Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У жовтні 2014 року до суду з позовом до ВАТ НАСК «Оранта» звернулася [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь 35 000 гривень страхового відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, пені за прострочення виплати страхового відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, в сумі 6 046 гривень 10 копійок, страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 2500 гривень та пені за прострочення виплати моральної шкоди в сумі 432 гривні. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 13 травня 2011 року внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, винним у якій за вироком Славутицького міського суду Київської області від 29 вересня 2011 року був визнаний водій ТОВ «Майстер» [PERSON], загинув її син [PERSON]. Транспортний засіб марки TOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], був застрахований за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ВАТ НАСК «Оранта» (Поліс АА/ 3951425). 10 жовтня 2011 року нею було подано до Славутицького відділення НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування та додані до неї документи. Всупереч вимогам п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 08.01.2014 року відповідачем було здійснено страхове відшкодування тільки в частині оплати ритуальних послуг в розмірі 5 982 гривні. Посилаючись на ст.ст. 22.3, 34 - 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 11, 16, 23, 1201 - 1202 ЦК України, просила задовольнити її вимоги щодо стягнення на її користь з відповідача 35 000 гривень страхового відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, пені за прострочення виплати страхового відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, в сумі 6 046 гривень 10 копійок, страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 2500 гривень та пені за прострочення виплати моральної шкоди в сумі 432 гривні. Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 19 листопада 2014 року позов було задоволено повністю. Ухвалою суду від 29 грудня 2014 року за заявою відповідача заочне рішення у даній справі було скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. 12 січня 2015 року позивачкою було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій вона просила стягнути на її користь з відповідача 35 000 гривень страхового відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, пені за прострочення виплати страхового відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, в сумі 8751 гривня 65 копійок, страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 2550 гривень та пені за прострочення виплати моральної шкоди в сумі 638 гривень 89 копійок, а також понесені витрати на правову допомогу в сумі 400 гривень (а.с. 139-142). Відповідачем подано заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просить ухвалити законне та обґрунтоване рішення із врахуванням положень законодавства, що регулює вказані правовідносини, виходячи з наступного. ВАТ НАСК «Оранта» відповідно до положень п.22.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняло рішення виплатити позивачці 2550 гривень страхового відшкодування моральної шкоди, що становить 5 % ліміту, визначеного п.9.3 ст. 9 вказаного Закону. Страхове відшкодування моральної шкоди позивачці ще не перераховане, але готується до виплати найближчим часом. Для можливості об'єктивного та законного розрахунку розміру страхового відшкодування витрат на спорудження пам'ятника та огорожі ВАТ НАСК «Оранта» запропонувало позивачці надати довідку про граничну вартість стандартних пам'ятників від СПД [PERSON], який і встановлював пам'ятник за замовленням позивачки. Оскільки позивачкою така довідка надана не була, а лише надана довідка виконкому Славутицької міської ради Київської області про неможливість розрахувати граничну вартість стандартних пам'ятників та огорож, то відсутність довідки СПД [PERSON] робить неможливим дотримання законного порядку визначення розміру страхового відшкодування. Таким чином, для врегулювання спору та визначення нормативно обґрунтованого розміру страхового відшкодування необхідна наявність допустимої та належної інформації про граничну вартість стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості станом на час встановлення пам'ятника(а.с. 98-99). В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. Суду пояснила, що після того, як ВАТ НАСК «Оранта» запропонувало надати їй довідку від СПД [PERSON], який виготовив пам'ятник та огорожу, про граничну вартість пам'ятників в даній місцевості, вона звернулася до нього за такою довідкою, проте в усній розмові він їй повідомив, що довідки про граничну вартість пам'ятників на території м.Славутича він давати не буде, в зв'язку з чим вона надала довідку виконкому до ВАТ НАСК «Оранта». Але, до цього часу не прийнято рішення відповідачем про виплату їй страхового відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, а також не виплачено страхове відшкодування моральної шкоди. Відповідач свого представника в судові засідання не направив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надійшла заява від представника відповідача, в якій він просив розглядати справу за його відсутності за наявними матеріалами справи та поданими запереченнями. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.05.2011 року близько 21 години 30 хвилин з вини [PERSON], водія ТОВ «Майстер», який керував транспортним засобом марки TOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER], застрахованим за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/3951425 у ВАТ НАСК «Оранта», сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої загинув син позивачки [PERSON]. Вироком Славутицького міського суду Київської області від 29 вересня 2011 року (кримінальна справа № 1-59/2011), який набрав законної сили 15 жовтня 2011 року, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Даним вироком було стягнуто на користь потерпілої [PERSON] з ТОВ «Майстер» на відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень(а.с. 46). 10 жовтня 2011 року була подана заява про страхове відшкодування та додані документи до Славутицького відділення НАСК «Оранта»(а.с. 9). Копія вироку Славутицького міського суду Київської області була надана відповідачу 14.12.2011 року (а.с. 46-50). Квитанцію про вартість спорудженого пам'ятника та огорожі в сумі 35000 гривень було надано відповідачу 10 квітня 2012 року (а.с. 169-171). Проте, до цього часу страхове відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, страхове відшкодування моральної шкоди позивачці відповідачем не виплачено. Вирішуючи правовий спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на день настання страхового випадку та виникнення права на отримання страхового відшкодування. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Строк дії Полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/3951425 був визначений з 11 годин 22.04.2011 року по 21.04.2012 року включно, що свідчить про настання вищевказаного страхового випадку у межах строку дії даного полісу. ДТП, яка мала місце 13.05.2011 року, з вини [PERSON], водія ТОВ «Майстер», який керував забезпеченим транспортним засобом марки TOYOTA Camry державний номерний знак [NUMBER], застрахованим за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/3951425 у ВАТ НАСК «Оранта», внаслідок якої загинув син позивачки [PERSON], відповідач визнав страховим випадком, про що свідчить страховий акт № ОЦВ-11-20940/1, копія якого долучена до матеріалів справи(а.с. 66) та розрахунок розміру страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю, а також часткове відшкодування ним шкоди за ритуальні послуги в розмірі 5982 гривні(а.с.67). 11 вересня 2011 року між [PERSON], позивачкою, та ФОП [PERSON] було укладено договір на доставку та монтаж меморіального комплексу, загальна сума цього договору становить 35000 гривень(а.с. 86-88). Наданою квитанцією, копія якої долучена до матеріалів справи, та довідкою СПД [PERSON] підтверджено оплату позивачкою СПД [PERSON] 35000 гривень за встановлення пам'ятника на могилі її сина [PERSON], який загинув 13.05.2011 року, та огорожі (а.с. 85, 164). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] у зв'язку зі смертю свого сина [PERSON] понесла витрати на виготовлення пам'ятника і огорожі в сумі 35000 гривень. Згідно п.27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на час настання страхового випадку та виникнення права на отримання страхового відшкодування, право на отримання відшкодування за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, мали особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Відповідно до п. 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції станом на день настання страхового випадку, витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть і документів, які підтверджують такі витрати. Статтею 1201 ЦК України передбачено право особи, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, на їх відшкодування. Згідно з роз'ясненнями, наведеними у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги та обряди) тій особі, яка понесла ці витрати, тому вимога про стягнення витрат на поховання може пред'являтись як особами, які мають право на відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника, так і сторонніми потерпілому громадянами і організаціями, що фактично понесли ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. Згідно вимог ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 календарних днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника - обґрунтованими, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування(регламентна) виплата здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону,- прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування(регламентної виплати). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у строк, визначений п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», рішення про виплату позивачці страхового відшкодування витрат на виготовлення пам'ятника та огорожі, не прийнято, хоча заява про страхове відшкодування була отримана відповідачем 10 жовтня 2011 року (а.с.9), квитанцію про вартість понесених позивачкою витрат на спорудження пам'ятника та огорожі відповідачем отримано 10 квітня 2012 року (а.с. 169-171). З наданих відповідачем заперечень видно, що рішення про виплату страхового відшкодування витрат на виготовлення пам'ятника та огорожі не прийнято в зв'язку з тим, що [PERSON] не надала довідку про граничну вартість пам'ятників від СПД [PERSON] в даній місцевості на день встановлення пам'ятника. З аналізу вищевказаних норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що позивачка для прийняття рішення про виплату їй страхового відшкодування витрат, пов'язаних з виготовленням пам'ятника та огорожі, повинна надати страховику документи, які підтверджують понесення нею цих витрат та їх розмір. Якщо страховик вважає, що розмір витрат, наданих позивачкою, перевищує граничну вартість пам'ятника та огорожі в даній місцевості, то обов'язок з'ясування граничної вартості пам'ятника та огорожі покладається на страховика, натомість відповідач безпідставно перекладає на позивачку обов'язок надавати довідку про граничну вартість пам'ятника та огорожі в даній місцевості та не приймає рішення про виплату страхового відшкодування понесених позивачкою цих витрат. Як вбачається з відповіді виконкому Славутицької міської Ради Київської області № 05-2/405 від 31.07.2014 року, яка надана позивачці на її запит, розрахувати граничну вартість стандартних пам`ятників і огорож на кладовищі м. Славутича не представляється можливим(а.с. 16). З метою вирішення питання визначення граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості було здійснено запит до ФОП [PERSON], який, виготовив пам'ятник, підтвердженням чого є квитанція № 2483620 від 11.09.2011 року на суму 35 000 гривень. З відповіді на запит ФОП [PERSON] від 15.11.2014 року, вбачається, що надати інформацію щодо граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в м. Славутичі Київської області не представилось можливим(а.с. 76). Тому суд, враховуючи вищенаведені обставини та норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надані позивачкою на підтвердження своїх вимог по відшкодуванню витрат, пов`язаних з спорудженням надгробного пам'ятника та огорожі, письмові докази, прийшов до висновку, що на користь позивачки підлягає до стягнення з відповідача 35000 гривень на відшкодування витрат, понесених позивачкою на спорудження надгробного пам`ятника, які підтверджені квитанцією ФОП [PERSON], оскільки судом не встановлено, що ця сума перевищує граничну вартість пам'ятників в даній місцевості і відповідачем квитанція про вартість надгробного пам'ятника та огорожі під сумнів не ставиться. Згідно 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на час настання страхового випадку, потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п. 1,2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 % ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, оплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди. За вироком Славутицького міського суду Київської області від 29.09.2011 року на користь [PERSON] було стягнуто на відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 гривень з ТОВ «Майстер», з яким на момент ДТП знаходилася у трудових відносинах винна особа - [PERSON](а.с. 46-50). Згідно довідки ТОВ «Майстер» від 26.05.2014 року відшкодування моральної шкоди згідно вироку Славутицького міського суду Київської області від 29.09.2011 року [PERSON] не виплачувалось(а.с. 8). Відповідно до страхового акту № ОЦВ-11-20940 2 ВАТ НАСК «Оранта» страховиком 27 серпня 2014 року прийнято рішення про виплату страхового відшкодування моральної шкоди позивачці в розмірі 5 % ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону, тобто в сумі 2550 гривень, проте до цього часу дана сума страхового відшкодування позивачці не виплачена(а.с. 68-69), тому вона підлягає стягненню із відповідача на користь позивачки. Позовні вимоги в частині стягненні пені за прострочення виплати страхового відшкодування, пов'язаного з витратами на виготовлення пам'ятника та огорожі, та пені за прострочення виплати страхового відшкодування моральної шкоди з 10 жовтня 2013 року ( за рік до звернення до суду) по 19 січня 2015 року підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Враховуючи, що відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування моральної шкоди та здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування моральної 27.08.2014 року, але в порушення вимог п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до цього часу позивачці страхове відшкодування моральної шкоди не виплачено, рішення щодо виплати страхового відшкодування, пов'язаного з витратами на спорудження надгробного пам'ятника та огорожі, на час розгляду справи в суді не прийнято, хоча суд прийшов до висновку, що позивачка мала права на виплату їй такого страхового відшкодування, то НАСК «Оранта» повинна нести додаткову відповідальність за прострочення виплати страхового відшкодування, передбачену п. 37.2 ст. 37 цього Закону. Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 315 від 09.08.2013 року установлено з 13.08.2013 року облікову ставку в розмірі 6,5 % річних. Згідно Постанови Правління Національного банку України № 212 від 14.04.2014 року установлено з 15.04.2014 року облікову ставку в розмірі 9,5 % річних. Постановою Правління Національного банку України № 417 від 15.07.2014 року установлено з 17.07.2014 року облікову ставку в розмірі 12,5 % річних. Постановою Правління Національного банку України № 719 від 12.11.2014 року облікову ставку з 13.11.2014 року установлено в розмірі 14 % річних. Виходячи з вищенаведених норм матеріального права та з врахуванням розміру облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, загальний розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, за період з 10.10.2013 року по 19.01.2015 року, складає 8703 гривні 97 копійок, з яких: 2331 гривня 10 копійок (35000 грн. х 13% : 365 днів х 187 днів) пеня за час прострочення виплати страхового відшкодування з 10.10.2013 року по 14.04.2014 року; 1694 гривні 38 копійок (35000 грн. х 19%: 365 днів х 93 дня) пеня за час прострочення виплати страхового відшкодування з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року; 2852 гривні 74 копійки (35000 грн. х 25% : 365 днів х 119 днів) пеня за час прострочення виплати страхового відшкодування з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року; 1825 гривень 75 копійок (35000 грн. х 25% : 365 днів х 68 днів) пеня за час прострочення виплати страхового відшкодування з 13.11.2014 року по 19.01.2015 року. Виходячи з того, що рішення про виплату позивачці страхового відшкодування моральної шкоди було прийнято 27 серпня 2014 року, то пеню слід нарахувати за прострочення виплати страхового відшкодування моральної шкоди з 28 серпня 2014 року по 19 січня 2015 року. Загальний розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування моральної шкоди за період з 28.08.2014 року по 19.01.2015 року складає 267 гривень 51 копійка, з яких: 134 гривні 49 копійок (2550 грн. х 25% : 365 днів х 77 днів) пеня за час прострочення виплати страхового відшкодування з 28.08.2014 року по 12.11.2014 року; 133 гривні 02 копійки (2550 грн. х 28% : 365 днів х 68 днів) пеня за час прострочення виплати страхового відшкодування з 13.11.2014 року по 19.01.2015 року. За таких обставин, стягненню з ВАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON] підлягає страхове відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, в сумі 35000 гривень, пеня за прострочення виплати страхового відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, в сумі 8703 гривні 97 копійок, страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 2550 гривень, пеня за прострочення виплати страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 267 гривень 51 копійка, всього на загальну суму 46521 гривня 48 копійок. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як зазначено у ч.3 цієї статті до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В частині 2 цієї статті зазначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу, зокрема, у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як зазначено у п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової длопомоги у конкретній справі(наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). З акту виконаних робіт вбачається, що адвокатом адвокатського об'єднання «Славутицька міська юридична консультація «Захист» [PERSON] було затрачено 1 годину на роз'яснення та надання консультацій з положень цивільного, цивільного процесуального законодавства та 2 години за вивчення і проведення аналізу наданих довірителем документів, що стосуються предмету спору, підготовка доповнень до позовної заяви до суду. Вартість послуг наданих довірителю [PERSON] адвокатом [PERSON] складає 400 гривень, яка за надану правову допомогу отримана згідно прибуткового касового ордеру від 12.01.2015 року ( а.с. 168) . Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 12.01.2015 року, що долучена до матеріалів справи, [PERSON] оплачено адвокатському об'єднанню «Славутицька міська юридична консультація «Захист» за надання правової допомоги 400 гривень (а.с.143). Враховуючи час, затрачений адвокатом на надання консультацій з положень цивільного, цивільного процесуального законодавства та на вивчення і проведення аналізу наданих довірителем документів, що стосується предмету спору, підготовка позовної заяви до суду, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на правову допомогу в сумі 400 гривень, що відповідає граничному розміру, встановленому Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Таким чином, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 400 гривень. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена. Як зазначено у ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. За таких обставин, враховуючи, що задоволенню підлягають вимоги майнового характеру про стягнення з відповідача на користь позивачки страхового відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, пені за прострочення виплати страхового відшкодування витрат, понесених на спорудження пам'ятника та огорожі, пені за прострочення виплати страхового відшкодування моральної шкоди, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави за ці вимоги згідно п.п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 439 гривень 71 копійка (43971, 48 х 1 %). Судовий збір на користь держави підлягає стягненню також з відповідача за вимоги немайнового характеру про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди відповідно до п.п. 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial