Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачкою [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що 09 вересня 2008 року Нетішинським міським судом Хмельницької області було винесено рішення, яким стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина у нього відсутня. Проте, зазначає, що з 2012 року він почав проживати цивільним шлюбом з [PERSON] , у період подружніх відносин з якою народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Також зазначив, що його цивільна дружина на даний час непрацездатна, а перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку та отримує 860 грн. на місяць. Окрім цього наголосив, що станом на сьогоднішній день офіційно не працює, має мінливий дохід та нестабільний заробіток. З огляду на вищезазначене, обставини свідчать про те, що у зв`язку з народженнням дітей у громадському шлюбі він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище для трьох своїх дітей, а також дружини, яка немає можливості працювати, оскільки доглядає за дітьми, а сплата аліментів у встановленому судом розмірі, є неможливою. Тому, із врахуванням викладених вище обставин, сприйнятною для нього буде сума аліментів у 1500 грн. Ухвалою суду від 29.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені. Відповідно до матеріалів справи представник позивача надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. Також вказував, що позовні вимоги підтримує та просив позов задовольнити. Також зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України. Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дані умови проведення заочного розгляду справи наявні у їх сукупності. На підставі пунктів 1-4 частини першої статті 280 ЦПК України та частини четвертої статті 223 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання Відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 192 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Виходячи з наведеного, зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку погіршення матеріального стану платника аліментів, якщо у нього зменшився дохід чи такий взагалі відсутній або з`явився додатковий обов`язок сплати аліментів на утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), змінився сімейний стан, тощо. Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на утриманні відповідачки перебуває неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.09.2008 року стягнено аліменти, а саме з позивача на користь відповідачки на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2008 року і до досягнення повноліття. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] , суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Позивач, як на підставу своїх вимог про зменшення розміру аліментів, посилається на те, що в нього змінився сімейний стан, зокрема проживає в громадському шлюбі та те, що в нього народилися діти. При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Як вбачається з матеріалів справи позивач має нормальний стан здоров`я та є працездатною особою. Звертаючись з позовом до суду, позивач фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів та зміни способу стягнення, як і не надав доказів про погіршення його матеріального стану. Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. Також позивачем не надано доказів покращення матеріального становища чи сімейного стану одержувача аліментів, що при зменшенні розміру стягуваних аліментів має також враховуватись судом. При визначенні розміру аліментів, суд повинен першочергово керуватися правами та інтересами дитини на належний рівень забезпечення життєво важливих потреб. Законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку не є орієнтиром для визначення суми аліментів на утримання дитини, але встановлений як нижня межа, порушення якої свідчитиме про порушення прав дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що утримання належного рівня життя і виховання дитини позивача є його безпосереднім обов`язком як батька згідно вимог ст.180 СК України і саме він, як здорова та працездатна людина може і повинен забезпечити утримання та виховання своєї дитини на належному рівні. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та судом не встановлено підстав для зменшення розміру аліментів, а відтак вимоги є необґрунтованими. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed