Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У квітні 2017 року 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 вересня 2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. 12 лютого 2013 року рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області зобовязано відповідача сплачувати на утримання сина аліменти, в твердій грошовій сумі в розмірі 500.00 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до його повноліття. Однак син хворіє на алергічний ринотрахеїт, що загрожує перейти в бронхіальну астму, а тому позивачеві доводиться часто його лікувати, як амбулаторно, так і в умовах стаціонару. Крім того, сина періодично направляють в обласні лікарні для проведення обстеження, в зв'язку з чим ідуть додаткові витрати. За останні чотири роки [PERSON] було витрачено на лікування сина грошові кошти на загальну суму 11 743,00, проте відповідач жодного разу не поцікавився чи необхідна дитині його матеріальна підтримка. У звязку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь 5871, 50 грн., тобто ? частину витрат понесених нею на лікування сина, та судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладене у позовній заяві. Суду пояснила, що відповідачу відомо про хворобу дитина та необхідність її постійного обстеження і лікування, проте матеріальної допомоги відповідач не надає та ніякої участі в цьому не приймає. Зазначила, що в березні 2012 року та в липні 2011 року з відповідача на її користь за судовими рішеннями вже стягувались додаткові витрати на дитину, які були затрачені на лікування сина в 2010 та 2011 роках. Кошти, які вона просить стягнути зараз стосуються періоду, починаючи з 2012 року. Просила позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на її користь ? частину витрат, понесених нею на лікування сина, в сумі 5871, 50 та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за адресою реєстрації місця його проживання: [INFO], які повернулися на адресу суду з відміткою, що відповідач за «зазначеною адресою не проживає». Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин у відповідності до вимог ст.224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 079131, виданого виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 06 липня 2007 року (а.с.6). Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2013 року з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 500 (п`ятсот) гривень щомісяця. Також із представлених позивачем медичних карток на імя [PERSON], товарних чеків та квитанцій на придбання ліків, квитків на проїзд в лікарню в м. Вінницю судом встановлено, що за період з 2012 року по березень 2017 року позивачем на лікування сина витрачено 11 743 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної, статті утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітнього [PERSON] суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на лікування сина [PERSON], [INFO], в період з 2012 р. по березень 2017 р. в сумі 5871 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 250 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується квитанцією №6/2017 від 12 квітня 2017 року та 640 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved