Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину: [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, яка згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» на день звернення з вказаним позовом до суду є прожитковим мінімумом для дітей віком від 6 до 18 років та становить 1860 (одна тисяча вісімсот шістдесят грн. 00 коп.), щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття сина. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано та подальше утримання сина [PERSON] і його місце проживання разом з матірю було узгоджено за усною домовленістю батьків. На момент звернення до суду з позовом дитина знаходиться на повному її утриманні, а крім того є дитиною - інвалідом (діагностовано дитячий аутизм). Також сама позивачка є інвалідом III групи загальне захворювання (безстроково). Позивачка також вказує, що Відповідач офіційно не працевлаштований, але має середній заробіток у розмірі 15\~000,00 грн. на місяць, однак станом на теперішній час не бере жодної участі в утриманні сина, добровільно матеріальної допомоги не надає, що змусило звернутись її з вказаним позовом до суду. Відповідач до початку слухання справи подав відзив, в кому заперечував щодо обставин, викладених у позові, та просив задовольнити його частково, а саме сягнути з нього 930 (девятсот тридцять грн. 00 коп.), що становить 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з моменту подання позовної заяви до суду до повноліття дитини. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що він дійсно працює не офіційно, але отримує заробіток у розмірі лише у розмірі 3800 грн. 4300 грн. щомісяця. Після розірвання шлюбу позивачка переїхала до орендованої квартири за адресою: м. Запоріжжя вул. Медична,14-А та за спільною домовленістю орендна плата в розмірі 1300,00 грн. по вказаній квартирі була покладена на нього а також витрати добровільно понесені на утримання дитини в розмірі 1200,00 грн. щомісяця в рахунок аліментів. Крім того, Відповідач сплачував додаткові витрати у вигляді придбання ліків, продуктів харчування, одягу, взуття, сплату благодійних внесків до реабілітаційного центру БО «Право на життя дітей з особливими потребами», в якому проходить лікування син [PERSON] в середньому в розмірі 1000 грн. Крім того, син в систематичному порядку перебуває у Відповідача вдома у будні дні, коли позивачка знаходиться на роботі, оскільки вона будучи офіційно не працевлаштованою, працює продавцем в універмазі «Континент» та має окрім заробітної платні дохід від інвалідних пенсій її та сина в розмірі 7500 грн. В судовому засіданні позивачка не заперечувала проти часткового задоволення її позову, та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме 930,00 грн. з моменту подання позовної заяви до суду до повноліття сина [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні підтримав вимоги свого відзиву на позов. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2 ст.\~184\~СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2009 року, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2016 року (Справа № 334/791/16-ц), що підтверджується копією вищевказаного рішення. Від вказаного шлюбу 06.02.2011 року народилася дитина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 01.03.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (Серія 1-ЖС № 170050), актовий запис № 188. Згідно наданої до позову копії медичного висновку № 1613 від 28.009.2015 року про дитину-інваліда віком до 18 років, виданого КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9 м. Запоріжжя», [PERSON], [INFO] має захворювання «дитячий аутизм». Позивачка [PERSON], [INFO] має III групу інвалідності загальне захворювання (безстроково), що підтверджується доданою до позову копією Довідки до акту-огляду медико-санітарною експертною комісією від 16.01.2018 року , серія АВ № 0837317. На час звернення позивачки з позовом до суду, дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, відповідач надає матеріальну допомогу, але позивачка бажає щоб розмір аліментів було встановлено рішенням суду. Суд приймає до уваги доводи відповідача, які не спростовані позивачкою, що відповідач здоровий і не має тяжких або хронічних захворювань, працездатний, а також те, що не існує будь-яких інших осіб, які б перебували на його утриманні, згоден сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Відомостей про те, що відповідач має постійне місце роботи, матеріали справи не містять, суд враховуючи думку сторін та матеріальний стан позивачки і дитини, стан здоровя дитини, а саме їх інвалідність, дійшов висновку, що аліменти мають бути визначені у твердій грошовій сумі у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з моменту подання позовної заяви до суду до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнення судових витрат, повязаних з розглядом справи, з відповідача.

Outcome: partial