Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він з 2005 року є членом ГО «СТ «Академічне» та проживає в будинку №136 по вул. 18-Садова в с.Круглик. Постачання електроенергії до будинків забезпечується відповідачем. У лютому 2018 року відповідачем без будь-яких пояснень було демонтовано та у його відсутність лічильник електроенергії, мотивуючи тим, що даний лічильник є несправним. Ним було оплачено вартість нового електролічильника. Наприкінці березня 2018 року голова правління товариства звинуватила його у розкраданні електроенергії, вимагала сплатити борг за спожиту електроенергію в сумі 51\~302 грн., оскільки його лічильник було визнано непридатним. Також повідомила, що у разі несплати його будинок від електроенергії. Дану вимогу вважає незаконною та свавільною, заявлений борг нічим не підтверджений, тому він відмовився її визнавати та сплачувати так званий «борг». За його відсутності 06 квітня 2018 року електропостачання від будинку було відключено, без будь-яких попереджень. Вказав, що за весь час користування електроенергією він не порушував жодних приписів, в тому числі п.35 ПКЕЕН, які б мали наслідком відключення електроенергії. Не встановлені будь-які порушення або причини непридатності, строків непридатності, і при перевірці лічильника. Виявлена непридатність лічильника може бути зумовлена також і неналежним зберіганням, неправильність демонтажу, наналежним транспортуванням. У добровільному порядку відповідач відмовляється відновляти порушення його права та підключати будинок до електропостачання. На підставі Закону України «Про електропостачання», Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року, просив суд зобовязати ГО Садівницьке товариство «Академічне» в особі голови правління [PERSON] негайно поновити електропостачання на ділянці №136 по вул. 18-й Садовій СТ «Академічне» в с.Круглик Києво-Святошинського району Київської області; судові витрати покласти на відповідача. Не погоджуючись з позовом відповідач подав відзив. Вказав, що позивач є членом товариства. Всі електромережі, трансформатори, інше устаткування належать до власності товариства, тому має право контролювати належне йому майно. Товариство купує у ПрАТ «Київобленерго» електроенергію та розраховується за неї на підставі укладеного договору, в якому міститься посилання на застосування Правил користування електричною енергією, що затверджені постановою НКРЕ №28 від 31 липня 1996 року. Загальні збори товариства є найвищим органом управління. Правління є виконавчим органом та вирішує всі питання поточної діяльності товариства, здійснює контроль за виконанням членами товариства ЗК України, законодавства, статуту товариства. У статуті товариства визначено, що правління має право припинити постачання електричної енергії від електромережі товариства на ділянках, власники яких не виконують його рішення та своєчасно не сплачують спожиту електроенергію та інші внески до повного розрахунку. У жовтні 2016 року було виявлено різницю між спожитою електроенергією та сплаченими коштами членами товариства. Було прийнято рішення про заміну електролічильників та почали проводити перевірку електролічильників біля будинків. При цьому ними було встановлено, що у будинку позивача при увімкненому світлі електролічильник не фіксував використання електроенергії, показники не змінювались, по що були складені акти. Тому товариство прийняло рішення про демонтаж лічильника, на що позивач надав свою згоду, а його лічильник направлений на перевірку. Після чого загальне використання електроенергії знизилось по товариству на 33%. За результатами перевірки електролічильник позивача був визнаний непридатним, похибка складає 77,51%. На підставі чого товариством було проведено нарахування збитку в розмірі 51\~302,84 грн. Правлінням прийнято рішення про сплату позивачем збитків, а у разі відмови припинити електропостачання до будинку. Дане рішення було доведено до відома позивача, але він відмовився його виконувати, що мало наслідком відключення будинку від електропостачання. Просили відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали. Просили позов задоволити. У судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечували. Просили відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представник третьої особи просив суд вирішити спір відповідно до вимог закону. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статуту ГО Садівницьке товариство «Академічне» членом товариства може бути громадянин України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, що досягли 14-річного віку, знають права та обовязки членів, що передбачені статутом садівницького товариства і буде брати участь у здійсненні цілей та завдань товариства. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є членом громадського обєднання «Садове товариство «Академічне», ділянка №136, що підтверджено членськими книжками за 2018 рік, 2017 рік. 31 жовтня 2016 року між ПАТ «Київобленерго» та ГО Садівницьке товариство «Академічне» укладено договір про постачання електричної енергії №220015464. За даним договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 50.0 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору. Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), Правилами безпечної експлуатації електроустановок споживачів, Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів та Правилами охорони електричних мереж (ПОЕМ). Статутом визначені як права членів товариства, так і обовязки. Зокрема, п. 4.15.1 встановлено, що член товариства зобовязаний дотримуватись вимог ЗК України, Закону України «Про громадські обєднання», інших нормативно-правих актів, що врегульовують діяльність товариства, а також статуту ГО Садівницьке товариство «Академічне», рішень керівних органів товариства. Рішенням правління ГО Садівницьке товариство «Академічне» від 14 січня 2017 року вирішено всім членам товариства та користувачам енергосистеми провести заміну індукційних лічильників на електронні до 01 травня 2017 року. Відповідно до рішення правління ГО Садівницьке товариство «Академічне» від 28 січня 2018 року на ділянку №136 встановити контрольний лічильник, а знятий лічильник направити на експертизу. 01 лютого 2018 року у відсутність [PERSON] було проведено заміну електролічильника, при цьому візуальних порушень (порушень пломб, підключення фаз) не було встановлено, що підтверджено актом від 01.02.2018р. За рішенням правління від 03 лютого 2018 року після проведеної перевірки в терміновому порядку вирішено провести повірку роботи всіх лічильників користувачів, лічильник з ділянки №136 відправити на технічну експертизу. З акту від 23 лютого 2018 року вбачається, що порушень роботи лічильників не виявлено. Відповідно до довідки ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01 березня 2018 року за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки не відповідає вимогам ГОСТ30207, основна відносна похибка вимірювання електричної енергії перевищує допустимі граничні значення. Значення відносної похибки відображено в доданій до листа від 19 березня 2018 року таблиці. Рішенням правління та ревізійної комісії від 31 березня 2018 року ГО Садівницьке товариство «Академічне» визначено матеріальний збиток, нанесений позивачем, в розмірі 51\~302,84 грн. та зобовязано [PERSON] відшкодувати вказані збитки, у разі відмови вирішено припинити електропостачання на ділянку №136 відповідно до п.п.4.15.10, 4.15.12 статуту. Вищевказані рішення правління, результати повірки електролічильника були доведені до відома [PERSON] 01 квітня 2018 року, від підпису про ознайомлення останній відмовився, відшкодувати збитки чи реструктурувати борг також відмовився, що підтверджено актом від 01 квітня 2018 року. Рішенням правління від 04 квітня 2018 року ГО Садівницьке товариство «Академічне» через невиконання [PERSON] рішення правління від 31 березня 2018 року вирішено ділянку №136 по вул. Садовій відключити від електромережі товариства. 05 квітня 2018 року було припинено електропостачання ділянки [PERSON] на підставі рішення правління від 04 квітня 2018 року. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов'язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 386 ЦК встановлені гарантії захисту права власності. Так, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п.4.15.12 Статуту член товариства зобовязаний відшкодувати збитки, завдані товариству. Правління має право припинити постачання електроенергії від електромережі товариства на ділянки, власники яких не виконують його рішення та своєчасно не сплачують за спожиту електроенергію та інші внески до повного розрахунку боржників (п.4.15.10 Статуту). Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно дост. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись до суду з позовом, особа має право просити суд не з будь-яким способом захисту, а лише таким, який передбачений законом. Оспорюючи дії відповідача [PERSON] вважав прийняті рішення правління є незаконними, але їх не оскаржив у встановленому законом порядку, як безпосередньо рішення, так і суму нарахованих збитків. Посилання позивача, що висновки експертизи не можуть братись до уваги через незабезпечення товариством належного зберігання та транспортування лічильника, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до статут правління, як виконавчий орган має право приймати рішення щодо припинення електропостачання. Правомірність прийнятих рішень може бути оскаржена в судовому порядку. Враховуючи межі позовних вимог та те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що припинення електропостачання відбувалось на інших підставах, тому в задоволенні позову суд відмовляє. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed