Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням Подільського райсуду м. Києва від 27 листопада 2014 року розірвано шлюб між сторонами у справі, який був зареєстрований 26.03.1994 р. За час спільного проживання сторонами у спільну власність було придбано наступне майно: -? частина квартири [ADDRESS], яка зареєстрована на ім'я відповідача, - ? частина вказаної квартири, яка придбана на ім'я сина сторін у справі [PERSON], -квартира [ADDRESS] зареєстрована на ім'я відповідача, -зобов'язання з оплати кредиту, який був отриманий подружжям на придбання квартири за адресою: [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу між сторонами не було досягнуто згоди про добровільний поділ спільного майна, у зв'язку з чим позивач звернулася у суд з даним позовом і просить здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність позивача - ? частину квартири [ADDRESS] - 48/100 частин квартири [ADDRESS] Виділити відповідачу: -? частину квартири [ADDRESS] -52/100 частин квартири [ADDRESS] -зобов'язання зі сплати кредиту в розмірі 113 225 грн. У заяві про уточнення позовних вимог [PERSON] просить здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність позивача: - ? частину квартири [ADDRESS] -? частину квартири [ADDRESS] -? частину зобов'язань зі сплати кредиту відповідно до умов кредитної угоди № 111 від 28.12.2004 р., укладеної Іпотечним центром в м. Києві та Київської області ДСФУ «ДФСМЖБ» та позичальником [PERSON] та залишку кредиту станом на 23.09.2015 р. у розмірі 109 016 грн. У власність відповідача виділити: -? частину квартири [ADDRESS] -? частину квартири [ADDRESS] -? частину зобов'язань зі сплати кредиту відповідно до умов кредитної угоди № 111 від 28.12.2004 р., укладеної Іпотечним центром в м. Києві та Київської області ДСФУ «ДФСМЖБ» та позичальником [PERSON] та залишку кредиту станом на 23.09.2015 р. у розмірі 109 016 грн. (а.с. 49) В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні частково визнали позовні вимоги та не заперечували проти виділу позивачу в порядку поділу спільного майна подружжя 21/100 частини квартири [ADDRESS] Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. ст.70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. З матеріалів справи вбачається, що з 21 листопада 1991 року [PERSON] був зареєстрований та проживав з рідною бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 84) 26 березня 1994 року Сквирським райвідділом реєстрації актів громадянського стану був зареєстрований шлюб між сторонами у справі. З вказаного часу подружжя проживали у вищевказаній квартирі. Навесні 1996 р. [PERSON] разом з членами іі сім'ї [PERSON] та [PERSON] здійснила приватизацію квартири [ADDRESS] на підставі чого було видано свідоцтво про право власності на житло від 14.03.1996 р., з якого вбачається, що зазначена квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON] та [PERSON] (а.с. 83) 04.04.1996 р. на Київській універсальній біржі між [PERSON] та [PERSON], та [PERSON], який діяв від свого імені та одночасно від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Дана квартира продана за 3 300 000 000 )три мільярда триста мільйонів) карбованців. (а.с. 85) В той же день, 04.04.1996 р. на Київській універсальній біржі за частину коштів, які були отримані від продажу квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який діяв від свого імені та імені свого неповнолітнього сина [PERSON], останній придбав за 250 000 000 (двісті п'ятдесят мільйонів) карбованців квартиру [ADDRESS]. (а.с. 86) Згідно з ч. 1 т. 24 КпШС України, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Кожен з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Оскільки квартира [ADDRESS] була придбана відповідачем за кошти, отримані від продажу квартири № 27 на вул. Бережанській в м. Києві, яка була роздільною власністю подружжя, суд вважає, що вказана квартира не належить до спільної власності подружжя. Також з матеріалів справи вбачається, що згідно кредитної угоди № 111 від 28.12.2004 р., укладеної між Регіональним відділенням в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON], останній отримав кредит у сумі 209 465 грн. на будівництво житла за адресою: [ADDRESS] (згодом після введення будинку в експлуатацію будинок отримав адресу [ADDRESS] що підтверджується додатковою угодою від 23.05.2007 р. до кредитної угоди № 111 від 28.12.2004 р.) (а.с. 87-88, 97-99) 17.02.2005 р. відповідачем на виконання п. 2.1 кредитної угоди № 111 від 28.12.2004 р. сплачено 6 685 грн. та 103 663 грн., а всього 110 348 грн. (а.с. 112) Відповідно до умов кредитної угоди № 111 від 28.12.2004 р. відповідач з дати реєстрації свідоцтва про право власності на збудоване житло, а саме на квартиру [ADDRESS], протягом кожного кварталу, але не пізніше останнього дня звітного кварталу, зобов'язувався сплачувати кошти в рахунок погашення суми кредиту. 06.12.2006 р. видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 100) 18.12.2006 р. здійснена реєстрація свідоцтва про право власності на збудоване житло, а саме на квартиру [ADDRESS] в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. (а.с. 100 зв.) 02.04.2007 р. відповідачем здійснено першу оплату по погашенню кредиту у сумі 1 784 грн. (а.с. 114) Починаючи з 2006 року сторони у справі проживали окремо, сімейні стосунки не підтримували, вели роздільне господарство та мли окремий бюджет, що підтверджується рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року. (а.с. 87) Таким чином, зважаючи на те, що з 2006 року шлюбні відносини фактично припинились, відповідач, починаючи з 02 квітня 2007 року по 05 жовтня 2015 року самостійно за власні кошти здійснював погашення суми кредиту відповідно до умов кредитної угоди № 111 від 28 грудня 2004 року. 05.10.2015 року відповідач достроково погасив суму кредиту, який йому був наданий на підставі умов кредитної угоди № 111 від 28.12.2004 р., що підтверджується актом про виконання зобов'язань за кредитною угодою від 08.10.2015 р. (а.с. 109) Враховуючи те, що позивачка починаючи з 2006 року не приймає участі у погашенні суми кредиту відповідно до умов кредитної угоди № 111 від 28.12.2004 р., а відповідач повністю за особисті кошти здійснив погашення суми кредиту, суд погоджується з доводами відповідача, що частка позивачки підлягає відповідно зменшенню. Так, відповідно до п. 1.1 кредитної угоди від 28.12.2004 р. № 111,загальна сума зобов'язань становить 209 465 грн. Сума наданих пільг складає 52 366 грн. відповідно до п. 30 Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) іі придбання житла, затвердженого постановою КМУ «Про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла» від 29.05.2001 р. № 584. З урахуванням наданих пільг загальна сума зобов'язань за кредитною угодою складає 157 099 грн. Відповідно до п. 2.1 кредитної угоди від 28.12.2004 р. № 111 сума першого внеску складає 110 38 грн. (6 685 грн. + 103 663 грн.) Отже, загальна сума, яка була сплачена на виконання кредитної угоди складає 267 447 грн. Враховуючи те, що 17.02.2005 р. відповідачем на виконання п. 2.1 кредитної угоди № 111 від 28.12.2004 р. сплачено 6 685 грн. та 103 663 грн., а всього 110 348 грн., дані кошти є спільним майном подружжя. Вартість зобов'язань, які припадають на кожного з подружжя, складає 55 174 грн. (110 348 грн./ 2= 55 174 грн.) Отже, частка позивачки становить 55 174 грн., що складає 21/100 від вартості квартири [ADDRESS] (55 174 грн. / 267 447 грн. = 0,21) Таким чином, суд вважає необхідним визнати за позивачкою право власності на 21/100 частку квартири [ADDRESS] а за відповідачем - 79/100 частки вказаної квартири. За таких підстав, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: partial