Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до\~[PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 17 листопада 2013 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Подружнє життя, з відповідачем, у них не склалося на ґрунті взаємних непорозумінь, небажання рахуватись з інтересами один одного; почуття любові та поваги один до одного ними втрачено; шлюбні відносини між ними протягом одного року фактично припинено; спільне господарство не ведуть, а тому, враховуючи, що подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, звернувся до суду з позовом в якому просить шлюб розірвати. Позивач, будучи належно повідомленим про день час та місце розгляду справи, 30 листопада 2015 року подав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить дитину залишити проживати з матірю (а.с. 18). Відповідачка 30 листопада 2015 року подала до суду заяву про можливість слухання справи в її відсутності, позов визнала, просила залишити дитину проживати з нею та не змінювати її прізвище (а.с. 17). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 17 листопада 2013 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 190090, актовий запис № 150, виданим повторно 12 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 15). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №М 261802 виданого 10 червня 2014 року виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 3 (а.с. 7). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. Між сторонами досягнуто згоди про те, що дитина буде проживати разом з матірю. За змістом ч. 2 ст.\~104, ст.\~110 Сімейного кодексу\~(далі -\~СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112\~СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11\~передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із ч. 4\~ст. 174 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права третіх осіб не порушує, то позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Позивач просив судові витрати на відповідача не покладати.

Outcome: approved