Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на наступне. [PERSON] отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , площею 7,75 умовних кадастрових гектарів, зареєстрований за № 701 від 18.03.1998 року по колишньому КСП «Україна» на території Новгородківської селищної ради та є її власником. Однак отримати державний акт на право власності на земельну ділянку не змогла, так як вищезазначений сертифікат при невідомих обставинах було втрачено. У зв`язку із втратою Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , громадянка [PERSON] розмістила оголошення до газети Новгородківської районної ради «Новгородківські вісті» від 20 жовтня 2017 року № 42 (9540) з таким текстом: Загублений Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 18.03.1998 р. за реєстраційним № 701 площею 7,75 умовних кадастрових гектарів на ім`я [PERSON] на території Новгородківської селищної ради - вважати недійсним. Для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку позивач звернулась до Відділу у Новгородківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області для підтвердження своїх прав. На письмовий запит позивача, 10 листопада 2017 року від Відділу у Новгородківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надійшла відповідь у формі довідки (№ 541/116-17 від 10.11.2017 р.) про те, що громадянка [PERSON] дійсно отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , площею 7,75 умовних кадастрових гектарів, зареєстрований за № 701 від 18.03.1998 року по колишньому КСП «Україна» на території Новгородківської селищної ради. Згідно записів книги реєстрації зареєстровано договір дарування на вищезазначену земельну ділянку від 02 лютого 2000 році № 121 на [PERSON] . У лютому 2018 року позивач письмово звертається до Новгородківської районної державної адміністрації щодо інформації про Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] та 23 лютого 2018 р. та отримала відповідь (№ 01-09-55/1), яка повторює відповідь Відділу у Новгородківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. В звязку із тим, що позивач дізналась про існування договору дарування тільки у 2017 р. та не маючи його примірника, 20 березня 2018 року [PERSON] звернулась з письмовою заявою до Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області з проханням надати копію договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Новгородківського нотаріального округу Щербань С.Ф. між [PERSON] та [PERSON] . Згідно відповіді Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області від 28.03.2018 р. № 275/01-17: Договір дарування за № 121 посвідченого приватним нотаріусом Новгородківського нотаріального округу Щербань С.Ф. між [PERSON] та [PERSON] - не посвідчувався. В зв`язку з тим, що договір дарування позивач не підписувала та дізналась про його існування тільки у 2017 році, ні копії, ні оригіналу договору не має змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засідання представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи належним чином був повідомлений, про причини не явки суду не повідомив. Раніше до суду надавав заяву про відмову в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи до суду не з`явився, про розгляд справи належним чином був повідомлений, про причини не явки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивач, оцінивши докази в їх сукупності та дослідивши матеріали справи дійшов до висновку з наступного. Копією довідки від 10.11.2017р. № 541/116-17 підтверджується, що гр.. [PERSON] дійсно отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , площею 7,75 га за № 701 від 18.03.1998 року по колишньому КСП «Україна» та згідно записів книги реєстрації зареєстровано договір дарування на дану земельну ділянку від 04.02.2000р. № 121 на [PERSON] (а.с. 9). Копією довідки від 23.02.2018р. № 01-09-55/1 також підтверджується, що гр.. [PERSON] дійсно отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , площею 7,75 га за № 701 від 18.03.1998 року по колишньому КСП «Україна» та згідно записів книги реєстрації зареєстровано договір дарування на дану земельну ділянку від 04.02.2000р. № 121 на [PERSON] . В зв`язку з цим, питання щодо виділення земельної ділянки згідно сертифікату не може бути вирішено (а.с. 10). Згідно копії договору дарування на земельну частку (пай) від 02.02.2000 року [PERSON] подарувала гр.. [PERSON] земельну частку (пай) на підставі сертифікату серія [NUMBER] , площею 7,75 га за № 701 від 18.03.1998 року по колишньому КСП «Україна». Відповідно до п.3 даного Договору, вартість вказаної земельної ділянки право на яку є предметом договору визначена сторонами в сумі п`ятдесят тисяч гривень . Договір дарування зареєстровано в реєстрі за № 121 та посвідчений в.о. державного нотаріуса Новгородківської державної нотаріальної контори Саяпіною І.Г. (а.с. 89-90). Згідно листа Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області від 28.03.2018 року № 275/01-17 повідомлено, що згідно наряду ІІ-2 (договори про відчуження земельних ділянок та права на земельну частку (пай) та документи на підставі яких вони посвідчувались) з 11.01.-22.2.2000 року та реєстру №1 нотаріальних дй приватного нотаріуса Новгородківського районного нотаріального округу Щербань С.Ф., договір дарування між [PERSON] та [PERSON] не посвідчувався. 05.02.2000 року за реєстром № 121 було посвідчено договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) між [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Таким чином в судовому засіданні встановлено факт відсутності нотаріальної реєстрації договору дарування сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , площею 7,75 га за № 701 від 18.03.1998 року по колишньому КСП «Україна» між [PERSON] та [PERSON] . Згідно приписів ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст.. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Згідно ч.2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що договір дарування від 02 лютого 2000 року сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , площею 7,75 га зареєстрований за № 701 від 18.03.1998 року по колишньому КСП «Україна» між [PERSON] та [PERSON] нотаріально не посвідчувався, а отже, оскільки його предметом є нерухомість то відповідно до положень ст.. 220 ЦК України такий договір є нікчемним та не може бути визнаний недійсним. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed