Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду до відповідача з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнень, позивач посилався на те, що 16.04.2015 року між позивачем та ПАТ «КРЕДОБАНК» був укладений кредитний договір №5760.04.00.2357, згідно якого позивач отримав кредит на придбання автомобіля DAEWOO GENTRO. На виконання вимог кредитного договору, між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» був укладений договір доборовільного страхування наземного транспортного засобу №1860129-02-04-01 від 16.04.2015 року. Обєктом страхування є автомобіль [NUMBER]. 17.04.2015 року між позивачем та банком укладено договір застави №5760.04.00.2357/S-2. Вищевказаний автомобіль є предметом застави. Між позивачем та відповідачем була укладена угода про страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується полісом №АІ/5911023 від 17.04.2015 року 22.12.2015 року сталася ДТП за участю водія [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER] та за участю водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER]. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2016 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та на останню накладено штраф. Так, позивачем надано висновок №3690 від 04.04.2016 року про вартість матеріального збитку, яку було спричинено внаслідок ДТП, яка становить 115\~290,74 грн. Позивач звернувся до відповідача з заявою про страховий випадок, проте йому було відмовлено у виплаті у звязку з тим, що відповідач не визнав дану ДТП страховим випадком відповідно до п.17.2.14 договору добровільного страхування наземного транспорту від 16.04.2015 року. У звязку з чим, позивач просить суд визнати страховим випадком ДТП, що мала місце 22.12.2015 року; стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 115\~290,74 грн., пеню у розмірі 207,90 грн., 3% річних 253,64 грн. та вартість проведення експертного дослідження 1400,00 грн. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Третя особа ПАТ «Кредобанк» у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначити, що не заперечують проти позовних вимог за умови наступного перерахування отриманих коштів (страхового відшкодування) в рахунок погашення кредитної заборгованості. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечують проти задоволення позовних вимог. 18.07.2016 року представник відповідача надав письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнає, посилаючись, що дана ДТП не є страховим випадком та страхове відшкодування не підлягає виплаті у звязку з порушенням [PERSON] Розділу 16 ПДР України «перетинання перехрестя», що відповідно п.17.2.14 договору добровільного страхування наземного транспорту від 16.04.2015 року не підпадає під відповідні виплати та просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Також представник відповідача зазначає, що [PERSON] є неналежним позивачем, бо третя особа - ПАТ «Кредобанк» не відмовилось від права предявлення позову до страховика та відсутності наміру звернутись до нього із заявою про виплату страхового відшкодування на свою користь в майбутньому, а відтак і відсутні підстави для задоволення позову. Представник відповідача у судове засідання 13.09.2016 року не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.04.2015 року між позивачем та ПАТ «КРЕДОБАНК» був укладений кредитний договір №5760.04.00.2357, згідно якого позивач отримав кредит на придбання автомобіля DAEWOO GENTRO. На виконання вимог кредитного договору, між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» був укладений договір доборовільного страхування наземного транспортного засобу №1860129-02-04-01 від 16.04.2015 року. Обєктом страхування є автомобіль [NUMBER]. Відповідно до п.2 Договору доборовільного страхування наземного транспортного засобу №1860129-02-04-01 від 16.04.2015 року, вигодонабувачем за даним договором є ПАТ «КРЕДОБАНК» (далі Договір). 17.04.2015 року між позивачем та банком укладено договір застави №5760.04.00.2357/S-2. Вищевказаний автомобіль є предметом застави. Між позивачем та відповідачем була укладена угода про страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується полісом №АІ/5911023 від 17.04.2015 року 22.12.2015 року сталася ДТП за участю водія [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER] та за участю водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER]. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2016 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та на останню накладено штраф. Згідно вказаної постанови, [PERSON] порушила п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху. Позивачем, згідно п.12.5 Договору доборовільного страхування наземного транспортного засобу №1860129-02-04-01 від 16.04.2015 року, було повідомлено відповідача про настання страхового випадку, подані документи, передбачені п.п. 15.2, 15.3, 15.4, 15.6, 15.7.1 вказаного Договору. 13.02.2016 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій прохав повідомити чи визнана ДТП, яка мала місце 22.12.2015 року страховим випадком. Листом №1178/655950 від 01.03.2016 року, відповідач повідомив, що відстрочив термін прийняття рішення по справі та призначив додаткове розслідування і після зясування всіх причин буде прийнято рішення по події 22.12.2015 року. Позивачем надано висновок №3690 від 04.04.2016 року про вартість матеріального збитку, яку було спричинено внаслідок ДТП, яка становить 115\~290,74 грн. Листом №1666/655950 від 23.03.2016 року, відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що ані постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, ані посадовими особами Дніпропетровського ВНП не зясовано обставин скоєного [PERSON] правопорушення, а тому, подія, яка відбулася 22.12.2015 року визнана не страховою. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначається правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування. Одними із видів добровільного страхування є страхування майна та життя. Ст. 980 ЦК України, ст.4 Закону України «Про страхування» передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані, зокрема, володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). За ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до п.7.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту від 16.04.2015 року, ПАТ «СК «ВУСО» прийняло на себе зобовязання відшкодувати позивачу або банку прямі збитки, що сталися внаслідок ризиків, позначених у договорі як прийняті під страховий захист. Пунктами 11.3., 11.4. Договору встановлений обовязок протягом 25 робочих днів з моменту отримання необхідних документів, скласти акт про визнання випадку страховим і здійснити випдату страхового відшкодування. Позивачем, згідно вимог п.14.8 Договору, для отримання страхового відшкодування було надано повний пакет документів, згідно Розділу 15 Договору. Крім того, як вбачається зі змісту п. 17.2.14 Договору п.2.3. «б» не підпадає під перелік випадків, які не є страховими. Пункт 2 Договору визначає, що вигодонабувачем за даним Договором є ПАТ «Кредобанк». Відповідно до ст.985 ЦК України та п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року, договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обовязків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636,985 ЦК, статтю 3 Закону України «Про страхування», і лише у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від предявлення позову до страховка або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на предявлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. Судом встановлено, що наразі Договір кредиту №5760.04.00.2357 від 16.04.2015 року не припинив свою дію. Пунктом 4 ст. 636 ЦК України перебачено, що тільки у тому випадку, якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. В матеріалах справи маються пояснення ПАТ «Кредобанк» від 07.09.2016 року за №04-9094/16, в яких Банк, як вигодонабувач, зазначає, що підримує позовні вимоги позивача. Таким чином, з вищенаведеного можна зробити висновок, що позивач правомірно звернувся до суду з позовом про виплату страхового відшкодування. Згідно ч.4 ст.16 Закону України «Про страхування» однією з істотних ознак договору страхування є визначення в ньому відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України, передбачено, що невиконання зобовязання є порушенням зобовязання. У разі порушення якого настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Пенктом 13.1. Договору встановлено, що страхувальник несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати пені у розмірі 0,01% від суми невчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний день прострочки виплати. Крім цього, ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити 3% річних від простроченої суми. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому слід визнати страховим випадком ДТП, що мала місце 22 грудня 2015 року о 21 год. 40 хв. на перехресті вул. Короленко та вул. Комсомольської у м. Дніпропетровську за участю водія [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER] та за участю водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] та з відповідача на користь позивача слід стягнути невиплачене страхове відшкодування в розмірі 115\~290,74 грн., пеню у розмірі 207,90 грн., 3% річних 253,64 грн. та витрати на проведення експертного дослідження 1400,00 грн., а всього 117\~152 грн.28 коп. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1171 грн. 52 коп. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved