Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У квітні 2013 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог з урахуванням уточнень, послався на те, що 15 квітня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», найменування якого було змінено на ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір №DNHCGA00000549, за умовами якого позивачу були надані грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 52 500,00 доларів США з поверненням суми кредиту частинами у розмірі 773,18 доларів США, відповідно до графіку. Оскільки відсоткова ставка за кредитом була підвищена банком в односторонньому порядку, курс долара США (валюти кредитування) по відношенню до національної валюти збільшився, відповідно до ст.ст. 524, 533 ЦК України кредит повинен був бути наданий у гривні, а умови договору 2.2.9, 2.3.1, 2.3.3, 2.3.7, 2.3.8 передбачають через мірну відповідальність позичальника як споживача послуг банку позивач просив суд, з урахуванням уточнень, визнати умови договору №DNHCGA00000549 від 25 квітня 2008 року № 2.2.9, 2.3.1, 2.3.3, 2.3.7, 2.3.8 несправедливими та недійсними; внести зміни до вказаного кредитного договору: доповнити договір у розділі 8 фразою в редакції «Погашення тіла кредиту, сплата відсотків за користування кредитом та комісії за пролонгацію відсотків здійснюється в національній валюті України по курсу 1 долар США = 5,05 грн.»; «Графік погашення кредиту» викласти в редакції відповідній заявленим вимогам; змінити кредитний договір №DNHCGA00000549 від 15 квітня 2008 року, визнавши валютою платежу за кредитним договором національну грошову одиницю України гривню; стягнути з відповідача моральну шкоду 100\~000,00 грн.; зобовязати відповідача припинити порушення умов договору №DNHCGA00000549 від 15 квітня 2008 року та провести перерахунок тіла кредиту у звязку з попередніми переплатами з боку позивача, у подальшому щомісячними платежами вважати зазначену у додатку № 1, 2 до договору суму 773,18 доларів США за курсом 1 долар США = 5,05 грн. (том 1 а. с. 62-73). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позову. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: 15 квітня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», найменування якого було змінено на ПАТ КБ «Приватбанк», був укладений кредитний договір №DNHCGA00000549, за умовами якого позивачу були надані грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 60562,50 доларів США на умовах, з яких сума кредиту 54\~187,50 доларів США зі сплатою річної ставки 12,00% річних, визначених договором (а. с. том 1 а. с. 103-106, 107, 108-109, 116-117). Умовами вказаного договору також визначено наступне: Пункт 2.2.9.: На підставі наданих Банком підтверджуючих документів відшкодувати втрати/збитки Банку, які виникли у зв'язку із наданням бюро кредитних історій інформації про Позичальника (Банк повідомляє Позичальника про назву та адресу бюро, до якого передаватиме інформацію про Позичальника), а також сплатою послуг, які надані або будуть надані н майбутньому з метою реалізації прав Банку за даним договором, а також за договорами іпотеки, поруки й т.п. укладеними з метою забезпечення зобов'язань Позичальника за цим Договором. До послуг, вказаних у цьому пункті, відносяться: представництво інтересів Банку в суді й перед третіми особами й т. ін. Позичальник зобов'язується відшкодувати Банку в повному обсязі втрати на надання правової допомоги юридичних фірм, адвокатів, інших осіб (при залученні їх для представництва інтересів Банку), пов'язаних з розглядом суперечок за даним договором у судах всіх інстанцій, у т. ч., апеляційної й касаційної, а також на всіх підприємствах, організаціях всіх форм власності, в органах державної влади й управління - у строк, зазначений у письмовій вимозі Банку. пункт 2.3.1: банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: змін курсу долара США до гривні більше, ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення цього договору, зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вказаному випадку можливо в кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США; пункт 2.3.3: при виникненні кожної з наступних подій: - відмови Позичальника в оформленні (переоформленні) якого-небудь із договорів, договорів іпотеки, поруки, договорів страхування, згідно п. 2.2. 7 даного Договору, - порушення Позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного Договору, у т.ч. при порушенні цільового використання коштів; - порушення Іпотекодавцями зобов'язань по договорах іпотеки, укладеним для забезпечення виконання зобов'язань за даним Договором, у т.ч. при порушенні порядку заміни предмета іпотеки; - порушення судом справи про визнання Позичальника недієздатним або обмежено дієздатним або кримінальної справи відносно Позичальника або Іпотекодавця; - неможливості звернення стягнення на майно, заставлене з метою забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором, з будь-якої причини (у т.ч. втрати, знищення, ушкодження або недосяжності предмета іпотеки для Банку з будь-яких причин); - встановлення невідповідності дійсності відомостей, які містяться в даному Договорі, Договорі іпотеки або інших документів, представлених Позичальником або Іпотекодавцем; - пред'явлення третіми особами вимог до забезпечення й/або порушення іпотекодавцем (-ями) зобов'язань по договорах, укладених з метою забезпечення виконання зобов'язань за даним Договором; - надання Позичальником або Іпотекодавцем предмета іпотеки іншій особі без письмової згода Банку; - настання страхового випадку, передбаченого Договором страхування майна, або Договором особистого страхування; - винесення постанови органів внутрішніх справ про знаходження Позичальника в розшуку більше 180 днів; Банк, на власний розсуд, має право: а) розірвати договір у судовому порядку. При цьому, в останній день дії договору Позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором; або: б) згідно ст. 651 Цивільного кодексу України здійснити одностороннє розірваних договору з надсиланням Позичальникові відповідного повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому, в останній день дії Договору Позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за договором, Одностороння відмова від договору не звільняє Позичальника від відповідальності за порушення зобов'язань. У випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%; несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту; іншого істотного порушення умов даного Договору. Позичальник має право повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від Банку. Якщо протягом цього періоду Позичальник усуне порушення умов даного Договору, вимога Банку втрачає чинність; пункт 2.3.7.: Банк має право стягнути Кредит до настання дати, передбаченої п.8.1, 8,1.1, 8,12 даного Договору, у та шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п. 2.3.3; пункт: 2.3.8. За рахунок коштів, які надаються Банку на погашення заборгованості Позичальника за цим Договором, Банк має право в вершу чергу відшкодувати свої витрати/збитки, які виникли у зв'язку зі сплатою послуг, які надані або будуть надані в майбутньому з метою реалізації прав Банку по Договорах іпотеки, укладеними з метою забезпечення зобов'язань Позичальника за дим Договором. До послуг, вказаних у цьому пункті, відносяться: зберігання іпотеки; послуги, пов'язані з реалізацією іпотеки; представництво інтересів Банку в суді й перед третіми особами й т.п. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України, умовами укладеного між сторонами договору. Згідно п. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності вказаного кредитного договору є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити вказаному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; При укладенні спірного договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін, а також фактом виконання умов договору; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст. ст. 3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. За ст. 632 ЦК України ціна договору встановлюється за домовленістю сторін, тобто вільною. Позивач звернувся до банку з проханням про видачу кредиту у іноземній валюті, з свого боку банком потреби позивача було задоволено та надано кредитні кошти у іноземній валюті, що відповідає вимогам законодавства України та підтверджується наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці гривні. Сторони можуть визначати грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання повинно виконуватися в гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Статті 47 та 49 ЗУ «Про банки банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам, що не потребують індивідуальної ліцензії на весь період дії режиму валютного регулювання. Інструкцією про перші регулювання діяльності банків в Україні, затвердженою постановою Правління НБУ від 28 серпня 2001 року № 368, передбачена вимога покриття капіталом валютного кредитного ризику. Положенням про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків, затвердженим постановою Правління НБУ від 06 липня 2000 року № 279, встановлено підвищені коефіцієнти резервування за кредитними операціями в іноземній валюті. При цьому з урахуванням особливостей діяльності банківських установ в умовах фінансової кризи, НБУ постановою Правління НБУ від 01 грудня 2008 року № 406 «Про затвердження змін до положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків» посилив вимоги щодо формування, банками спеціальних резервів за кредитами, наданими позичальникам в іноземній валюті. На підставі Листа НБУ № 13-210/7871-22612 від 07 грудня 2009 року «Про правомірність укладання кредитних договорів в іноземній валюті» належить встановити відповідні юридичні факти: про відсутність регулювання законодавством України меж здійснення кредитування в іноземній валюті за строками та за сумами. Отже, здійснювані банком операції з надання кредитів в іноземній валюті у будь-яких сумах та на будь-який строк відповідно до підпунктів «в» частини 4 ст. 5 Декрету не вимагають отримання індивідуальної ліцензії НБУ. Крім того, в матеріалах справи міститься банківська ліцензія № 75, видана НБУ АКІБ «УкрСиббанк» 24 грудня 2001 року (а. с. 120) з дозволом №75-2 від 19 листопада 2002 року (а. с. 122) та додатком до дозволу № 75-2 від 16 квітня 2003 року (а. с. 121), відповідно до яких відповідач станом на день укладення спірного кредитного договору мав право на здійснення валютний операцій. Укладаючи спірний кредитний договір, позивач не пред'являв до відповідача вимог щодо зміни визначення валюти кредитування, порядку та строків сплати кредиту. Зазначені умови кредитного договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, а його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦК України. Згідно статей 526, 527, 530 ЦКУ зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦКУ, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. ПриватБанк свої зобов'язання виконав у повному обсязі. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 ЦКУ, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не передбачено договором або законом. На зміну спірного договору банком не надано згоди та й взагалі внесення змін до договору є право сторони, а не обов'язок. В даному разі при внесенні змін до договору банк покладається на власний розсуд виходячи з засад доцільності та економічної вигоди. Статтею 652 ЦКУ передбачено можливість зміни договору за згодою сторін у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору. З аналізу тексту позовної заяви, ч. 2 ст. 652 ЦК України та кваліфікації зміни курсу долара США не є підставою для зміни обставин кредитного договору, то зазначаємо, що зміна курсу долара США не є підставою для зміни договору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про необґрунтованість, недоведеність та безпідставність позовних вимог позивача в частині визнання недійсними та несправедливими умов кредитного договору та зобовязання відповідача внести зміни до договору та проведення перерахунку тіла кредиту, чим обумовлюється відмова у їх задоволенні. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд також не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки дані вимоги носять похідний характер від основних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено. Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, враховуючи результат вирішення справи, витрати, понесені позивачем при зверненні до суду із даним позовом не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed