Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення того факту, що вона є рідною донькою [PERSON], [INFO], уродженки м. Оріхів Запорізької області, померлої [INFO] року. Необхідність встановлення цього факту в судовому порядку заявник обґрунтувала тим, що після смерті її матері відкрилась спадщина, яку вона прийняла, однак через різницю у написанні її прізвища та прізвища матері у різних документах вона не має змоги повною мірою реалізувати свої спадкові права. В судовому засіданні заявник та її представник [PERSON] вимоги підтримали, пославшись на факти та норми права, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень по суті вимог. Дослідивши надані учасниками справи докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, суд приходить до такого. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилась [INFO] року в с. Комишуваха Запорізької області, що підтверджується її Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Комишуваським райбюро ЗАГС в Запорізькій області 14.08.1962 року, а також Записом акту про народження № 77, що зберігається в Оріхівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області. Відповідно до зазначених документів прізвище заявника та її матері має написання як [PERSON] Заявником надано також Свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції в Запорізькій області 14.06.2016 року (повторно), згідно якого [INFO] року померла [PERSON] у віці 89 років (актовий запис № 433). Таким чином, у вказаних документах є розбіжності не лише у написанні прізвищ заявника та її матері, а ім'я матері заявника вказане як [PERSON] тоді як заявник посилається на те, що вона є донькою [PERSON]. З витребуваних судом в порядку ст. 235 ЦПК України документів випливає, що [PERSON] народилась [INFO] року. У листопаді 1952 року, у віці 26 років, вона уклала шлюб з [PERSON], та взяла його прізвище, що підтверджується відповідним Записом акту про шлюб № 9. У [INFO] року, у віці 36 років, вона народила доньку, [PERSON]. У 1999 році мати заявника отримала паспорт громадянина України, в якому її імя, по-батькові та прізвище були вказані як «[PERSON], що підтверджується відповідною реєстраційною карткою. Наданою Оріхівським РС ГУДМС України в Запорізькій області. На підставі системного аналізу наявних у справі документів суд приходить до висновку, що [PERSON], вказана у свідоцтві про народження заявника як її матір, та [PERSON], яка померла [INFO] року, - це одна й та сама особа. Цей факт підтверджується, зокрема, тим, що відомості про дату народження цієї особи, її вік під час укладення шлюбу та народження дитини узгоджуються між собою, імена [PERSON] та [PERSON] є спорідненими, а допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт родинних відносин між заявником та [PERSON]. Крім того, свідок [PERSON] (син заявника) впізнав на фотографії в реєстраційній картці [PERSON] свою бабку, тобто є матір заявника. Виявлені судом розбіжності є наслідком помилок при складанні та видачі документів [PERSON] протягом її життя, що як таке не може бути перешкодою для визнання факту родинних відносин Стаття 256 ЦПК України передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення. Разом із тим це можливо за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 6 ст. 235 та ч.4 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Факти, викладені в заяві, ніким з учасників справи не заперечуються, підтверджуються наявними у справі документами, а тому заява є такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved