Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 23.02.2018 на регульованому світлофором перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Шолохова у м. Дніпрі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Camry», номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Opel Kadett» номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. 23.02.2018 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» отримало від потерпілого повідомлення № 16889 про настання події, що має ознаки страхового випадку та заява на виплату страхового відшкодування, а пізніше також заяву на виплату страхового відшкодування до справи № 16889 від 16.03.2018 за договором добровільного страхування наземного транспорту № 004016-2105-1000005 від 19.12.2017, відповідно до якого позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, використанням і розпорядженням транспортним засобом «Toyota Camry», номер [NUMBER] . 29.03.2018 позивач здійснив страхове відшкодування потерпілому за Договором №004016-2105-1000005. Позивачем па підставі Звіту № 05031802 від 05.03.2018 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Camry», номер [NUMBER] було складено страховий акт № 16889/18 від 29.03.2018 та розрахунок до нього, згідно з яким сума страхового відшкодування за Договором № 004016-2105-1000005 склала 64 090.65 грн. На підставі цих документів вказана сума була перерахована позивачем на вказаний потерпілим [PERSON] рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 7709 від 29.03.2018 року. Після виплати страхового відшкодування за страховим актом № 16889/18 від 29.03.2018 позивач отримав від потерпілого [PERSON] заяву від 26.03.2018 про додатковий огляд пошкодженого транспортного засобу, у зв`язку з виявленням під час ремонту додаткових пошкоджень. За результатами додаткового дослідження у березні 2018 року було складено Звіт №05031802-1, де встановлено, що розмір завданого потерпілому [PERSON] матеріального збитку становить 88 249,99 грн., а не 64 090,64 грн., як було раніше визначено у Звіті № 05031802 від 05.03.2018. На підставі Звіту № 05031802-1, а також заяви потерпілого [PERSON] від 03.05.2018 на виплату страхового відшкодування до справи № 17721 було складено додатковий страховий акт №17721/18 від 24.05.2018 та розрахунок до нього, згідно з яким сума доплати страхового відшкодування за Договором № 004016-2105-1000005 склала 24 159,34 грн. Вказана сума була перерахована Позивачем на рахунок потерпілого [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 9538 від 24.05.2018. Таким чином, загальна сума страхового відшкодування за Договором № 004016-2105-1000005, яка була виплачена позивачем потерпілому [PERSON] становить 88 249,99 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 88 249,99 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 1921,00 грн. 01 листопада 2019 року відкрито провадження по справі (а.с.67). Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача, Наливайко О.Р. , направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив. Своїм правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.02.2018 на регульованому світлофором перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Шолохова у м. Дніпрі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Camry», номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Opel Kadett» номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2018 про визнання [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП та стягнуто штраф у розмірі 340 грн. Відповідно до ч.ч.4,6 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди [PERSON] , в порядку суброгації. За правилами статті 1194 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди і лише в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивачем доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідачем відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України цей факт не спростовано. Таким чином, до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 87249,99 грн., перейшло право вимоги до відповідача по справі. За таких обставин, сума страхового відшкодування в розмірі 87249,99 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи та згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп.

Outcome: approved