Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача вказуючи, що між нею та [PERSON] 28 жовтня 2000 був укладений шлюб, після укладення шлюбу 22 липня 2002 року відповідач змінив своє прізвище з Хаваліц на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року шлюбні відносини між нами припинилися, та рішенням Жовтневого районного суду м Маріуполя від 09 грудня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі ? частини від доходу відповідача. У звязку з несплатою відповідачем аліментів заочним рішенням Жовтневого районного суду м Маріуполя від 15 січня 2016 року, яке вступило в законну силу 16.02.2016 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто неустойку з оплати аліментів в сумі 41125,80 грн. за період з 01.09.2014г. по 01.08.2015г. Проте до теперішнього часу відповідач також продовжує не сплачувати аліменти, в зв'язку з чим, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) по аліментах за період з 01.08.2015 року по 01.04.2016 року в розмірі 22565,41 грн. В судове засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд даного позову за її відсутності, його задоволення. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 09 грудня 2013 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28.10.2000 року, був розірваний, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від доходу відповідача щомісячно з 06.11.2013 року та до повноліття дітей. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж самі сторони. Згідно довідки Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції № В17 від 16.03.2016 року заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за виконавчим листом, виданим 13.01.2014 року, по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] за період з 06.11.2013 року по 15.03.2016 року становить 53852,65 грн. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, на підставі наданих доказів встановлено, що відповідач є винним у виникненні вищевказаної заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено, отже наявна вина відповідача у виникненні заборгованості є підставою для стягнення неустойки (пені). Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається держаним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. На підставі чого і був виданий державним виконавцем Жовтневого ВДВС ММУЮ вказаний розрахунок заборгованості відповідача по аліментам. Згідно зі ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до зазначеного, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів суду не надано, тому суд вважає, що [PERSON] повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дитини. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р., неустойка (пеня) сплачується за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. При цьому, суд погоджується з наданим позивачкою розрахунком неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2015 року по 01.04.2016 року у сумі 22565,41 грн.. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позиваки, сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом, судовий збір в розмір 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved