Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що вона є власником ? частини квартири, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. шосе Київське № 90, кв. 44. Вказував, що реєстрація додаткових осіб в будинку а саме відповідачів впливає на загальну вартість оплати комунальних послуг, які йому доводиться сплачувати самостійно, а відсутність відповідачів створює йому перешкоди в оформленні субсидії для оплати комунальних послуг, так для оформлення необхідно враховувати зареєстрованих осіб та підтвердження їх доходів. На підставі викладеного, позивачка просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за вищевказаною адресою. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності, відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до суду не надходили. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ст.280 ЦПК України \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України\~та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 за № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, першого Протоколу та Протоколів №72, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплене принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,\~317,\~321 ЦК України). Відповідно до\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] є власником квартири № 44, в м. Полтаві, вул. шосе Київське 90, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НВХ 225682 від 26.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 986203753101. Згідно довідки ЖБК «Волна» № 65/90 від 25.09.2018 року у вищевказаній квартирі зареєстровані, крім сина, також її дочка [PERSON] та онук [PERSON], які не проживають за місцем реєстрації протягом 14 років, що підтверджується поясненнями свідків по будинку [PERSON], та [PERSON] , засвідченими головою правління ЖБК «Волна» та довідками ЖБК «Волна» № 15/90 від 01.02.2017 року, № 59/90 від 11.08.2016 року, № 88/90 від 23.12.2015 року. Позивачка вказує, що відповідачі не приїздять і не телефонують, їх особистих речей в її помешканні немає. Відповідно до\~ст.47 Конституції України\~ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Це ж положення закріплено в\~ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно із ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається з довідок голови правління ЖБК «Волна», письмових пояснень свідків факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації в спірній квартирі з 2004 року підтверджується. Враховуючи, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад строки, встановлені законодавством, тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved