Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

у жовтні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 29.01.1994 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки кожний з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З ініціативи відповідача постійно виникали сварки та конфлікти, свідками яких ставали діти, що негативно впливає на їх психічний стан і спричиняє душевні страждання. З вересня 2017 року вони разом як сім'я не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому, та суду пояснила, що шлюб розпався остаточно, вона має іншого чоловіка, з яким має намір створити сім'ю. Просила строк на примирення не надавати, шлюб між ними розірвати. Вказала, що їх діти після розірвання шлюбу залишаться проживати із нею. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, підтвердив, що позивач має іншого чоловіка. А тому, просив строк на примирення не надавати, шлюб між ними розірвати. Не заперечив, щоб діти після розірвання шлюбу залишились проживати з позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 29 січня 1994 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №12. Прізвище після укладення шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-БВ № 326972, виданим 29 січня 1994 року Славутським міським відділом запису актів громадянського стану Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є троє дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], які неповнолітні, та син [PERSON], [INFO], який вже повнолітній. Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 10.10.2017 року Судилківською сільською радою Шепетівського району, діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають разом з позивачем [PERSON] в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] також зареєстрований за цією ж адресою, однак проживає окремо в с.Хутір Шепетівського району Хмельницької області. Вказане визнано сторонами у судовому засіданні, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Діти після розірвання шлюбу проживатимуть разом з позивачем, спору щодо цього у сторін немає. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я з вересня 2017 року не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту, наявність у позивача іншого чоловіка, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності дітей, можуть негативно відобразитись на їх вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved