Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, в обґрунтування якого зазначив, що йому та третім особам на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . У березні 2019 року під час отримання консультації у нотаріуса позивач дізнався, що на вказану квартиру Ленінським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у 2008 році було накладено арешт, у зв`язку з чим 29.03.2019 року він звернувся до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області з заявою про зняття арешту. Листом від 02.04.2019 позивача було повідомлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дійсно встановлено наявність арешту за реєстраційним номером обтяження 7932988 згідно постанови державного виконавця № 426 від 18.09.2008 року. З метою отримання додаткової інформації про арешт квартири та підстави його накладення, [PERSON] 08.04.2019 року було отримано Інформаційну довідку № 162676889 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно якої стало відомо, що арешт вищевказаної квартири було зареєстровано 18.09.2008 року за № 7932988 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови старшого державного виконавця Сидоренко Н.С. Ленінського відділу ДВС Запорізького МУЮ № 426 від 18.09.2008 року. Арешт накладено щодо власника - [PERSON] . Заявником виступав Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, ЄДРПОУ 35036926 (після перейменування - Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області). [PERSON] у позові зазначив, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (httрs://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) виконавчі документи про стягнення з нього будь-якої заборгованості на виконанні не перебувають, до того ж, записи про нього в Єдиному реєстрі боржників (https://erb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) так само відсутні, а тому відсутні усі передбачені законом підстави для існування арешту належного позивачу та третім особам майна, оскільки внаслідок цього він обмежений у здійснені прав власника щодо належного йому майна, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду з вказаним позовом, бо вважає, що подальше існування накладеного на його майно арешту є безпідставним. Просить зняти арешт та заборону відчуження квартири, належної на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] , який було накладено на підставі постанови старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Сидоренко Н.С. № 426 від 18 вересня 2008 року, реєстраційний номер обтяження: 7932988; реєстратор: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; дата, час державної реєстрації: 18.19.2008 р. 10:43:39. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Голованова Ю.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти позову, надала витяг ВП - Спецпідрозділу від 15.07.2019 року, з якого вбачається, що виконавче провадження 10244928, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-399 від 19.03.2008 року, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] ( [ADDRESS] ) грошових коштів на користь ЗАТ «УМЗ», при виконанні якого і було накладено арешт на зазначену вище квартиру - завершено. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились. Суду надали аналогічні письмові пояснення, з яких вбачається, що вони обізнані про наявність зазначеного у позові арешту на квартиру, яка належить їм на праві приватної спільної сумісної власності та повністю підтримують позовні вимоги [PERSON] і просять їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі скінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 20.12.2006 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка після укладення шлюбу (свідоцтво [NUMBER] , видане 27.08.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції) змінила прізвище на « [PERSON] ». Вказане право власності зареєстроване належним чином, що підтверджується технічним паспортом на квартиру, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1612676889 від 08.04.2019 року. На виконанні у Дніпровському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області перебував виконавчий лист №2-399 від 13.03.2008 року, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «УМЗ» грошових коштів у розмірі 750,17 грн., у зв`язку з чим 18.09.2008 року державним виконавцем Сидоренко Н.С. винесено постанову про арешт майна боржника № 426. 20.11.2008 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення, оскільки майна за боржником не виявлено. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на нерухоме майно, яке належить [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС ЗМУЮ №426 від 18.09.2008 року було накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 7932988 від 18.09.2008 року. Відповідно до ч. 5 с. 13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч.4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. [PERSON] звернувся до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя з заявою про зняття арешту, у зв`язку з чим Листом № 5481 від 02.04.2019 року йому повідомили, що відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 (три) роки, після чого вони підлягають знищенню. Станом на теперішній час, виконавчі провадження 2008 року знищені і перевірити, за яким виконавчим документом накладено арешт - неможливо, у зв`язку з чим, припинити чинність арешту немає можливості. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких не відноситься відсутність виконавчих проваджень, знищених у відповідності до п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Згідно долученого до матеріалів справи Витягу спецпідрозділу про виконавчі провадження від 15.07.2019 року, виконавче провадження 10244928, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-399 від 19.03.2008 року, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] ( [ADDRESS] ) грошових коштів на користь ЗАТ «УМЗ», при виконанні якого і було накладено арешт на зазначену вище квартиру - завершено. Однак, арешт, накладений постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області № 426 від 18.09.2008 року (номер обтяження 7932988) на нерухоме майно, що належить [PERSON] - не знято, що порушує законні права та інтереси позивача та третіх осіб по справі щодо розпорядження майном, власником якого вони є. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього праві чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно с.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Нормами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 3 даної статті встановлено підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини у відкритому виконавчому провадженні. Згідно ч. 5 ст. 59 даного закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, тому позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом про зняття арешту з майна, оскільки інший порядок захисту його прав, аніж судовий - законодавцем не передбачений. Системний аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду, а тому, у зв`язку з тим, що станом на час розгляду справи будь-яких відкритих виконавчих проваджень у Дніпровському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, в яких боржницею є позивачка немає, суд приходить до висновку про те, що усі передбачені законом підстави для існування арешту належного позивачу майна - відсутні, оскільки внаслідок цього він обмежений у здійснені прав власника щодо належного йому майна, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved