Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

У квітні 2018р. Ободівська сільська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що [PERSON] , 1967р.н. є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На протязі декількох років, працівниками Ободівської сільської ради, спільно із Службою у справах дітей Тростянецької РДА, неодноразово проводилися обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] . Під час проведення обстежень, було виявлено, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями та веде непристойний спосіб життя. В житловому будинку, в якому проживає відповідач із неповнолітньою дочкою [PERSON] , постійно брудно, розкидані брудні речі, предмети повсякденного побуту. На столі та на вікнах розкиданий брудний немитий посуд, в коридорі розкиданий робочий інструмент, купи глини та сміття. [PERSON] попереджалась щодо неприпустимості зловживання алкогольними напоями та створення нормальних умов проживання для дитини та про виправлення неблагополучного становища в сім`ї. Обіцяла виправитись, але свідомо всі свої обіцянки порушувала. 18.10.2017р. та 12.12.2017р. дирекція Ново - Ободівської СЗШ І - ІІІ ступенів зверталася до сільської ради із клопотанням вжити заходів, відповідно до своєї компетенції, відносно сім`ї малолітньої [PERSON] . У грудні 2017р. представниками служби сім`ї та молоді Тростянецької РДА донька відповідачки була вилучена із сім`ї та забезпечена тимчасовим притулком у Комунальному Закладі «Жмеринський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей». За весь період перебування своєї дитини у центрі реабілітації, відповідач жодним чином не змінила своєї поведінки, продовжує і надалі, вести аморальний спосіб життя та не переймається долею своєї дитини. Враховуючи вищезазначене, Ободівська сільська рада просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , також просили стягнути з відповідача аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту прийняття рішення і до досягнення нею повноліття. 15.02.2019р. справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила не позбавляти її батьківських прав відносно дочки [PERSON] . В судовому засіданні представник третьої особи по суті справи зазначила, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Вислухавши пояснення учасник справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.04.2004р. відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 9). У листі Новоободівської СЗШ І-ІІІ ступенів №154 від 13.09.2017р., зазначено, що дирекція Новоободівської СЗШ І-ІІІ ступенів просила взяти на облік сім`ю [PERSON] , оскільки мати не займається вихованням доньки [PERSON] , учениці 8а класу, у зв`язку з тим, що дитина не забезпечена шкільним приладдям, спортивною формою, засобами гігієни, не має належних умов проживання та харчування. Постійно звертається до медичної сестри школи зі скаргами на погане самопочуття (а.с. 11). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області від 14.09.2017р. родину [PERSON] , 1967р.н., яка проживає по [ADDRESS] як родину, що опинилась в складних життєвих обставинах. Склад сім`ї: [PERSON] , 1967р.н., дочка [PERSON] , 2004р.н. (а.с. 7). Згідно повідомлення Новоободівської СЗШ І-ІІІ ступенів №181 від 18.10.2017р., [PERSON] не виконує материнські обов`язки: [PERSON] недостатньо забезпечена шкільним приладдям; вона не виконує домашні завдання; одяг дівчинки має неохайний вигляд, дитина постійно хворіє педикульозом. Зі слів [PERSON] , вона харчується лише в школі (дома дуже рідко снідає або вечеряє). В кімнаті де проживає дитина немає світла та опалення. 17.10.2017р. [PERSON] повідомила, що мама ввечері вигнала її з дому (а.с. 13). Також, з повідомлення Новоободівської СЗШ І-ІІІ ступенів №229 від 12.12.2017р., вбачається, що [PERSON] не виконує материнські обов`язки: [PERSON] недостатньо забезпечена шкільним приладдям; одяг дівчинки має неохайний вигляд; дитина повідомляє, що зазнає психологічного та економічного насильства з боку матері; співмешканець матері робить непристойні пропозиції (за словами [PERSON] ); зі слів [PERSON] , вона харчується лише в школі (дома дуже рідко снідає або вечеряє) (а.с. 12). 16.02.2018р. сільський голова Ободівської сільської ради Ременюк К.В., звернувся із клопотанням до голови комісії Тростянецької РДА з питань захисту прав дитини Лобаня Л.І. , в якому просив розглянути питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , оскільки остання зловживає алкогольними напоями та не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] , яку у грудні 2017р., після вилучення із сім`ї представниками служби сім`ї та молоді тростянецької РДА направлено до КЗ «Жмеринський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» (а.с. 10). З копій актів огляду житлово-побутових умов проживання [PERSON] , 1967р.н., що були проведені у березні 2012р., березні 2015р., вересні 2016р. квітні та вересні 2017р., вбачається що [PERSON] зловживає спиртними напоями, в будинку відсутні умови для проживання неповнолітньої дитини, кругом розкидані брудні предмети повсякденного вжитку. На будь-які прохання представників сільської ради привести будинок в належний санітарний стан [PERSON] не реагує. У акті обстеження житлово - побутових умов, проведеного у квітні 2017 р. комісією у складі: секретаря сільської ради Пентюка О.В., юриста сільської ради Гукал Т.А., депутата сільської ради Тихончак М.М., рахівника касира сільської ради Медведенко В.І. , вказано, що дана комісія здійснила огляд житлового будинку [PERSON] , 1967р.н., жительки [ADDRESS] . При огляді було виявлено що [PERSON] , знаходилась у своєму будинку з [PERSON] , 1973р.н., який проживає по [ADDRESS] в нетверезому стані. На запитання, де знаходиться дитина [PERSON] , мати [PERSON] не могла пояснити. (а.с. 18). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] відвідувала їхню школу. У жовтні з нею відбулася розмова, про те, що її виганяють з дому. До школи було викликано відповідачку, розмовляли з нею, але змін ніяких не відбулося. Дитину забрали від матері. Колектив допомагав [PERSON] , годували її за власні кошти, купували засоби гігієни, канцелярське приладдя. Дівчинка хоче, щоб мати перестала вживати спиртні напої, хоче навчатися в училищі. У зв`язку з непристойними пропозиціями, які робив співмешканець [PERSON] , були звернення до правоохоронних органів, але позитивного результату не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є директором школи, в якій навчалася [PERSON] Сім`я тривожна. Коли дівчинка навчалася у 8 класі, приходила до школи засмучена, не виконувала домашню роботу. За місцем її проживання направлялися педагоги, було складено відповідні акти. Під час відвідування [PERSON] школи, остання перебувала в стані або з ознаками алкогольного сп`яніння. У грудні 2017 р. зверталися до служби у справах дітей з клопотанням про позбавлення батьківських прав відповідачки відносно дочки. Вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, однак у цьому віці дитини, є недоречним позбавляти відповідачку батьківських прав. Орган опіки та піклування Тростянецької РДА надав висновок від 22.04.2019 р. №01-21/951 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , з якого слідує, що [PERSON] , мати неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , не забезпечує її, в достатній мірі, одягом, взуттям, продуктами харчування, засобами особистої гігієни, не займається її вихованням та розвитком. Яне цікавиться станом здоров`я [PERSON] , зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Сім`я перебуває на обліку служби у справах дітей з 18.05.2017р. В ході роботи з даною сім`єю працівниками служби неодноразово проводились бесіди щодо покращення житлово-побутових умов проживання родини, забезпечення належних умов для перебування та розвитку дівчинки, забезпечення речами особистої гігієни. Але, незважаючи на це, [PERSON] не створила належних умов для проживання та виховання доньки. Відповідно до рішення комісії захисту прав дитини райдержадміністрації від 29.12.2017р. дівчинка перебуває у Жмеринському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Мати не відвідувала доньку, не цікавилися станом здоров`я, життям, фізичним, духовним та розумовим розвитком доньки. [PERSON] зобов`язувалась відвідувати дитину і створити належні умови для проживання, в подальшому повернути дитину на спільне проживання та займатись її вихованням. Мати злісно не виконує свої батьківські обов`язки. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування Тростянецької райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.57) Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою ст. 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними (ч. 1 ст. 163 СК). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК). Позивач, як на підставу своїх вимог про задоволення позову, вважає, що вищевикладені обставини по справі, а саме: несприятливі умови для проживання та розвитку дівчинки, зловживання спиртними напоями та аморальний спосіб життя, є свідченням того, що відповідач не займається вихованням своєї дитини та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо неї, а тому є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Однак, з вказаним твердженням суд не погоджується у зв`язку з наступним. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини четвертої статті 10, частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Таким чином, судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Відтак, позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Суд вважає, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Так, в матеріалах справи відсутні докази, що орган опіки та піклування якимсь чином аналізував якою мірою стверджувана незадовільність виховання дитини зумовлювала саме непоправна нездатність відповідачки забезпечувати належну опіку і піклування дочки. З матеріалів справи неможливо встановити чи здійснювалися відповідачкою якісь спроби поліпшити умови проживання дитини. Окрім наданих документів, у яких лише зафіксовано певні проблеми, позивачем не надано ніяких інших даних фактичного обсягу та достатності соціальної допомоги, як і не надано доказів проведення з відповідачкою консультації з приводу виховання дитини з наданням конкретних рекомендацій. Суд вважає, що така інформація має важливе значення для висновку про те, чи виконала держава в особі відповідного органу свій конвенційний обов`язок зі збереження єдності сім`ї і чи дослідив такий орган достатнім чином ефективність менш суворих альтернативних заходів перед тим, як клопотати про позбавлення батьківських прав матір дітей. Важке матеріальне становище сім`ї, погані житлові умови, не є наслідком ухилення відповідачки від виконання нею своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому не може бути підставою для позбавлення її батьківських прав. Окрім того, вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, суд приймає до уваги сам факт заперечення відповідачем позовної вимоги про позбавлення її батьківських прав, що свідчить про її інтерес до дитини, бажання приймати активну участь у її вихованні, допомагати їй матеріально, її бажання бути матір`ю. Судом ініціювалося перед позивачем необхідність з`явлення дитини до суду для з`ясування її думки щодо даного позову, однак позивач не забезпечив явки дитини в судове засідання. Разом з тим, суд не вважає виправданою поведінку [PERSON] , яка проявляється у не відвідуванні закладу, в якому на даний час перебуває її дитина, не спілкуванні з дочкою у необхідному обсязі. Також, в силу частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Таким чином, суд не погоджується з рішенням органу опіки та піклування Тростянецької РДА щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , оскільки органом опіки та піклування належним чином не обґрунтовано, що позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є достатніми для того, щоб зробити обґрунтований висновок про ухилення [PERSON] від виховання доньки [PERSON] та не свідчать про свідоме та умисне нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову слід відмовити. Однак, враховуючи протиправну поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до її доньки, суд вважає за необхідне попередити [PERSON] що у разі продовження протиправної поведінки вона буде позбавлена батьківських прав. Контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем [PERSON] слід покласти на Орган опіки та піклування Тростянецької РДА. Судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed