Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулася із вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь заподіяні матеріальні збитки у розмірі 51489,31 грн., посилаючись на те, що з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний їй автомобіль. Представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечували, просили відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11.09.2015 о 21-40 год. на перехресті вул. Лаврська та вул. Старонаводницька сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Chevrolet Lacetti, днз [NUMBER], під керуванням [PERSON], належний на праві власності [PERSON] та транспортного засобу марки Citroen DS 4, днз [NUMBER], під керуванням [PERSON] та належний їй на праві власності, а також транспортного засобу Mercedes-Benz S 430, днз [NUMBER], під керуванням [PERSON] та належний йому на праві власності. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2015 [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв'язку із порушенням п. 13.1 ПДР України, внаслідок чого вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За змістом ч.ч. 3-4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] позивач є власником транспортного засобу марки CITROEN, модель DS 4, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 12185, виконаного ТОВ «ЕАК Довіра» 18.09.2015, вартість матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу позивача складає 51489,31 грн. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. В Постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 Верховний суд України, зробив правовий висновок, відповідно до якого «право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виходячи із системного аналізу вищевказаних приписів законодавства та правового висновку Верховного Суду України, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, слід дійти висновку про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. Оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що дорожньо-трансопртна пригода в результаті якої було завдано матеріальну шкоду позивачу сталася з вини відповідача, проте останній не відшкодував спричинені матеріальні збитки, то суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення. За правилами ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 45, 46, 60, 61, 169, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved