продукти харчування, які зберігав у власному холодильнику, який знаходився у його кімнаті. Комунальні послуги [PERSON] сплачував самостійно. Тітка відповідачки [PERSON] хворіла на цукровий діабет і з осені 2005 року до дня смерті тітки відповідачка здійснювала за нею догляд і практично проживала з нею у квартирі № 114 будинку № 79 корпус № 7 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську. Після смерті тітки відповідачка раз на тиждень відвідувала брата [PERSON], готувала йому їжу, прала білизну, прибирала кімнату, бо він дуже хворів. Тому їй достовірно відомо, що [PERSON] не проживав із [PERSON] однією сімєю, не вів спільного господарства з позивачем. Просила у задоволені позову відмовити. Представник відповідачки [PERSON] у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги не визнала. Вважає, що позивач не довів факту того, що він проживав з [PERSON] однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Представник третьої особи [PERSON] дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він є сусідом позивача. Знає його більше 15 років. Неодноразово заходив у гості. Бачив, що стосунки були між [PERSON] та [PERSON] нормальні, як у родині. [PERSON] жив у залі, а [PERSON] разом із дружиною у спальні. Холодильник у родині був один. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою [PERSON] Після смерті [PERSON] [PERSON] залишився проживати з сином [PERSON]. Неодноразово вона їх провідувала. [PERSON] з [PERSON] спілкувалися нормально, як батько та син. [PERSON] називав його батьком. [PERSON] жив у залі, а [PERSON] з дружиною у спільні. В квартирі був тільки один холодильник. [PERSON] до смерті хворіла близько року. За нею доглядав [PERSON] та [PERSON]. Відповідачку вона там ніколи не бачила. За 2-3 місяці до смерті [PERSON] з квартири не виходив. Свідок [PERSON] суду показала, що вона була добре знайома з [PERSON]. Добре знає і сина [PERSON]. Вона сусідка і проживає у будинку з 1977 року. З [PERSON] бачилися кожного дня. Їй відомо, що [PERSON] називав [PERSON] батьком. В квартирі у [PERSON] була часто. В квартирі був тільки один холодильник,який стояв на кухні. [PERSON] хворіла не довго тиждень. У неї була астма. Ніхто з родичів [PERSON] не доглядав. Відповідачку ніколи не бачила. Після смерті [PERSON] та [PERSON] проживали удвох, разом скуплялися, готували їжу. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] його дядько. [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] жили нормально. Свідок часто з батьками до них навідувалися. Стосунки у них були хороші, побут спільний. В родині був тільки один холодильник. Гроші весь час були у тітки. Відповідачку у квартирі ніколи не бачив. Свідок [PERSON] суду показав, що він є двоюрідним братом [PERSON]. [PERSON] не вважав [PERSON] своїм сином та ображав його. У [PERSON] були свої гроші та свій холодильник. У [PERSON] була астма і за нею доглядала відповідачка. Потім відповідачка допомагала [PERSON]. З позовом він знайомий. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною [PERSON] [PERSON] знає з 1974 року. У них в родині були погані стосунки. [PERSON] ображав свою дружину. У [PERSON] був окремий холодильник. Коли захворіла [PERSON], відповідачка за нею рік доглядала та жила там у квартирі. [PERSON] не називав [PERSON] батьком. З позовом вона знайома. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є дружиною племінника відповідачки. Разом із чоловіком вона приїжджала до [PERSON]. Однією сімєю вони не проживали. В квартирі було 2 холодильника. [PERSON] погано ставився до дружини та [PERSON]. У [PERSON] був цукровий діабет і вона рік лежала. В квартирі була останній раз 3 роки потому. Сімейні свята разом ніколи свідок з родиною [PERSON] не відмічала. У [PERSON] не було астми. Від чого помер [PERSON] їй не відомо. Свідок [PERSON] суду показав, що відповідачка його тітка. Він познайомився із [PERSON] у 1983-1984 роках. У [PERSON] з [PERSON] стосунки були погані. [PERSON] хворіла і рік до смерті вона лежала. За нею доглядала відповідачка та його батьки. У [PERSON] був свій холодильник. [PERSON] після смерті матері хворів, не ходів. Йому готувала відповідачка, перед смертю [PERSON] вона була з ним постійно. Від чого помер [PERSON] йому не відомо. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно ордеру № 93 від 04.02.1977 року (а. с. 39) [PERSON] була надана квартира № 114 в будинку № 79 корпус 7 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську на сімю з 3-х осіб: він, дружина - [PERSON], син [PERSON] У 1997 року вони приватизували квартиру (а. с. 42), що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло та згідно довідки КП ДМБТІ № 2847 від 20.03.2014 року (а. с. 40) за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири № 114 будинку № 79 корпус 7 по вул. Янтарна в м. Дніпропетровську. Згідно Свідоцтва про народження (а. с. 24) [PERSON] народився 03 травня 1941 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 24). 16 січня 1950 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] (а. с. 25) та отримала прізвище «Таран». Згідно Свідоцтва про смерть (а. с. 36) [PERSON] померла 27 жовтня 2006 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири № 114 у м. Дніпропетровську, вул. Янтарна, 79, корпус 7, яку отримали спадкоємці: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 78). З довідки КПЖЕП № 21 від 03.05.2014 року (а. с. 53) вбачається , що [PERSON], [PERSON], [PERSON] були зареєстровані за адресою: [INFO]. [PERSON] та [PERSON] були зняті з реєстрації у даній квартирі у звязку зі смертю. Згідно довідки Спаської загальноосвітньої школи Новомосковської районної ради Дніпропетровської області № 948 від 01.12.2014 року (а. с. 55) [PERSON] навчався у даній школі з 01.09.1952 року та вибув зі школи за заявою батька. У селі Спаському у 1950-1952 роках проживала мати [PERSON], що підтверджується довідкою Спаської сільської ради від 03.12.2014 року (а. с. 57), де після одруження проживала родина [PERSON] разом із сином [PERSON] З 1950 року [PERSON] працював на Дніпропетровському металургійному заводі ім. Комінтерну (а. с. 62). З особової картки [PERSON] (а. с. 64) вбачається, що склад його сімї дружина, [INFO], та син, [INFO]. [PERSON] помер 23 лютого 2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а. с. 17). На час смерті [PERSON] проживав з [PERSON] у квартирі № 114 будинку № 79 корпус 7 по вул. Янтарна в м. Дніпропетровську, що підтверджується довідкою КЖЕП № 21(а. с. 23). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: вкладів на рахунку № 12561 у розмірі 1,75 грн. та № 155105983 у розмірі 3093,50 грн. у ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська ВАТ «Державний ощадний банк України». [PERSON] у березні 2008 року звернулася до [PERSON] дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата [PERSON] (а. с. 16). [PERSON] у березні 2014 року звернувся до [PERSON] дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті пасинка [PERSON] (а. с. 31). Державним нотаріусом [PERSON] дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 02.12.2008 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а. с. 30) на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 12561, № [NUMBER]. Згідно довідки Філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 11.11.2015 року (а. с. 135-136) рахунок № 12561, на якому знаходилися кошти у розмірі 1 грн. 75 коп., закрито згідно свідоцтва про право на спадщину на імя [PERSON], гроші на рахунку № [NUMBER] у розмірі 3093 грн. 50 коп. були списані згідно свідоцтва про право на спадщину на імя [PERSON] на новий компенсаційний рахунок 02.12.2008 року. Постановою державного нотаріуса [PERSON] дніпропетровської державної нотаріальної контори від 07 березня 2014 року (а. с. 34) було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 114 у м. Дніпропетровську, вул. Янтарна, будинок № 79, корпус 7 після смерті [PERSON] у звязку із тим, що [PERSON] не надано доказів проживання разом із спадкодавцем однією сімєю не менш ніж пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом , мали взаємні права та обовязки, зокрема вітчим, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї. Судом встановлено, що з часу одруження з матірю [PERSON], [PERSON] проживав разом із ним однією сімєю до смерті [PERSON], а саме до 23 лютого 2008 року. Це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд критично ставиться до показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], , [PERSON], оскільки вони є родичами відповідачки, з позовом вони були ознайомлені та в їх показаннях багато протиріч. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сімєю [PERSON] з [PERSON], який помер 23 лютого 2008 року з 1950 року до часу відкриття спадщини та визнання свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 12561, № [NUMBER], що належали померлому [PERSON] недійсним обґрунтовані та такі що підлягають задоволенню. Вимога позивача в частині визнання за [PERSON] право власності на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 1251, № [NUMBER], що належали померлому 23.02.2008 року [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки дана вимога не ґрунтується на законі. Відповідачкою на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане на імя [PERSON] [PERSON] дніпропетровською державною нотаріальною конторою 02.12.2008 року на право на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 12561, № [NUMBER], що належали померлому [PERSON] грошові кошти у сумі 3093 грн. 50 коп. були переведені на інший рахунок, тому вимоги позивача в частині стягнення даної суми є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. В частині визнання за [PERSON] права власності на ? частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого 23.02.2008 року позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1461 грн. 60 коп., оскільки [PERSON] є інвалідом Великої Вітчизняної Війни та звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial