Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулись з позовом до суду до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 28 червня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] укладений кредитний договір за № 500386712, за умовами якого остання отримала 12880 грн. кредитних коштів зі сплатою процентів. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» (далі ТОВ «Дата Майнінг Груп») укладено Договір факторингу, за умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 500386712 від 28 червня 2013 року. 10 червня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу за № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, за умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 500386712 від 28 червня 2013 року. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним поговором № 500386712 від 28 червня 2013 року [PERSON] , станом на 10 червня 2016 року, має заборгованість в сумі 31418,09 горн, які позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 9 листопада 2017 року судом відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 5 червня 2019 року судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп». 20 липня 2021 року до суду надійшов письмовий відзив представника відповідача адвоката Коваленко Р.А. у якому заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Представник відповідача просить суд стягнути суму заборгованості з урахуванням строку позовної давності. 10 серпня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача [PERSON] зазначає про те, що строк позовної давності у спірних правовідносинах слід обраховувати з дня завершення дії кредитного договору, а саме з 01 липня 2016 року. Також зазначає, що у п. 24 розділу 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затверджених Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» № 2129 від 17 липня 2012 року, сторони домовились про те, що позовна давність становить 50 років. 24 вересня 2021 року у зв`язку із закінченням повноважень судді Козлова Ю.В. справа була перерозподілена на суддю Борис О.Н. 29 вересня 2021 року суддею Борис О.Н. справу прийнято до свого провадження. Представник позивача Незамай А.Д. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Коваленко Р.А. у судовому засіданні просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором з урахуванням строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 28 червня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір за № 500386712, за умовами якого остання отримала 12880 грн. кредитних коштів зі сплатою процентів в розмірі 14,99 % річних, із датою повернення кредиту 01.07.2016. (т.1 а.с. 5-9, т.2 а.с. 39-43) 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладено Договір факторингу, за умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 500386712 від 28 червня 2013 року. (т. 1 а.с. 14-16,87) 10 червня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу за № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, за умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 500386712 від 28 червня 2013 року. (т. 1 а.с. 17-21) 19 жовтня 2016 року ТОВ «Дата Майнінг Груп» направило повідомлення [PERSON] про відступлення право вимоги за Кредитним договором № 500386712 від 28 червня 2013 року на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». (т.1 а.с. 12) 24\~жовтня 2016\~року ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~направлено [PERSON] \~вимогу про\~погашення заборгованості\~за Кредитним договором № 500386712 від 28 червня 2013 року, яка утворилась станом на 10 жовтня 2016 року в розмірі 31418,09 грн. (т.1 а.с. 13) З наданої суду виписки по особовим рахункам [PERSON] за період з 28.06.2013 по 08.12.2014, яка сформована 18.09.2017 ПАТ «Альфа-Банк», вбачається, що відповідач не в повному обсязі виконала взяті на себе обов`язки з повернення кредитних коштів зі сплатою процентів за користування ними та за позичальником обліковується заборгованість у загальному розмірі 12880,00 грн. (т. 1 а.с. 81-86, 214-218) У п. 24 розділу 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затверджених Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» № 2129 від 17 липня 2012 року зазначено про те, що сторони домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із Договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 50 років, вказане застереження до Договору є договором про збільшення позовної давності. (т. 2 а.с. 110-114) Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, в рамках Кредитного договору №500386712 від 28 червня 2013 року позичальником було отримано грошові кошти у розмірі 12880 грн. та право вимоги за яким перейшло, на підставі Договорів факторингу, до нового кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ». У зв`язку з неналежним виконанням останнім своїх обов`язків щодо повернення кредиту, станом на 10 жовтня 2016 року [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в сумі 31418,09 грн., з яких: 10804,76 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 9263,33 грн. заборгованість по процентам та комісією, 11350,00 грн. пеня, штраф, неустойка. Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Як слідує з умов Кредитного договору № 500386712 від 28.06.2013 року, сторони погодили, що платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно, з остаточним погашенням заборгованості 01.07.2016 року, із внесенням коштів згідно Графіка платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту (т. 1 а.с. 5-7). Оскільки, договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачкою обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 1 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (п. 2.4. Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 28.06.2013), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Позивач звернувся до суду з позовом 18 жовтня 2017 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по 17 жовтня 2014 року включно. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 500386712 від 28.06.2013 року за період по 17 жовтня 2014 року включно, у зв`язку зі спливом позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності. Разом з тим, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за щомісячними платежами за період з 18 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2016 року, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, а до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8541,10 гривень та заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 2609,28 гривень. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до пункту 4 Кредитного договору № 500386712 від 28.06.2013 позичальник зобов`язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користуванням ним та/або комісій, якщо сплата комісії передбачена розділом № 1 цього договору та/або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором сплатити банку штраф в розмірі 150 грн за перший прострочений платіж, та 350 грн. за кожний наступний прострочений платіж. (т. 1 а.с. 5) Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості (т.1 а.с. 11), позивачем не нараховувались щомісячні платежі за кредитним договором за період з 1 жовтня 2014 року, а тому суд вважає безпідставними нарахування штрафів за період з 1 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2016 року. Стосовно штрафу, який нараховано за період з 1 березня 2014 року по 1 жовтня 2014 року, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про сплату штрафу за Кредитним договором № 500386712 від 28.06.2013 року за вказаний період, у зв`язку зі спливом річної позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права поза межами вказаного строку позовної давності. При цьому судом не приймаються доводи позивача про те, що строк позовної давності сторонами у кредитних правовідносинах визначено у 50 років. Так, надані суду «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затверджені Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» № 2129 від 17 липня 2012 року (т.2 а.с. 110-114) не містять підпису позичальника [PERSON] , що є порушенням вимог статті 259 ЦК України, оскільки закон передбачає необхідність укладення у письмові формі договору про збільшення позовної давності. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, за Договором про надання правничої допомоги № 27/21 від 12.07.2021, укладеного між [PERSON] та адвокатом Коваленко Р.А., актом прийому-здачі наданих послуг робіт та акту-квитанції від 3.11.2021, відповідачем [PERSON] було сплачено адвокату за надану правничу допомогу суму в розмірі 5000,00 грн. за наступні виконані роботи: складення відзиву на позовну заяву, складання клопотання про поновлення строків на подання відзиву, участь у судових засіданнях. (т.2 а.с. 92-94, а.с. 133,134-135) Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, враховуючи ціну позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення їх розміру. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, тому витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України), а саме в розмірі 3225,50 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 253, 257, 258, 261, 509, 510, 512, 514, 516, 549, 551, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,137-141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

Outcome: partial