Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, в якій посилається на те, що [PERSON], який є дідусем позивача, був членом житлово-будівельного кооперативу №277 та був зареєстрованим за адресою: [INFO]. 03 грудня 2007 року [PERSON] помер. Вартість вищезазначеної квартири [PERSON] було сплачено у повному обсязі, однак за життя право власності на неї останній не зареєстрував. Після смерті [PERSON], [PERSON], яка є бабусею позивача прийняла спадщину, продовжуючи проживати і користуватись квартирою, однак своїх спадкових прав не оформила. 12 грудня 2014 року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт на користь позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру №32 будинку №55 у корпусі №2 по вул. Холодильній у м. Дніпрі, яка знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив №277» у м. Дніпрі, та складається з: квартири літ. А-9 на 8 поверсі, приміщень: коридору 1 площею 4,9 кв.м.; житлової 2 площею 13,9 кв.м.; житлової 3 площею 18,1 кв.м.; житлової 4 площею 12,4 кв.м.; кухні 5 площею 7,4 кв.м.; туалету 6 площею 1,1 кв.м.; ванної 7 площею 2,1 кв.м.; кладової 8 площею 0,4 кв.м.; балкону І площею 1,0 кв.м.; лоджії ІІ площею 1,8 кв.м.; загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м. 13 березня 2018 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] для оформлення спадщини за заповітом після померлої [PERSON], однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що [PERSON] , яка прийняла спадщину після померлого [PERSON] не оформила своїх спадкових прав на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі ст.15 ЗУ «Про власність» просить суд визнати за нею право власності на квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 23.12.2014 року. Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Зазначила, що пайовий внесок на спірну квартиру було виплачено в повному обсязі 17 квітня 1979 року. Членом ЖБК №277 був [PERSON], який є дідусем позивача. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [PERSON] помер 02.12.2007 року. Після смерті [PERSON], [PERSON] прийняла спадщину. Позивач звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини за заповітом після померлої [PERSON] у шестимісячний строк. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Представник ОК «Житлово-будівельний кооператив № 277» [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи наявне клопотання, у якому просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила. У матеріалах справі міститься клопотання про розгляд справи у її відсутність. Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 13 липня 1965 року, що підтверджується копією свідоцтво про одруження\~ серії VIІ-УР №151379 (а.с.44). Відповідно до довідки ОК «Житлово-будівельний кооператив № 277» від 16.02.2018 року, посвідченою Головою правління ОК ЖБК-277 [PERSON] та бухгалтером ОК ЖБК-277 [PERSON], [PERSON] був членом ОК «Житлово-будівельний кооператив № 277» та проживав за адресою: [INFO]. Згідно довідки ОК «Житлово-будівельний кооператив № 277» від 16.02.2018 року вартість квартири за адресою: [ADDRESS] сплачена у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України\~«Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, відповідно до зазначених вище положень Закону України «Про власність», що діяв на той час, [PERSON] став власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. 03 грудня 2007 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть\~ серії 1-КИ № 185636 виданого 10 грудня 2007 року. Згідно\~ст. 24 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права, володіння, користування і розпорядження цим майном, а відповідно до\~ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналогічні норми містить і\~Сімейний Кодекс України, що набрав чинності з 01.01.2004 року. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності. Отже, квартира №32 будинку №55 у корпусі №2 по вул. Холодильній у м. Дніпропетровську є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON],[PERSON] прийняла спадщину, продовжуючи проживати і користуватись квартирою, однак своїх спадкових прав не оформила. 12 грудня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №597933. виданого 29 грудня 2014 року. Згідно заповіту, складного за життя [PERSON] від 13 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №1676, усе майно [PERSON] заповіла [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру №32 будинку №55 у корпусі №2 по вул. Холодильній у м. Дніпрі, яка знаходиться в Обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив №277» у м. Дніпрі, та відповідно до технічного паспорту від 22.03.2018р. складається з: квартири літ. А-9 на 8 поверсі, приміщень: коридору 1 площею 4,9 кв.м.; житлової 2 площею 13,9 кв.м.; житлової 3 площею 18,1 кв.м.; житлової 4 площею 12,4 кв.м.; кухні 5 площею 7,4 кв.м.; туалету 6 площею 1,1 кв.м.; ванної 7 площею 2,1 кв.м.; кладової 8 площею 0,4 кв.м.; балкону І площею 1,0 кв.м.; лоджії ІІ площею 1,8 кв.м.; загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м. 13 березня 2018 року [PERSON] звернулась у шестимісячний строку для оформлення спадщини за заповітом після померлої [PERSON], однак постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що [PERSON], яка прийняла спадщину після померлого [PERSON] не оформила своїх спадкових прав на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4\~ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок смерті. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята\~статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] правомірно набула після померлого [PERSON] право на спадкування за заповітом на належну її квартиру за адресою: [ADDRESS]. Статтею 392\~ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений\~статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»\~ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Згідно ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, із аналізу вищевказаних правових норм, судом встановлено, що позивачем було дотримано всіх визначених законодавцем обставин для набуття права власності на спадщину. Однак своє право він не в змозі реалізувати, в зв'язку з чим дане право підлягає судовому захисту. Аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Outcome: approved