Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2003 року було визнано право власності на незавершений будівництвом об'єкт нерухомого майна(будинок) та відповідні господарські будівлі, розташований за адресою: [ADDRESS] : за [PERSON] - 5/8 частин будинку; за [PERSON] -1/8 частин будинку; [PERSON] - 1/8 частина будинку; [PERSON] - 1/8 частин будинку. 23 січня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 1/8 частин незавершеного будівництвом житлового будинку. [PERSON] помер [INFO] року, його спадкоємцями за законом є позивачі у справі. 09 жовтня 2010 року спадкоємці звернулися до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У травні 2013 року позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановами нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії останнім відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону позивачі просили суд визнати за [PERSON] право власності на 9/16 частин незавершеного будівництвом об'єкту нерухомого майна ( будинку) розташованого за адресою: [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами, за [PERSON] право власності на 7/16 частин вказаного будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами. У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Виходячи зі змісту ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З огляду на ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом та матеріалами справи встановлено, що [INFO] року помер - [PERSON]. Внаслідок його смерті у відповідності до ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до положень ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є його діти - позивачі у справі, які прийняли спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини у спосіб та строки визначені ст. ст. 1268-1270 ЦК України. Постановами нотаріуса від 07.05.2013 року та 10.05.2013 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 5/16 частин незавершеного будівництвом об'єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи щодо майна померлого [PERSON], та матеріалами цивільної справи загалом. Позивачі всупереч положень ст. 60 ЦПК України не надали безспірних доказів щодо належності спірного нерухомого майна на праві власності спадкодавцю на час відкриття спадщини, а також не надали правовстановлюючих документів, які посвідчують таке право відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed