Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], який має інвалідність з дитинства з діагнозом ДЦП подвійна геміплегія зі стійкими важкими руховими порушеннями. Після розірвання шлюбу з відповідачем у 2003 році дитина залишилася проживати з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не проявляє батьківської турботи про сина, не цікавиться його долею, життям, станом здоров'я, не займається його вихованням, не відвідує його, уникає спілкування з ним, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Вона самостійно забезпечує дитину всім необхідним, займається його лікуванням, створює необхідні умови для його навчання в школі та занять у спортивній секції. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснивши, що дитина пересувається на інвалідному візку, і після розірвання шлюбу з 2004 року відповідач не відвідує свого сина, не проявляє інтересу до нього, навіть знаючи номер телефону дитини, не телефонує йому, і [PERSON] батька взагалі не знає. Позивач також пояснила, що інколи відповідач направляв їй поштою кошти, але їй не відомо їх призначення, а в 2006 році добровільно заплатив кошти за лікування сина. В останнє судове засідання не позивач та її представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнавали. Відповідач пояснив, що він не пам'ятає, коли востаннє бачив сина та не звертався до позивача, щоб побачитися з ним. Повідомив, що в усній формі позивачем йому було заборонено зустрічатися з сином та він самостійно визначив суму, яку відправляв їй на дитину. У подальшому відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, направив до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи в його відсутності та вказав про визнання позову у зв'язку з врегулюванням спору, а також досягненням примирення з позивачем заради інтересів дитини. Представник третьої особи у судовому засіданні вважала, що позов підлягає задоволенню та надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, заслухавши сторони та їхніх представників, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов'язків від виховання дитини. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 12.12.2003 року ВРАЦС Богунського РУЮ м. Житомира, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 7). Неповнолітній [PERSON] має інвалідність з дитинства з діагнозом ДЦП, подвійна геміплегія зі стійкими важкими руховими порушеннями, самостійно себе не обслуговує відповідно до медичної довідки № 12 від 20.01.2015 року (а.с. 9). Згідно довідки ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» № 1823 від 31.10.2014 року неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Як зазначено у характеристиці на учня 8 класу україно - італійської ЗОШ «Всесвіт» м. Житомира [PERSON] (а.с. 19, 20), зокрема, він має високо-достатній рівень навчальних досягнень та високий загальний розвиток, веде активне позашкільне життя, неодноразово ставав призером Міжнародних фестивалів, всеукраїнських конкурсів, займається спортом. Вихованням [PERSON] займається мати, яка регулярно здійснює контроль за успішністю та поведінкою сина, щоденно забезпечує його присутність на навчанні шляхом підвозу та відвозу зі школи. Вдома для навчання створені всі необхідні умови, він забезпечений всім необхідним. Оплату за навчання, харчування та додаткові витрати (асистент вчителя) здійснює мати. Протягом восьми років батько жодного разу не відвідав школу, не піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина, не цікавиться його навчанням, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його життя, не приймає участі у вихованні [PERSON], не створює умов для отримання ним освіти. З 01.09.2014 року [PERSON] займається карате у СЦ «Додзьо» та його супровід на тренування та змагання забезпечує мати [PERSON], а батько жодного разу не супроводжував сина на тренування та змагання, про що свідчить довідка Житомирського обласного дитячого громадського об'єднання «Спортивний центр «Додзе» (а.с. 21). Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 03.03.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закон, починаючи з 10.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 52, 53). 20.03.2006 року відповідачем було сплачено кошти в сумі 2850,00 грн. за лікування сина [PERSON] (а.с. 32, 66) та у період з 2002 року по 2015 рік перераховувалися кошти в різних сумах (від 52,00 грн. до 614,00 грн.), що підтверджується квитанціями (а.с. 33-51, 67-88), в яких не зазначено призначення платежу. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Житомирської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 357 від 17.06.2015 року (а.с. 56), у зв'язку з тим, що відповідач після розірвання шлюбу із [PERSON] у вихованні сина [PERSON] не бере участі, його фізичним розвитком, навчанням, станом здоров'я не цікавиться, за місцем його проживання не відвідував, визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON] Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітнього сина [PERSON], а також надали показання про те, що позивач здійснює догляд за дитиною та займається її вихованням. Таким чином, оскільки відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківського обов'язку по вихованню сина, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, піклуватися про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, а тому суд приймає визнання позову відповідачем, так як таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. За наведених обставин, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 164 СК України, для позбавлення батьківських прав відповідача.

Outcome: approved