Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з дійсним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON], в зв'язку з чим відкрилася спадщина на 1\\4 частку квартири [ADDRESS], на 1\\2 частку квартири [ADDRESS], на грошові вклади в банківських установах та автомобіль «MITSUBISHI LANCER»,\~ [NUMBER] та автомобіль «ГАЗ» 3110 [NUMBER]. Спадщина відкрилася за місцем постійного проживання та реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS].що в Ленінському районі м. Луганську. . Позивач із спадкодавцем перебувала в шлюбі з 18 лютого 1972 року, який зареєструвала в районному бюро РАЦС Ізмалковського району Ліпецької області. Заповіту спадкодавець не складав, тому, у відповідності до ч.2 ст. 1223 ЦК України, спадкування після [PERSON] здійснюється за законом. Згідно припису ст.1261 ЦК України позивач, як дружина спадкодавця, є спадкоємцем першої черги. За приписом ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Довідка домоуправління МКП «Центрожилком» вих. №164 від 30.01.2014 року свідчить, що з [PERSON] на час його смерті проживала лише позивач. Таким чином, позивач вважає, що прийняла спадщину після покійного чоловіка, оскільки спільно проживання з ним за однією адресою на час його смерті. Як передбачено ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] позивач зверталася до приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу Тихонової Лариси Володимирівни, яка спрямовувала запити до банківських установ з метою з'ясування обсягу спадщини. Після цього в м. Луганськ почалися бойові дії і на сьогоднішній день м. Луганськ є тимчасово окупованою територією. Пізніше позивач звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини до м. Сєвєродонецька, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки померлий [PERSON] за життя не зареєстрував нерухоме майно в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а за нормами діючого законодавства здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно за померлим неможливо. Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] на 1/4 квартири [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 22 червня 2015 року за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] визнано право власності на 1\\2 частку квартири [ADDRESS], на грошові вклади в банківських установах та автомобіль «MITSUBISHI LANCER»,\~ [NUMBER], автомобіль «ГАЗ» 3110 [NUMBER] (а.с. 17-18). Такж, [PERSON] належала ? частина квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.09.1994 року (а.с. 10). Спадщина відкрилася за місцем постійного проживання та реєстрації [PERSON] за адресою : [ADDRESS], що в Ленінському районі м. Луганську. Факт відкритгя спадщини та час її відкриття підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON]. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON], який помер [INFO], інформація щодо заповітів/спадкових договорів складених [PERSON] відсутня (а.с.62). На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач зі спадкодавцем перебувала в шлюбі з 18 лютого 1972 року, який було зареєстровано в районному бюро РАЦС Ізмалковського району Ліпецької області (а.с. 9). Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки МКП «Центрожилком» вих. № 164 від 30.01.2014 року (а.с 21), з [PERSON] на час його смерті проживала лише позивач [PERSON] Таким чином, позивач прийняла спадщину після покійного чоловіка, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як передбачено ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.06.2015 року, Державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 20). Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності: 1\\4 частка - за [PERSON], 1\\4 частка - за [PERSON], 1\\4 частка - за [PERSON] (а.с. 59-60). Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, беручи до уваги те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] та прийняла спадщину після його смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, про відмову від спадщини, але позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки померлий [PERSON] за життя не зареєстрував нерухоме майно та право власності на нього, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved