Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліхт Інвест» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 березня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальника грошову суму в розмірі 8100000,00 грн., без сплати відсотків, а позичальник зобов`язався повернути зазначену позику до 28.08.2016 року. Факт отримання позичальником грошових коштів підтверджується особистим підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліхт Інвест» Матяша В.І. на договорі позики. Проте у зазначений строк відповідач борг не повернув. Тому позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача 10057093,15 грн. боргу, з яких 8100000,00 грн. - сума основного боргу, 1782000,00 сума неустойки, 29293,00 грн. - 3% річних від простроченої суми, 145800,00 грн. - сума інфляційних втрат та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до оригіналу договору позики № б/н від 28 березня 2016 року, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в розмірі 8100000 грн., а позичальник зобов`язується повернути позику в вищезазначеному розмірі позикодавцю, в терміни та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 3 договору, позичальник зобов`язується повернути грошові кошти - до 28.08.2016 року. Сторони домовилися, що договір позики вважається безпроцентним. Як вбачається з матеріалів справи, факт отримання відповідачем суми позики в розмірі 8100000,00 грн. підтверджується оригіналом договору позики грошей від 28.03.2016 року. Судом встановлено, що, станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідач борг позивачу за договором позики грошей від 28.03.2016 року не повернув. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1-3 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Згідно із розрахунку суми боргу, заборгованість позивача станом на 11.10.2016 року становить 10057093,15 грн., з яких 8100000,00 грн. - сума основного боргу, 1782000,00 сума неустойки (відповідно п. 6 договору позики позичальник має сплатити неустойку в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення 8100000,00 грн.*0,5%*44 дні=1782000,00 грн.), 29293,00 грн. - 3% річних від простроченої суми (8100000,00*3%*44 дні/365=29293,15 грн.), 145800,00 грн. - сума інфляційних втрат (а.с. 3-4). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач зобов'язання за договором позики від 28 березня 2016 року не виконав, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 10057093,15 грн. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі 6890,00 грн.

Outcome: approved