Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

У жовтні 2016 року представник ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» через свого представника - [PERSON] звернулося до суду із зазначеним позовом мотивуючи його тим, 21.10.2014 Печерським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким задоволено позов ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг. Вказане рішення у встановлено Законом порядку пред'явлено до ВДВ для примусового його виконання. 12.12.2014 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Білоусом О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 757/26166/13-ц від 04.12.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» 30 774 грн. 93 коп. Разом з тим, день звернення до суду вищевказане рішення суду відповідачкою не виконано. З урахуванням наведеного ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідачки на користь товариства 3% річних в сумі 1 302 грн. 17 коп. та інфляційні збитки в сумі 11 112 грн. 00 коп., посилаючись на ст. 625 ЦК України. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, направила суду письмову заяву у якій просила слухати справу за її відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, за відомою суду адресою зареєстрованого місця проживання, однак поштове відправлення з судовою повід скою повернулося на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання». За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності з обґрунтуванням позову, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18.04.2012 між ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» та [PERSON] було укладено Договір № 30 про надання юридичних послуг. Предметом вищевказаного договору було надання виконавцем (ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери») замовнику ([PERSON].) консультаційної та юридичної послуги щодо представлення інтересів останньої в Окружному адміністративному суді м. Києва, Київському апеляційному адміністративному суді по справах по позовним заявам Замовника про скасування рішень суб'єкта владних повноважень, про визнання дій державної виконавчої служби неправомірними та зобов'язання вчинити дії, у відділі державної Виконавчої служби Печерського РУЮ м. Києва. На виконання взятих на себе за договором зобов'язань, виконавець виконав обов'язки по наданню юридичної допомоги відповідачці. В результаті виконання Договору про надання юридичних послуг, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2013 року було скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва в частині стягнення податкового боргу з [PERSON] в сумі 1 850 425 грн. 00 коп., відділом державної виконавчої служби Печерського РУЮ м. Києва 21.03.2013 закінчено виконавче провадження про стягнення з відповідачки 1 819 450 грн. 01 коп. та звільнено майно боржника [PERSON] з під арешту. Крім того, як встановлено 18.04.2012 між TOB «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 30 до Договору про надання юридичних послуг, згідно якої ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» та [PERSON] визначили вартість послуг в розмірі 24 000 грн. 00 коп. та обумовили її виплату після зняття арешту з майна замовника, накладеного на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.11.2010 про стягнення з [PERSON] податкового боргу. Однак, відповідачка своєчасно свої грошові зобов'язання з оплати послуг наданих ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» не виконала, у зв'язку з цим, ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» оплати за надані послуги адвоката в сумі 24 000 грн. 00 коп., пені в розмірі 5 398 грн. 80 коп., 3% річних в сумі 1 037 грн. 59 коп., інфляційні збитки в розмірі 2 989 грн. 63 коп. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21.10.2014 по справі № 757/26166/13-ц за позов ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» борг в сумі 24 000 грн. 00 коп., пеню в розмірі 5 398 грн. 80 коп., 3% річних в розмірі 1 037 грн. 59 коп., інфляційні збитки в розмірі 2 989 грн. 63 коп. Наявність та розмір зазначеного боргу відповідачки перед позивачем в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню, оскільки ці обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили. Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2014 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Білоусом О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 757/26166/13-ц від 04.12.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» 30 774 грн. 93 коп. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги представник позивача посилається на те, що оскільки грошове зобов'язання за рішенням суду не виконується тривалий, вважає наявними підстави для стягнення з відповідачки за невиконання рішення суду у примусовому порядку передбачених ст. 625 ЦК України інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України визначає, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Встановлено, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21.10.2014 по справі № 757/26166/13-ц за позов ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Юридична компанія «Микола Демяненко та партнери» борг в сумі 24 000 грн. 00 коп., пеню в розмірі 5 398 грн. 80 коп., 3% річних в розмірі 1 037 грн. 59 коп., інфляційні збитки в розмірі 2 989 грн. 63 коп. Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, а відтак, є грошовим зобов'язанням. Як встановлено судом, рішення суду відповідачкою у добровільному та примусовому порядку не виконано, на спростування протилежного суду не надано будь-яких доказів. Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі №3-116гс11, від 01.10.2014 у справі №6- 113цс14. Відповідно до наведеного позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом, сума боргу яка підлягає стягненню складає 12 414 грн. 17 коп., з яких: - три відсотки річних у сумі 1 302 грн. 17 коп. виходячи з наступного розрахунку: термін прострочення - 661 календарних дні (з 13.12.2014 по 03.10.2016); три відсотки річних - 0,0082% на день, отже - 24 000 грн. 00 коп. *661*0,0082% = 1302,17 грн.; та 11 112 грн. інфляційні збитки. Враховуючи, що судом встановлено порушення прав позивача з боку відповідачки позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки суд задовольняє позов, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 378 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved