Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно укладеного договору № DO1FAN90944415 від 20.08.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 50 623,93 гривень на строк до 19.08.2014 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував неналежним чином, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за кредитним договором, тому позивач 27.06.2012 року звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.07.2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02.04.2012 року утворилась в сумі 41 854,56 грн. Таким чином, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.07.2012 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Оскільки з відповідача на корить позивача стягнута заборгованість за кредитним договором за період з 20.08.2007 року по 02.04.2012 року, то за період після подання позовної заяви від 27.06.2012 року, а саме з 28.06.2012 року по 09.07.2020 року відповідач має заборгованість в розмірі 44 379,51 грн, з яких 38 932,62 грн - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 5 446,89 грн - три відсотка річних від простроченої суми. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача кредит на загальну суму 44 379,51 грн. Позивач надав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, справу розглянути за відсутністю його представника. У встановлений судом строк відповідач подав відзив, в якому позов не визнав, посилаючись на те, що в рахунок погашення боргу за кредитним договором передав працівникам банку належний йому автомобіль DAEWWOO MATIZ, 2007р.в., номерний знак [NUMBER] . Подав заяву про застосування позовної давності і в позові відмовити. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 20 серпня 2007 року між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № DO1FAN90944415, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 50 623,93 грн на строк до 19.08.2014 року. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.07.2012 року, що набрало законної сили 28.08.2012 року, з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 41 854,56 грн (станом на 02.04.2012 року) (а.с.3). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Після набрання рішення суду про стягнення боргу за кредитним договором, сума боргу відповідачем сплачена не була, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що позивач має право на отримання суми боргу с урахуванням встановленого індексу інфляції а також трьох процентів річних від простроченої суми. Сума інфляційної складової за період з 28.06.2012р. по 09.07.2020р., на яку позивач має право, становить: 38 442,59 грн (22 986,48 грн х 99,8 х 99,7 х 100,1 х 100 х99,9 х 100,2 х 100,5 х 124,9 х 143,3 х 112,4 х 113,7 х 109,8 х 104,1 х 100,2 х 99,7 х 100,8 х 100,8 х 100,3 х 100,2 Сума трьох процентів річних від простроченої суми за період з 28.06.2012р. по 09.07.2020р., на яку позивач має право, становить: 5 543,21 грн (3% х 22 986,48 грн х 2 934 дня) : 365 днів. Загальна сума, на яку позивач має право в порядку ст.625 ЦК України складає 43 889,48 грн (38 442,59 грн + 5 446,89 грн). Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.07.2012 року набрало законної сили 28.08.2012 року, тому позовна давність сплила 28.08.2015 року. До ухвалення рішення у справі відповідачем зроблена заява про застосування позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ст.ст.256, 257, 259, 264, 267, 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed