Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

У жовтні 2019 року представник Органу опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, який діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернувся в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав щодо її дитини. В обґрунтування позовних вимог представник Органу опіки та піклування посилається на те, що малолітній [PERSON] був покинутий в пологовому відділенні КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування». 21 березня 2019 року малолітнього [PERSON] було взято на первинний облік як дитину, що залишилася без батьківського піклування. Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Дитину було тимчасово влаштовано до КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», та за час перебування дитини в педіатричному відділенні в період з 28 березня 2019 року по 23 травня 2019 року мати дитину не відвідувала, не дзвонила, станом здоров`я не цікавилась. Розпорядженням голови Добропільської райдержадміністрації від 03 квітня 2019 року малолітньому [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Мати дитини [PERSON] за отриманням допомоги при народженні дитини на [PERSON] не зверталась. Спеціалістами Добропільського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проведено консультативно-профілактичну роботу з [PERSON] , спрямовану на формування прихильності між матір`ю та дитиною, запропоновано тимчасове влаштування до обласного соціального центру матері та дитини, але відповідачка відмовилась. Після проведення консультацій, роз`яснень та рекомендацій мати дитини не змінила свого рішення. Розпорядженням голови Добропільської райдержадміністрації від 23 травня 2019 року [PERSON] було влаштовано до комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» на повне державне забезпечення. За час перебування [PERSON] в будинку дитини, в період з 28 травня 2019 року по 01 липня 2019 року, [PERSON] сина не відвідувала, життям та здоров`ям не цікавилась, не телефонувала, листів не надсилала, не виявляла батьківської уваги, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала. Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради від 01 липня 2019 року малолітнього [PERSON] влаштовано під опіку. За час перебування дитини в вищезазначених закладах та під опікою мати до служби у справах дітей Добропільської районної державної адміністрації з приводу з`ясування місця перебування дитини та можливості повернення її на виховання до себе не зверталась. В період з березня по вересень 2019 року спеціалісти служби у справах дітей Добропільської райдержадміністрації та спеціалісти Центру неодноразово відвідували [PERSON] за місцем її проживання, проводили профілактичні бесіди, надавали рекомендації щодо виховання дитини. [PERSON] своє рішення щодо повернення в родину молодшого сина не змінила. Комісією з питань захисту прав дитини Добропільської районної державної адміністрації 17 вересня 2019 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення матері батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , про що складено висновок Добропільської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування. Представник органу опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без участі органу опіки та піклування. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі.(а.с.41) Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності. В якій позов визнала у повному обсязі та не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав. (а.с.42) Зважаючи на те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, суд враховує вимоги ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26 березня 2019 року Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а.с.8) Батьком дитини записаний [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 26 березня 2019 року. (а.с.12) 27 березня 2019 року комісією в складі представників Комунального закладу охорони здоров`я «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», в присутності інспектора з ювенальної превенції, представника служби у справах дітей було складено акт про те, що 27 березня 2019 року [PERSON] самовільно покинула відділення лікарні, відмовившись забрати дитину чоловічої статі, [PERSON] (а.с.10) Цього ж дня закладом охорони здоров`я було надіслано до Служби у справах дітей Добропільської районної державної адміністрації повідомлення про дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . Просили вирішити питання щодо влаштування дитини. (а.с.11) Наказом Добропільської районної державної адміністрації № 40 від 28 березня 2019 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , було взято на облік, як дитину, яка залишилася без батьківського піклування. (а.с.9) Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 03 квітня 2019 року [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.14) Актом обстеження умов проживання [PERSON] від 28 березня 2019 року за адресою [ADDRESS] , с- ще Світле, складеним комісією служби у справах дітей Добропільської районної державної адміністрації, встановлено, що в даному приміщенні проживає родина у складі чотирьох осіб. Умови проживання незадовільні, санітарно-гігієнічні норми не витримані, в будинку брудно. [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , існують за рахунок виплат на [PERSON] . Мати дитини не працює (а.с.28). За результатами повторного обстеження умов проживання від 23 липня 2019 року також складено акт, відповідно до якого санітарно-гігієнічні умови проживання в будинку поліпшилися, прибрано та чисто. Однак, все інше не змінилося, як і ставлення матері до повернення свого меншого сина в родину. (а.с.29) Житло та майно за малолітнім [PERSON] не закріплювалося, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19 квітня 2019 року.(а.с.15) Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Добропільської районної державної адміністрації Донецької області від 08 травня 2019 року, [PERSON] за отриманням допомоги при народженні дитини на [PERSON] , [INFO] , не зверталась. (а.с.16) Добропільським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 17 травня 2019 року було надано Службі у справах дітей Добропільської районної державної адміністрації інформацію про те, що після всіх консультацій, роз`яснень та рекомендацій [PERSON] не змінила свого рішення з приводу своєї дитини - сина [PERSON] (а.с.17) Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 23 травня 2019 року влаштовано малолітнього [PERSON] до Комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» м. Краматорська Донецької області на повне державне забезпечення. (а.с.18-19) Та 28 травня 2019 року дитину передано до цього закладу, про що складено акт про передачу та вибуття дитини. (а.с.21) 01 липня 2019 року [PERSON] призначено опікуном [PERSON] та закріплено за цією родиною соціальний супровід. Дозволено опікуну отримувати державну допомогу та аліменти на малолітнього [PERSON] (а.с.20) Згідно довідки КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» від 05 вересня 2019 року, за час перебування [PERSON] в педіатричному відділенні мати дитину не відвідувала, не дзвонила, станом здоров`я не цікавилася (а.с.25). Так само як і за час перебування [PERSON] в будинку дитини в період з 28 травня 2019 року по [INFO] 2019 року мати дитини [PERSON] сина не відвідувала, життям та здоров`ям не цікавилась, не телефонувала, листів не надсилала, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала, що підтверджується довідкою КУОЗ Краматорський будинок дитини « [PERSON] » від 05 вересня 2019 року. (а.с.24) З побутової характеристики вбачається, що [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] , проте проживає не за зареєстрованим місцем проживання, а разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Остання є матір`ю - одиначкою, ніде не працювала і не працює по теперішній час, живе на допомогу по догляду за дитиною, веде вільний спосіб життя, потребує допомоги як у вихованні сина, так і у засвоєнні соціально-побутових навичок. (а.с.23) Згідно висновку Добропільської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина від 17 вересня 2019 року № 607/01-37/03/0/19, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . (а.с.26-27) Звертаючись до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, орган опіки та піклування посилається на те, що відповідачка не забрала свою новонароджену дитину з пологового будинку та відповідних закладів протягом шести місяців з моменту його народження та не виконує покладених на неї батьківських обов`язків щодо виховання та забезпечення дитини. Статті 7, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлюють принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Дитина має право на ім`я і набуття громадянства, а також право знати своїх батьків і право на їх піклування. Дитина має право не розлучатися з батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципах 4 та 6 проголошено, що дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 2 ст. 143 СК України передбачено обов`язок матері, яка не перебуває у шлюбі, забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я. За змістом ст. 150 СК України, першочергово батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як встановлено судом, [PERSON] не забрала свого новонародженого хлопчика [PERSON] , [INFO] , з пологового будинку, а потім із Комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка», протягом шести місяців з моменту народження та до теперішнього часу не виявила бажання щодо повернення малолітнього сина в її родину. Відповідачка хлопчика ніяким чином не допомагає в його утриманні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, взагалі не цікавиться його життям, не виявляє до нього інтересу, та не вживає заходів щодо повернення малолітнього [PERSON] в сім`ю. Крім того, свідомо погодилася на позбавлення батьківських прав, про що зазначено в заяві. У зв`язку з чим, суд діє в якнайкращих інтересах дитини, та вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав.

Outcome: approved