Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третьої особи Менської міської ради Менського району Чернігівської області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що він є власником квартири, яка розташована [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований в квартирі з 16 листопада 2004 року, з 2015 року та по теперішній час в даній квартирі не проживає. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, який знаходиться [ADDRESS] Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позов, посилаючись на обставини, зазначену у ньому. Відповідач у судове засідання не з'явився, був викликаний у суд через оголошення у пресі. Представник третьої особи Менської міської ради Менського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до норм ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше, ніж з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №956 від 09 червня 1992 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5, 25-28). Відповідно до довідки Менської міської ради Менського району Чернігівської області №3216/04-17 від 06 жовтня 2017 року та Акту обстеження від 04 жовтня 2017 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований та проживає [PERSON], 1946 року народження, [PERSON], 1973 року народження, зареєстрована але з 2015 року зі слів сусідів не проживає (а.с. 6-7). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, який знаходиться [ADDRESS], так як понад один рік не проживала у ньому без поважних причин і будь-які домовленості між нею і власником житла - [PERSON] щодо користування цим житлом відсутні та законом не встановлені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640,00 грн. - у відшкодування судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved