Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У жовтні 2016 року ТОВ «Менеджмент інвестицій» предявило через суд зазначений позов до [PERSON]Г, посилаючись на те, що 24 вересня 2015 року з відповідачем укладений кредитний договір №283-15/СК на суму 2000,00 грн. строком до 23 жовтня 2015 року, з виплатою за користування коштами 2% на день, проте відповідачем в порушення умов договору сплата коштів у визначений строк не здійснена в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом станом на 28 вересня 2016 року в сумі 20730,28 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 2000,00 грн., заборгованості по відсоткам 1200,00 грн., заборгованість по простроченим відсоткам 6550,00 грн., заборгованість по нарахованим штрафним санкціям 10688,80 грн., 3% річних 291,48 грн., а також покласти на відповідача судові витрати в сумі 1378,00 грн. В поданій заяві представник позивача клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні позову, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причин неявки не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 24 вересня 2015 року між ТОВ «Менеджмент інвестицій» та [PERSON] укладений договір споживчого кредиту №283-15/СК за загальними умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, товариство надає позичальнику кошти в сумі 2000,00 грн. на строк з 24 вересня 2015 року по 23 жовтня 2015 року зі сплатою за користування 2,00% за день, або 730,0% річних, що складатиме 1200,00 грн. за 30 днів або 40,00 грн. за день (п.1.1, 1.2, 1.3 договору). Відповідач [PERSON] за цим договором, отримавши 24 вересня 2015 року через касу банку готівкою кошти в сумі 2000,00 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 24 вересня 2015 року (а.с. 9), зобов?язався повернути кошти, сплатити відсотки за користування, виконати зобов?язання у визначені строки, тобто до 23 жовтня 25 року. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.3), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останнім не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України не сплатив тіло кредиту і відсотки з порушенням ст. 529 ЦК України відступив від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 28 вересня 2016 року прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу кредиту в сумі 2000,00 грн. та відсотків в сумі 7750,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Так, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та 8.3 договору відповідач зобовязаний сплатити штраф у вигляді 2,0% від суми кредиту за кожний день порушення, а починаючи із треього дня в розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення зобов?язання, що за період з 24 жовтня 2015 року по 20 квітня 2016 року складає 10688,80 грн. Також, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За перевіреним у судовому засіданні розрахунком позивача на його користь згідно ч.2 ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідача за період з 24 жовтня 2015 року по 28 вересня 2016 року 3% річних в сумі 291,48 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved