Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання договору про надання послуг та стягнення коштів, уточнивши свої позовні вимоги просила розірвати Договір № FB - 1023 від 01 вересня 2013 року укладений між позивачем та відповідачем, та стягнути з відповідача на її користь кошти отримані на виконання умов договору в розмірі 6327 грн., суму інфляційних витрат в розмірі 5409,34 грн., пеню в розмірі 2304,12 грн. а всього 14040,46 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 01.09.2013 року між нею та приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір № FB - 1023 про надання послуг. Для оплати умов договору вона взяла в ПАТ «ОТП Банк» споживчий кредит. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору вона подала заяву про розірвання договору. Враховуючи, що відповідачем не виконанні умови договору, тому позивач просить розірвати вказаний договір та стягнути з відповідача на її користь кошти отримані на виконання договору у сумі 6327 грн. та суму інфляційних витрат в розмірі 5409,34 грн. та пеню у розмірі 2304,12 грн. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представником відповідача в судовому засіданні, яке було призначено на 06.09.2017 року були надані пояснення, також до суду подані письмові заперечення та клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 01.09.2013 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] був укладений Договір № FB - 1023 про надання послуг. Відповідно до умов якого відповідач ПП [PERSON] зобов'язався організувати роботи по виготовленню та передачу позивачу ПВХ конструкцій, а позивач зобов'язана була сплатити 6327 грн вартість виробу. 01.09.2013 року між позивачкою [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про надання споживчого кредиту №2005541010, відповідно до умов якого позивачка отримала кредит у сумі 7124,42 грн. для придбання товарів та послуг, зі строком на 18 місяців. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач зі свого боку виконала умови договору, тобто сплатила вартість товару у сумі 6327 грн. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. 09.09.2013 року позивачка зверталася до відповідача з заявою про розірвання договору та поверненням сплачених коштів на рахунок ПАТ «ОТП Банк», але відповіді не отримала (а.с.9-10). Відповідно до ч.1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Заперечення відповідача, що він телефонував і доставляв товар, а позивачка відмовилась його отримати не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Також клопотання відповідача про застосування строку позовної давності в частині стягнення неустойки, не може бути прийнято судом, оскільки стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця, з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Враховуючи викладене судом встановлено, що відповідач обов'язки за договором не виконав і сплачену позивачем загальну суми вартості замовлення не повернув. За приписами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки відповідач добровільно не повертає безпідставно набуті грошові кошти, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення грошової суми в розмірі 6327 грн. та розірвання договору. Сторони передбачили у договорі відповідальність виконавця за порушення терміну виконання робіт у формі пені в розмірі 0,1% від загальної вартості виробу за кожен день прострочення (пункт 4.2. цього договору). Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 2304,12 грн. з розрахунку :6327 грн.-0,1%х364 дні =2304,12 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути суму інфляційних втрат в розмірі 5409,34 грн. з розрахунку: [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]: періодСтавка НБУ, %Кількість днівПеня, грн. 27.09.2013-14.04.20146.5200450.69 15.04.2014-16.07.20149.593306.30 17.07.2014-12.11.201412.5119515.69 13.11.2014-15.02.20151495461.09 16.02.2015-03.03.201519.516108.17 04.03.2015-27.08.2015301771840.90 28.08.2015-24.09.20152728262.09 25.09.2015-29.10.20152235266.95 30.10.2015-17.12.20152249373.73 18.12.2015-02.03.20162276579.66 03.03.2016-04.04.20162232244.07 всього5409.34 З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачкою [PERSON] на виконання вимог ст. 60 ЦПК України доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційною до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, оскільки позивачка [PERSON], відповідно до Закону України «Про судовий збір» була звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі (14040,46 грн. х 1%, але не менше 551,20 грн.) =551,20 грн. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved