Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, мотивуючи позов тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку: [PERSON] яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, в почтовому повідомленні яке надійшло до суду зазначено, що відповідач проживає на території Росії. За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість проведення розгляду справи без участі позивача, та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Із довідки від 11.04.2018 року виданої Менською міською радою Чернігівської області вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно проживає спільно з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 9). Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України, діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved