Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] РДА, [PERSON] сільської ради про визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в серпні 2015 р. померла її мати [PERSON] ( дошлюбне прізвище - [PERSON]С.), яка мала на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,0211 га , що розташована на території [PERSON] сільської ради. Після смерті відкрилася спадщина ,яка складається з вище вказаної земельної ділянки . Позивач своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину , оскільки є розбіжності в документах в написанні прізвища матері спадкоємиці та не підтверджений факт родинних відносин .Прохала встановити факт належності державного акту на право приватної власності на землю виданий на ім»я [PERSON]-[PERSON], встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування , що належить [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просив задовольнити . Представник відповідача [PERSON] РДА у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував , просив вирішити справу на розсуд суду . Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував , просив вирішити справу на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача , вивчивши матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]С.) , згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії РЗ № 754207 від 27.06.2003 року , є власником земельної ділянки площею 3,0211 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території [PERSON] сільської ради Краснокутського району Харківської області. 21 серпня 2015 року [PERSON] померла , про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 512901. Згідно довідки [PERSON] сільської ради від 15.01.2016 р. , [PERSON] на день смерті проживала сама в с.Козіївка .Заповіт по сільській раді не посвідчувався. Постановою державного нотаріуса [PERSON] ДНК Харківської області від 08.06.2017 року , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Постанова мотивована тим, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №8/2016. Однак ,при огляді документів встановлено , що у паспорті громадянина України прізвище заявника вказано «Нікітенко», а у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ,виданого ДРАЦС ГТУЮ у Х/о від 31.05.2016 р.- прізвище після державної реєстрації шлюбу- « Микитенко» , а прізвище до державної реєстрації шлюбу - « Рудь». У свідоцтві про смерть, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради від 25.08.2015 р. прізвище матері заявниці вказано « Вознюк» , а Державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім»я [PERSON] При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у відповідності до ст.68 Закону України « Про нотаріат « нотаріус виясняє родинні відносини між спадкодавцем і спадкоємцем та факт належності документів . Як свідчить свідоцтво про народження серії ЯТ № 063836 , заявник [PERSON]І.( дошлюбне прізвище -[PERSON]І.) народилася 30.04.1939 року в м.Харків. Її батьками записані батько [PERSON] та мати [PERSON] 18.02.1977 року мати позивача уклала шлюб та змінила прізвище на « Вознюк» , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 18.02.1977 року. Однак , при видачі державного акта на право приватної власності на землю від 27.06.2003 року , допущена описка та державний акт виданий не [PERSON], а на ім»я [PERSON] Вказані розбіжності в документах позбавляють позивача прийняти спадщину в нотаріальній конторі. Про те, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] підтверджено матеріалами справи, а саме свідоцтвом про народження , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 31.05.2016 року, довідкою [PERSON] сільської ради від 15.01.2016 р. Крім того в судовому засіданні встановлено , що на час видачі в 2003 році державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ,прізвище матері заявниці було « Вознюк» , однак вказаний документ помилково був виданий на ім»я « Рудь». Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною другою статті 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця … Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що передбачено ч.1 ст.125 ЗК України. Відповідно дост.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.ч.1,2 ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право [PERSON] на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.3 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить земельна ділянка ,яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради. Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved