Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У квітні 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON] міськрайонного центру зайнятості про розірвання трудового договору. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 08 квітня 2002 року між ним та ФОП [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір, який зареєстрований 09.04.2002 року [PERSON] міськрайонним центром зайнятості. Згідно вказаного договору його було прийнято на посаду водія. Однак, з початку 2013 року відповідач не забезпечує його роботою згідно договору, внаслідок чого він опинився у скрутному фінансовому становищі. Звернувшись 21.11.2013 року із заявою до [PERSON] міськрайонного центру зайнятості для отримання статусу безробітного та отримання матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, отримав відмову. Оскільки відповідач ігнорує вимоги (у тому числі письмові) розірвати трудовий договір у добровільному порядку він змушений звернутись до суду. Просив розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 08.04.2002 року між ним та ФОП [PERSON], зареєстрований 09.04.2002 року у [PERSON] міськрайонному центрі занятості та зобов'язати [PERSON] міськрайонний центр зайнятості зняти його з реєстрації. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяву, в якій просили суд розглянути справу без\~їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання не прибула, про день час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомляла. Відповідач [PERSON] міськрайонний центр зайнятості просив справу розглядати за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечували. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в\~\~судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає \~задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 квітня 2002 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір, який зареєстрований 09.04.2002 року [PERSON] міськрайонним центром зайнятості. Згідно вказаного договору позивача було прийнято на посаду водія. Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Згідно до ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Статтею 24-1 КЗпП України\~визначено, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення. З початку 2013 року відповідач не забезпечує [PERSON] роботою згідно договору, внаслідок чого він опинився у скрутному фінансовому становищі. Звернувшись 21.11.2013 року із заявою до [PERSON] міськрайонного центру зайнятості для отримання статусу безробітного та отримання матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, позивачу відмовлено, оскільки відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260, зняття з реєстрації трудових договорів, укладених між працівником та фізичною особою можливо лише при особистому зверненні останньої. Оскільки відповідач ігнорує вимоги (у тому числі письмові) розірвати трудовий договір у добровільному порядку позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості. Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Пунктом 9 Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Зняття з реєстрації трудового договору у разі його розірвання за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, за відсутності працівника, проводиться у строк, зазначений в абзаці першому цього пункту, за умови подання фізичною особою (або за нотаріальним дорученням уповноваженою нею особою): примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копії документів, що підтверджують надсилання працівникові повідомлення про намір розірвання з ним трудового договору (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове повідомлення неможливо, подаються копії підтверджуваних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. У цьому випадку центр зайнятості повідомляє працівника про зняття з реєстрації трудового договору. Разом з тим суд приймає до уваги, що, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право. Відповідно до ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Щодо вимоги про зобов`язання [PERSON] міськрайонного центру зайнятості зняти з реєстрації вказаний трудовий договір, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п. 2 листа Державного центру зайнятості від 30.05.2014 року щодо окремих процедур зняття з реєстрації трудових договорів, який адресований директорам центрів зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних та Київського міського центру зайнятості зазначено, що у разі, якщо трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка здійснювала свою діяльність в АР Крим (м.Севастополя), розірвано або факт припинення трудових відносин підтверджено у судовому порядку та в рішенні суду зобовязано державну службу зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір. У п. 3 листа зазначено, що якщо рішення суду не містить такої вимоги, то спеціаліст повідомляє особу про неможливість зняття з реєстрації трудового договору та про необхідність звернення до суду із заявою про спонукання центру зайнятості щодо вчинення дій. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про необхідність розірвання безстрокового трудового договору, укладеного 08 квітня 2002 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON], зареєстрований 09 квітня 2002 року [PERSON] міськрайонному центрі занятості, та зобов`язати [PERSON] міськрайонний центр зайнятості зняти його з реєстрації. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved