Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2017 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2318 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2318 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування поданого позову зазначено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2017 року присуджено стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожного щомісяця, починаючи стягнення з 12 червня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказано, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання неповнолітніх дітей значно зросли та на даний час законодавством встановлено більший мінімальний розмір аліментів, ніж був визначений судовим рішенням на той час. Зазначено, що також на даний час їхня донька потребує додаткового догляду та постійного лікування, що додатково потребує більших витрат ніж сума коштів визначена судом для стягнення аліментів. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача надав у судове засідання заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не надійшло. Тому зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у них народились діти: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2017 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн., щомісячно, починаючи з 12 червня 2017 року і до повноліття сина, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн., щомісячно, починаючи з 12 червня 2017 року і до повноліття доньки, тобто до [INFO] . Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника. При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання дітей з матір`ю; вік дітей, стан здоров`я, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання дітей, стан здоров`я та матеріального становища платника аліментів, який є фізично здоровою людиною, тому суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, збільшити розмір аліментів визначений рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2017 року та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2318 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. При цьому обмеження до аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до аліментів, які стягуються у твердій грошовій сумі, не застосовується, тому в цій частині позов є необґрунтованим. Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому, стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 908 грн. 00 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial