overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 9 січня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 22. Від сумісного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з ними та знаходиться на їхньому утриманні. Основною причиною розпаду сім'ї [PERSON] вважає різні погляди на життя та сімейні стосунки, через що в сім'ї постійно виникали сварки та непорозуміння, що продовжувалося протягом тривалого часу. Вже більше шести місяців вони не ведуть спільного господарства. [PERSON] вважає, що їхній шлюб носить формальний характер, оскільки кожен живе своїм особистим життям. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 09 січня 1999 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Боярської міської ради від 29.04.2014 року № 1901, [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], та разом з нею проживає та знаходиться на її утриманні син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя та сімейні стосунки, через що в сім'ї часто виникають непорозуміння та сварки. Їхня сім'я розпалася, більше шести місяців вони не ведуть спільного господарства, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського району Київської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 49. Від спільного життя вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] вказує різні характери та погляди на життя, через що в сім'ї виникали сварки. Це призвело до того, що вони стали чужі один одному, втратили любов та повагу, кожен із них веде самостійний спосіб життя незалежно один від одного. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 49, та залишити їй прізвище після розірвання шлюбу [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 29 травня 2010 рок [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 096128. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК № 177278. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, протягом 11 місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2014 року сторонам надано строк для примирення, однак, як зазначала у поданій суду заяві позивач [PERSON], заходи суду щодо їх примирення позитивного результату не дали. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «Давиденко», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 08 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1308. В обґрунтування своєї позовної заяви зазначила, що 08 серпня 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народився син, [PERSON], [INFO]. З початку 2010 року сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося на підставі різних характерів, розходження поглядів на сімейне життя, постійних сварок, свідком яких нерідко ставала їх дитина, що негативно впливали на психічний стан дитини та кожен раз спричиняли їй душевні страждання. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинені у січні 2014 року, сторони живуть окремо, загальне сімейне господарство не ведуть, почуття кохання до відповідача втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що дійсно з січня 2014 року сторони живуть окремо, шлюбно-сімейні відносини з дружиною він не підтримує, загальне сімейне господарство не ведуть. Дружину кохає, однак вважає, що відновлення і збереження родини неможливе. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 08 серпня 2009 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1308. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 300. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 07.07.2011р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, з жовтня 2012 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і на утримання якого з відповідача стягнуті аліменти на підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13.06.2013р. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Згідно довідки Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99), відповідач [PERSON] відбуває покарання у Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.05.2013р., письмових заперечень проти позову до суду не надав, на підставі чого, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вона просить розірвати шлюб зареєстрований 27.09.2008 року та після розірвання шлюбу доньку залишити проживати з матір'ю, посилаючись на те, що вони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові і поваги один до одного. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 27 вересня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис - 1309, свідоцтво [NUMBER]. Шлюб укладено між сторонами вперше. Спору про розподіл спільного майна подружжя не має. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між ними 04 червня 2010 року Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 04 червня 2010 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Відповідач не здатний приймати самостійні рішення, відповідати за свої вчинки, утримувати дитину. На час сумісного проживання він не працював, жив за її кошт, до дитини байдужий. Протягом пів року окремого проживання стосунки відновити не намагався. Подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим, тому вона звернулася до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала (а.с.11). Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав (а.с.12). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 04 червня 2010 року уклали шлюб в Октябрському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 75, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 червня 2010 року (а.с.4). Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 2012 року (а.с.5). Сторони шлюбних стосунків не підтримують більше ніж пів року, спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Судові витрати по справі, понесені позивачем, становлять 243 грн. 60 коп. судового збору. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між ними 09 березня 2010 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 09 березня 2010 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов»язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Між ними немає взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, вони переконалися, що є різними людьми, що унеможливлює подальше спільне проживання, тому вона звернулася до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала (а.с.11). Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав (а.с.12). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 09 березня 2010 року уклали шлюб в Октябрському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09 березня 2010 року (а.с.4). Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбних стосунків не підтримують з жовтня 2013 року, спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Судові витрати по справі, понесені позивачем, становлять 243 грн. 60 коп. судового збору. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохала розірвати шлюб, зареєстрований між ними 15 квітня 2009 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 282. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 15 квітня 2009 року, від якого дітей не мають. Починаючи з 2012 року шлюбних відносин з відповідачем не підтримують, спільного господарства не ведуть, оскільки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини втратили почуття любові і поваги один до одного, тому шлюб необхідно розірвати. Прохала задовольнити позов в повному обсязі. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримали у повному обсязі та прохали його задовольнити (а. с. 14-15, 19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи через оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а. с. 23), письмових заяв чи клопотань до суду не надіслав. З цих підстав суд, відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 15 квітня 2009 року уклали шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 282, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим повторно 27 березня 2013 року (а. с. 6). Від шлюбу дітей не мають. Як встановлено судом, починаючи з 2012 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач сім'ю зберегти не бажає. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам позивача, а також те, що сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про визнання його таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS] Полонського району Хмельницької області. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що є власником житлового будинку [ADDRESS] Хмельницької області. Відповідач зареєстрований, однак не проживає у вищезазначеному будинку з листопада 2010 року, витрати на утримання будинку не несе, а тому просить задовольнити позов з підстав, передбачених ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Полонського району Хмельницької області. За даною адресою відповідач зареєстрований, однак, на день розгляду справи, не проживає понад три роки, витрати по утриманню будинку не несе. Ці обставини підтверджуються: довідкою про наявність жилої площі на домоволодіння, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копією домової книги; актом депутата Понінківської селищної ради від 02.04.2014 р.. Тому дані відносини мають керуватися вимогами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст. 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON] не проживає без поважних причин понад три роки в будинку [ADDRESS] Хмельницької області, за таких обставин суд рахує за необхідне визнати його таким, що втратив право на користування вищевказаним будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 25.12.1999 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1895. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 25.12.1999 року між нею та [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримав позов своєї довірительки, пояснив, що подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що подружнє життя з [PERSON] не склалось, зазначив, що сторони справи тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.1999 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1895 (а.с.5). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). У відповідності до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судові витрати на користь позивача, що складаються з судового збору у сумі 243,60 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved