Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

У квітні 2014 року ПрАТ «Український Страховий Дім» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 11.06.2010 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Український Страховий Дім» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-10 №0209, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані із володінням, розпорядженням і користуванням транспортним засобом Mitsubishi Colt, реєстраційний номер [NUMBER]. 23.05.2011 року страхувальник звернувся до ПрАТ «Український Страховий Дім» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, а саме пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.05.2011 року у м. Харків по вул. Чкалова в районі буд.11 в м. Харкові за участю застрахованого автомобіля Mitsubishi Colt, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля PEUGOT 308, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова 15.06.2011 року [PERSON] був визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль. У зв'язку із цим, після встановлення причин та обставин події, що має ознаки страхового випадку, та отримання необхідних документів, ПрАТ «Український Страховий Дім» було визнано зазначену подію страховим випадком, здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування на підставі Звіту №27/0511 від 27.05.2011 року та здійснено виплату в розмірі 1330 грн. Таким чином, позивач зазначав, щодо ПрАТ «Український Страховий Дім» у порядку регресу перейшло право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON], у зв'язку з чим він звернувся до відповідача із досудовим попередженням №36/07/20 від 05.02.2013 року. Проте останнє було залишено відповідачем без реагування, а тому ПрАТ «Український Страховий Дім» звернувся з даним позовом до суду. До судового засідання представник позивача Кузьменков М.М., діючий на підставі довіреності №1327 від 15.08.2013 року не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги повністю підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що 11.06.2010 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Український Страховий Дім», правонаступником якого є ПрАТ «Український Страховий Дім», було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-10 №0209 ХР-1, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані із володінням, розпорядженням і користуванням транспортним засобом Mitsubishi Colt, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.4-9). Відповідно до повідомлення від 23.05.2011 року [PERSON] повідомила позивача про ДТП, яка мале місце 21.05.2011 року у м. Харків по вул. Чкалова в районі буд.11 в м. Харкові за участю застрахованого автомобіля Mitsubishi Colt, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля PEUGOT 308, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок даного ДТП застрахованому транспортному засобу Mitsubishi Colt, реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується довідкою ДАІ про перелік пошкоджень (а.с.14-15, 17-19). Згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 15.06.2011 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Крім того, постановою Київського районного суду м. Харкова від 15.06.2011 року було встановлено, що 21.05.2011 о 14 год. 25 хв., керуючи автомобілем марки PEUGOT 308, д.р.н. [NUMBER] по вул. Чкалова в районі будинку 11 у м. Харкові, водій [PERSON], виконуючи розворот, не переконалась, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем Mitsubishi Colt, реєстраційний номер [NUMBER], який рухався під керуванням [PERSON]. При дорожньо-транспортної пригоди потерпілих не має, автомобілі отримали механічні ушкодження (а.с.20). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту № 27/0511 оцінки майна по визначенню розміру матеріального збитку, завданого власникові КТЗ марки Mitsubishi Colt з номерним знаком [NUMBER] внаслідок пошкодження під час ДТП від 14.04.2011 року вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу Mitsubishi Colt, реєстраційний номер [NUMBER] складає 2357 грн. 69 коп. (а.с.23-35). Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Український Страховий Дім» на адресу [PERSON] направило досудове попередження №36/07/20 від 05.02.2013 року, яке було залишено без реагування (а.с.48-49). Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 26.12.2012 року, що підтверджується платіжним дорученням № 501 від 05.08.2011 року. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, оскільки особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved