Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до ТДВ СК „Альфа-Гарант про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 02 червня 2015 року о 14 годині дня в м.Чернігові по вул. 50 років ВЛКСМ сталась дорожно-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить позивачу. Згідно з постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18 червня 2015 року винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], про що на нього накладено адмінштраф в розмірі 340 грн. і пославшись на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ СК „Альфа-Гарант, позивач звернувся до відповідача про виплату страхового відшкодування і отримав від нього 14 067,02 грн. у його відшкодування. Проте, оскільки згідно з рахунком ФОП [PERSON] ремонт пошкодженого автомобіля було оцінено в 45 980,00 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом і просив суд стягнути з відповідача в його користь 31 912,98 грн., як різницю між вартістю ремонту в розмірі 45 980,00 грн. і отриманим відшкодуванням в сумі 14067,02 грн. Просив суд призначити і провести судову автотоварознавчу експертизу для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Також просив суд стягнути з відповідача в його користь судові витрати по справі. У подальшому позивач уточнив позовні вимоги і остаточно просив суд стягнути з ТДВ СК „Альфа-Гарант в його користь 31 тисячу 912 грн. 98 коп. страхового відшкодування; 487,20 грн. судового збору; 243,60 судового збору; 984,00 грн. витрат за проведення експертизи; 250,00 грн. витрат на автотоварозначве дослідження і 96 грн. за діагностику автомобіля. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 липня 2016 року позов було задоволено частково. Стягнуто з ТДВ СК „Альфа-Гарант в користь [PERSON] 16 669,93 грн. страхового відшкодування, 487,20 грн. судового збору, 243,60 грн. судового збору за забезпечення позову, 984,00 грн. витрат за проведення експертизи і всього 18384 грн. 73 коп. В задоволенні інших вимог було відмовлено. У апеляційній скарзі ТДВ СК „Альфа-Гарант ставить питання про зміну судового рішення в частині вирішення питання про стягнення страхового відшкодування і стягнути з компанії в користь позивача 13 тисяч 791 грн. 36 коп. страхового відшкодування замість 16669,93 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд при визначенні розміру недоплаченого страхового відшкодування помилково взяв до уваги вартість відновлювального ремонту автомобіля за висновком експертизи від 05 травня 2016 року в сумі 30 736,32 грн. з урахуванням ПДВ, замість 28 358,38 грн. без врахування ПДВ, оскільки таке передбачено п.36.2 ст.36 Закону „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; що суду необхідно було з суми страхового відшкодування вирахувати суму франшизи в розмірі 500 грн. та вказав, що суд в порушення правил ст.88 ЦПК України вирішив питання про судові витрати, оскільки вимоги задовольнив частково, а судові витрати стягнув в повному обсязі. Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Постановивши рішення, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18.06.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і його притягнуто до адмінвідповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.; що [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у відповідача по справі згідно з полісом №АЕ\\4373561, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 тисяч грн.. Суд послався на положення ст.22 Закону „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з яким, страховик при настанні страхового випадку відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи. Що згідно з висновком експертизи від 05 травня 2016 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 30 тисяч 737 грн. 32 коп. з врахуванням фізичного зносу автомобіля та податку на додану вартість, врахував, що відповідвч сплатив позивачу частину страхового відшкодування в розмірі 14067,02 грн.. Тому прийшов до висновку про необхідність додаткового стягнення з відповідача в користь позивача 16669,93 грн. в рахунок страхового відшкодування та вирішив питання про судові витрати, поклавши їх у розмірах, зазначених позивачем, на відповідача. В інших вимогах позову суд відмовив у їх задоволенні. Проте з висновком місцевого суду в частині вирішення позову про розмір достягнутого страхового відшкодування і визначення розміру судових витрат не може погодитись апеляційний суд, враховуючи наступне. Відповідно до змісту п.36.2 ст.36 Закону „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Місцевий суд, вирішивши питання щодо визначення розміру страхового відшкодування, не врахував наведене положення закону і з його порушенням стягнув з відповідача розмір шкоди з урахуванням податку на додану вартість. Крім того, зі змісту листа ТДВ СК „Альфа-Гарант від 26 серпня 2015 року видно, що страхова компанія при виплаті позивачу 14 067,02 грн. страхового відшкодування вже зменшила цю суму на розмір франшизи в сумі 500 грн.(а.с.10). Отже розмір страхового відшкодування, що підлягає достягненню за рішенням суду, необхідно визначити без його зменшення на розмір франшизи. За таких обставин рішення суду в частині стягнутого страхового відшкодування не можна вважати законним і обгрунтованим, останнє підлягає зміні в цій частині, шляхом призначення до стягнення з відповідача в користь позивача 14 291 грн. 36 коп. недоплаченого страхового відшкодування, замість 16669 грн.93 коп., як помилково вважав суд першої інстанції. Отже, судове рішення підлягає зміні у вказаній частині вимог з залишенням його без змін в іншій частині з задоволенням доводів апеляційної скарги про те, що суд помилково взяв до уваги вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ, оскільки таке суперечить правилам ст.36 Закону „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і з відхиленням доводів про необхідність зменшення стягнутої судом частини страхового відшкодування на розмір франшизи, як такої що вже була врахована при безспірній виплаті відповідачем частини страхового відшкодування позивачу. Суд враховує, що згідно з правилами ст.88 ЦПК України у випадку, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві було відмовлено. З матеріалів справи слідує, що позивач сплатив 487 грн. 20 коп. судового збору за подання позовної заяви до місцевого суду (а.с.1), сплатив 243 грн. 60 коп. судового збору за забезпечення його позову (а.с.49) і 984 грн. судового збору за проведення судової експертизи (а.с.149). Суд враховує, що позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково і відсоток задоволених вимог складає 44,8% ( 14291,36 : 31912,98 Х 100%=44,8%). Отже, шляхом проведення математичного підрахунку, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768,23 грн. судових витрат. З квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги ТДВ СК „Альфа-Гарант видно, що апелянт сплатив за її подання 535 грн. 92 коп. (а.с.164). Шляхом підрахунку визначаємо в процентах величину частини вимог у задоволенні яких позивачу було відмовлено і остання складає 14 відсотків. Отже, з позивача в користь відповідача необхідно стягнути 75 грн. витрат, понесених відповідачем по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. У порядку взаємозаліку суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в користь позивача 693 грн 23 коп. (768,23 грн. 75,00 грн.= 693,23 грн.) у відшкодування судових витрат по справі.

Outcome: partial