Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся в суд до відповідача з зазначеним позовом. Посилався на те, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11 вересня 2012 року, яка була укладена між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останньому було видано кредит у розмірі 5041 гривні 56 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту порушені. Згідно з п. 1.1.3.2.11. Умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед банком. Станом на 30 серпня 2014 року заборгованість відповідача становить у розмірі 12005 гривень 85 копійок, що складається з: - 5041 гривні 58 копійок - заборгованість за кредитом; - 01 гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6963 гривні 27 копійок - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2. генеральної угоди. У судове засідання представник позивача не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника банку. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 46). Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що не сплачує кредит через відсутність коштів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 11 вересня 2012 року уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої останньому було видано кредит у розмірі 5041 гривні 56 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-30). Відповідач свої зобов'язання за умовами укладеного договору не виконує. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, штраф обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 30 серпня 2014 року заборгованість відповідача становить у розмірі 12005 гривень 85 копійок, що складається з: - 5041 гривні 58 копійок - заборгованість за кредитом; - 01 гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6963 гривні 27 копійок - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2. генеральної угоди. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 30 серпня 2014 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 4). Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Позивачем нарахований штраф в розмірі 6963 гривні 27 копійок. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Нарахована сума штрафу перевищує розмір основного зобов'язання за кредитним договором, що складає 5041 гривню 58 копійок. Крім того, суд бере до уваги те, що відповідач визнає наявність у нього заборгованості за кредитом та враховуючи його скрутний майновий стан, вважає за можливе застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки (штрафу) до суми основного зобов'язання з 6963 гривні 27 копійок до 5041 гривні 58 копійок. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає 243 гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: partial