Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

У жовтні 2020 року АТКБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.03.2011 року, у якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15441,15 грн та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.03.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТКБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому за станом на 24.09.2020 року вона має заборгованість по кредиту у розмірі 15441,15 грн, яка складається із: 10178,82 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4584,89 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 677,44 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Справа була розподілена у провадження судді Потапова О.О., ухвалою якого від 05.11.2020 року відкрито провадження у справі. У зв`язку із звільненням 24.12.2020 року судді [PERSON] з посади судді Віньковецького районного суду Хмельницької області, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 року, головуючим у справі визначено суддю Віньковецького районного суду Хмельницької області Волкову О.М. Ухвалою судді Волкової О.М. від 12.01.2021 року прийнято до провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості,\~вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача за довіреністю Кіріченко В.М. при подачі позову до суду надав письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав повністю, справу просив розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у визначений в ухвалі строк відзив суду не надала, у судове засідання не з`явилась, натомість надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов визнає частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12липня 2001 року № 2664-ІІІ (далі - Закон № 2664-ІІІ). Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 2664-ІІІ фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із норм ст.\~547\~ЦК України слідує, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 04.03.2011 року сторони уклали договір про надання банківських послуг № б/н, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 04.03.2011 року. Позивач є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПриватБанк», погодженого НБУ 06.09.2019 року. Договір укладений сторонами шляхом підписання позичальником та представником банку анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанк. Банк відкрив на ім`я відповідача картковий рахунок, на який перерахував кредитні кошти, через який сторонами здійснювались фінансові операції, видав відповідачу кредитну картку, яка використовувалася ним для проведення розрахунків. Вказані докази підтверджують одержання відповідачем кредитних коштів. В анкеті-заяві зазначено, що відповідач погоджується, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг, а також, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Водночас відповідач свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору належним чином не виконувала, оскільки не повернула отриманої у Банку суми. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за станом на 24.09. 2020 року становить 15441,15 грн, з яких: 10178,82 грн - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита;10178,82 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 4584,89 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 677,44 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04.03.2011 року, посилався на анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 04.03. 2011 року; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна голд». Однак в анкеті-заяві від 04.03.2011року, яка підписана [PERSON] , не зазначена процентна ставка за користування кредитом, яку погодили сторони кредитного договору, а також не зазначений вид платіжної картки, яку видано відповідачу та строк її дії. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна голд» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, та інші умови. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Додана до позовної заяви інформація про умови кредитування кредитних карт«Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільговогого періоду », «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна COLD» відповідачем також не підписана,тому дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. Таким чином за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила надання банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна » -- «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільговогого періоду », «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна COLD» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки ці документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. На підставі викладеного суд доходить висновку, що факт невиконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором у частині сплати процентів не доведений. Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, то суд погоджується з доводами позивача, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постановах від 3 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) та від 4 вересня 2019 року (справа № 382/1131/18, провадження № 61-4057ск19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Позивач також просив стягнути 677,44 грн як заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте позивач не надав суду окремого розрахунку процентів по ст. 625 ЦК України, не зазначив періоду їх нарахування та розміру відсоткової ставки, яка використовувалась ним при нарахуванні. Судом встановлено, що на виконання умов договору [PERSON] отримала кредитну картку [NUMBER] з терміном дії до жовтня 2022 року. Тобто фактично, відповідач може користуватись кредитними коштами та відповідно здійснювати погашення по кредиту через дану картку до жовтня 2022 року. Враховуючи правову природу даного кредитного договору, а саме, що відповідач може періодично брати кредитні кошти та зобов`язана їх відповідно періодично повертати, то слід дійти висновку, що строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, зазначеного на картці (строку кредитування), то момент закінчення строку кредитування збігається зі строком дії картки, тобто в даному випадку це - жовтень 2022 року. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), від 17 вересня 2014 року (справа № 6-95цс14), від 19 листопада 2014 року (справа № 6-160цс14) та підтримав Верховний Суд у своїй постанові від 06 березня 2018 року, провадження № 61-88св17 (справа № 2120/12694/12). Оскільки строк дії картки закінчується останнього дня в жовтні 2022 року, момент закінчення строку кредитування та виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором теж до жовтня 2022 року. За таких обставин суд зауважує, що строк виконання зобов`язань за договором на час подання позову в жовтні 2020 року ще не настав, а Банк фактично достроково звернувся до відповідача з вимогою повернути отримані за договором кошти, тому в розумінні норм Цивільного законодавства відсутні підстави для застосування норм ст. 625 ЦК України в при вирішенні даного спору, і в цій частині позовні вимоги до задовлення не підлягають. Крім того, при укладені договору сторонами не встановлений розмір процентів за користування кредитними коштами та пені, АТ КБ «Приватбанк» не заявляло вимоги про стягнення з відповідача процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, не надало суду відповідного розрахунку заборгованості, у звязку з чим у суду відсутні підстави для стягнення процентів в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1048 ЦК України, але наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за тілом кредитом в розмірі 10178,82 грн. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 15441,15 грн, а задоволено на суму 10178,82 грн, тобто на 65,92 %, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1385,64 грн судового збору (2102,00х65,92%).

Outcome: partial