Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Гавловська І.О., [PERSON], про визнання договору іпотеки недійсним. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року відкрито провадження у справі. Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нежитлові приміщення № 59, 60, розташовані за адресою: [ADDRESS], які належать на праві власності [PERSON] В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що вказані нежитлові приміщення є предметом іпотечного договору, дійсність якого оспорює позивач. Заявник вказує, що відповідач має можливість у позасудовому порядку самостійно звернути стягнення на нежитлові приміщення шляхом визнання за собою права власності на них, що, в свою чергу, може вплинути на неможливість виконання рішення суду про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Як убачається з позовної заяви, позивач просить визнати недійсним іпотечний договір №44.02-13-102/1 від 07 лютого 2008 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] Предметом іпотечного договору є майнові права на незакінчене будівництвом вбудоване приміщення житлового будинку, будівництво якого здійснюється за адресою: [ADDRESS], загальною проектною площею 170,22 кв.м. Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, не є співмірними із заявленими ним позовними вимогами, оскільки за умовами іпотечного договору нежитлові приміщення у іпотеку банку не передавалися, а передавалися лише майнові права на них. За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви представника [PERSON] про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed