Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У жовтні 2020 року представник позивача звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 12254,42 грн. та судовий збір 2 102,00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. 24.12.2018 року приблизно о 14 годині 15 хвилин по вулиці Кільцева дорога, 16, у місті Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого полісом ОСЦПВВНТЗ № АМ/006381601 транспортного засобу «NISSAN LEAF», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», д.р.н. [NUMBER] , який забезпечений договором добровільного страхування наземного транспорту № К-126543 від 10.08.2018 року (страхувальник - [PERSON] ) під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «TOYOTA COROLLA», д.р.н. [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва у справі 759/164/19 від 05.03.2019 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення у вищезазначеному ДТП. Як зазначає позивач, фактичні витрати пов`язані з відновленням ушкодженого транспортного засобу склали 51656,00 грн., які він за вирахуванням несплачених страхових платежів ( у розмірі 8400 грн.) сплатив потерпілій особі. В той же час, страховою компанією відповідача було здійснено виплату позивачу лише на суму 39131,58 грн., а за таких обставин позивач просить стягнути різницю між фактичними витратами та сплаченим страховим платежем у розмірі 12545,42 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва суду від 30.10.2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 14.01.2021 р. відповідачем було надано відзив, у якому останній повністю заперечує позовні вимоги. Свої заперечення проти задоволення позову [PERSON] обгрунтовує тим, що оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕC», сума завданої шкоди не перевищує ліміт страхової відповідальності, повну виплату шкоди має здійснити саме ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕC». [PERSON] також зазначає, що відсутні підтверджені дані фактичного розміру шкоди. 28.01.2021 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у які останній, посилаючись на судову практику, зазначає, що обов`язком відповідача є сплата різниці між оціненною шкодою та фактично витраченими коштами. 19.02.2021р. відповідач [PERSON] подав заперечення на відзив в якому зазначив, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що ФОП [PERSON] дійсно має статус «СТО-Партнер» для позивача , а отже позивач не мав права розрахувати суму страхового відшкодування на підставі рахунку ФОП [PERSON] . Позивач не довів, що сплачена ним сума страхового відшкодування у розмірі 51 656,00 грн. є фактичним розміром шкоди, завданої потерпілому у ДТП. Позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що ФОП [PERSON] в дійсності виконував будь-які ремонтні роботи щодо пошкодженого у ДТП транспортного засобу потерпілого і о вартість ремонту дійсно становила сплачену суму страхового відшкодування 51 565,00 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до Постанови Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2019 р., встановлено, що, 24.12.2018 року, о 14 год. 15 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Nissan Leaf», номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул.Кільцева дорога, 16 в м.Києві, при перестроюванні ліворуч, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Toyota Corolla», номерний знак [NUMBER] , який рухався в крайній лівій смузі в попутньому напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.2.3 б), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. [PERSON] визнано винним у вищенаведеному ДТП (а.с. 9). На час скоєння ДТП цивільно правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «NISSAN LEAF», д.р.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕC», у зв`язку з чим останньою було здійснено розрахунок страхового відшкодування від 25.04.2019 р. ( за страховою справою № 75234) на суму 39131,58 грн. Відповідно до акту огляду транспортного засобу від 28.12.2018 р. (а.с. 17), рахунку на оплату №2 від 11.01.2019 року (а.с. 18), вартість товарів та послуг, що необхідні для відновлювального ремонту транспортного засобу складає 53656,00 грн. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 180000195770 на підставі рахунку на оплату №2 від 11.01.2019 року, ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» визначила суму страхового відшкодування у розмірі 51656,00 грн. (а.с. 20). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як вбачається із практики Верховного суду ( Постанова № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року), та Верховного Суду України (Постанова Верховного Суду України від грудня 2015 року у справі № 6-691 цс15), правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). В той же час суд повинен наголосити на правильному розумінні поняття «фактичних витрат». Так, на підтвердження, того, що потерпілою у ДТП особою ( [PERSON] ) було фактично здійснено витрати у розмірі 51656,00 грн. надає рахунок на оплату та розрахунок суми страхового відшкодування. Такі докази не можуть вважатися доказами здійснення саме фактичних витрат потерпілою особою. Рішення позивача, про здійснення виплати [PERSON] ніяким чином не підтверджує факт того, що нею було сплачено таку суму насправді. Більше того, з вищезазначеного розрахунку вбачається, що за своєю природою він є ідентичним до розрахунку здійсненого ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕC», тобто обидва документи відображають саме оціненну шкоду. За таких обставин застосування вищезазначеної позиції Верховоного Суду, Верховного Суду України не вбачається можливим, оскільки наявні інші правовідносини. У разі виникнення розбіжностей у оціненній шкоді позивачу слід було звернутися до суду з позовом саме до ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕC». А за таких умов у задоволенні позовної заяви слід відмовити. На підставі вищевикладеного, ст. 22, 1166, 1188, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст. 9, 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: dismissed