Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визначення часток у праві спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що [INFO] померла мати позивача -[PERSON] після її смерті відкрилася спадщину у вигляді частки квартири [ADDRESS]. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщину, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріус не має змоги встановити чи укладався між співвласниками договір про зміну часток та чи дорівнює частка, яка належала б померлій тому розміру, що передбачений законом. За такого, оскільки вона не має можливості оформити своє право на спадщину на частину квартири [ADDRESS], позивач просить суд визначити, що частки співвласників є рівними та частка кожного із співвласників складає ?. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник Миколаївської міської ради надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а рішення прийняти на розсуд суду. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 14 жовтня 1997 року на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки у праві власності на квартиру [ADDRESS]. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право, 28 листопада 2013 року постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до повідомлення ММБТІ від 19.06.2014 року, станом на 28.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності за: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації ними права спадкування за законом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо цього суду не надано, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved