overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

У жовтні місяці 2017 року представник заявника звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме той факт, що [PERSON] [INFO], уродженка с. Нова Кубань Великоолександрівського району Херсонської області є рідною донькою [PERSON], яка померла 21 лютого 1993 року. В обґрунтування вимог заяви вказав, що 21.02.1993 року померла мати заявниці [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно. Однак при оформленні свідоцтва про смерть мати заявниці була записана як [PERSON], а в свідоцтві про народження заявниці матірю вказана [PERSON], що перешкоджає прийняттю спадщини у зв'язку з наявними розбіжностями у імені та прізвищі. Просить суд встановити факт родинних відносин з метою подальшого оформлення спадщини. Заявниця в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, коли цей факт має юридичне значення та може встановити інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно паспорту заявниці остання зазначена як [PERSON], [INFO]. Свідоцтво про народження № 922222 від 26 липня 1958 року вказує, що прізвище заявниці при народженні було «Божонок», матірю вказано [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть виданого Новокубанською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області 22.02.1993 року, актовий запис № 2, імя та по батькові матері заявниці вказано як [PERSON] померлої у віці 82 роки. Встановлення даного факту необхідно заявниці для можливості доведення перед нотаріальним органом її права на спадкове майно у вигляді земельної ділянки. Таким чином, зважаючи на схожість по батькові зазначених у вказаних документах, вікову різницю між заявницею та померлою, приймаючи до уваги відсутність у суду підстав піддавати сумніву встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, яка підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

У жовтні місяці 2017 року представник заявника звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме той факт, що [PERSON] [INFO], уродженка с. Нова Кубань Великоолександрівського району Херсонської області - є рідною донькою [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування вимог заяви вказав, що [INFO] року померла мати заявниці [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно. Однак при оформленні свідоцтва про смерть мати заявниці була записана як [PERSON], а в свідоцтві про народження заявниці матір'ю вказана [PERSON], що перешкоджає прийняттю спадщини у зв'язку з наявними розбіжностями у імені та прізвищі. Просить суд встановити факт родинних відносин з метою подальшого оформлення спадщини. Заявниця в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, коли цей факт має юридичне значення та може встановити інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно паспорту заявниці остання зазначена як [PERSON], [INFO]. Свідоцтво про народження № [NUMBER] від 26 липня 1958 року вказує, що прізвище заявниці при народженні було «Божонок», матір'ю вказано [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть виданого Новокубанською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області 22.02.1993 року, актовий запис № 2, ім'я та по батькові матері заявниці вказано як [PERSON] померлої у віці 82 роки. Встановлення даного факту необхідно заявниці для можливості доведення перед нотаріальним органом її права на спадкове майно у вигляді земельної ділянки. Таким чином, зважаючи на схожість по батькові зазначених у вказаних документах, вікову різницю між заявницею та померлою, приймаючи до уваги відсутність у суду підстав піддавати сумніву встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, яка підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

У жовтні місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що відносини з відповідачем припинилися, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно допомогу на утримання матері дитини не надає. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. За згодою позивача суд розглядає справу у заочному порядку. Дослідивши письмові докази суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у фактичних шлюбних стосунках, від яких народилась спільна дитина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обовязки щодо утримання матері дитини відповідач не виконує. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, аліменти до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст. 84 та ст. 86, 88 СК України Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

У жовтні місяці 2020 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що їй та її колишньому чоловіку - [PERSON] в рівних частках ( по 1/2 частині кожному) належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Відповідачі є повнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] .. Починаючи з 2020 року відповідачі виїхали на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки, наразі є громадянами іншої країни, у квартирі не проживають, за комунальні послуги не сплачують , жилою площею квартири не користуються. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилою площею квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач , його представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, направленим до суду листом просив розглядати справу у свою відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та її колишньому чоловіку - [PERSON] в рівних частках ( по 1/2 частині кожному) належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Відповідачі є повнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] .. В 2010 році відповідач [PERSON] виїхала з квартири [ADDRESS] , а [PERSON] виїхав з квартири в 2012 році, та з того часу в квартирі не проживають, за комунальні послуги не сплачують , жилою площею квартири не користуються. Та обставина, що відповідачі більше року не проживають у спірній квартирі, підтверджується актами ЖБК «Авіатор-8» від 06.06.2019 року №7, від 18.12.2019 року № 17, від 05.08.2020 року № 6. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідачі, як члени сім`ї [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі не проживають з 2011 року, тобто більше року, суд вважає, що їх слід визнати такими, що втратили право користування жилою площею квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

У жовтні місяці 2020 року товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» звернулося із позовом до суду, який мотивує тим, що 19.06.2018 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Land Cruiser» державний номерний знак [NUMBER] , «Mazda 626» держаний номерний знак [NUMBER] та автомобіля марки «Mazda 3» з державним номерним знаком [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, а пасажири тілесних ушкоджень. Згідно вироку Ярмолинецького районного суду від 03.09.2009 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , котрий керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «Альфа-Гарант» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/3810328) від 22.05.2018 року. Власник транспортного засобу марки «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі протоколу (акту) огляду транспортного засобу та аварійного сертифікату 04-D/42/7 встановлено, що розмір майнової шкоди, яка завдана власнику автомобіля марки «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] складає 177 321,60 грн., а вартість матеріального збитку складає 74 660,90 грн. Відповідно до п. 36.2, ст. 36 Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У жовтня 2013 року позивач звернулася із наведеним позовом, який мотивувала тим, що у листопаді 2003 року із відповідачем уклала шлюб, у 2005 році із відповідачем народилася спільна дитина, [PERSON], а у червні 2007 року шлюб між сторонами було розірвано та після розлучення сторони почали проживати окремо. Позивач зазначила, що з того та до теперішнього часу місце знаходження та проживання відповідача їй невідомо, після розірвання шлюбу відповідач припинив провідувати сина та не виявляє бажання з ним зустрічатися, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, також не надає добровільно матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, наведених у позові. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення у пресі, а саме у газеті «Урядовий кур'єр» та газеті «Хрещатик», що відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України вважається належним повідомленням відповідача. За таких обставин, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У жовтня 2013 р. ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 11852,18 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, підтримання позову в повному обсязі і згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 24 вересня 2011 р. між публічним акціонерним банком «Дельта Банк» і [PERSON] укладений кредитний договір № 005-14002-240911. За умовами банк позичив кошти [PERSON] в сумі 12343,00 грн. строком до 23 грудня 2012р.на придбання майна/послуг з сплатою процентів 0,01 % річних. (п.п. 1.1, 1.2, 2.3). Позичальник зобов'язався погашати Банку заборгованість повертати кредит та сплачувати платежі відповідно до договору щомісячно до 24 числа поточного місяця шляхом сплати суми мінімального платежу в розмірі 1009,00 грн. (п.п.2.9). Розділом 6 кредитного договору передбачено право Банку вимагати від відповідача дострокового повернення в повному обсязі кредиту, сплати процентів за його користування та плати за введення кредитної справи, а також сплату можливих штрафних санкцій (п. 6.2). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 05 серпня 2013 р. загальна заборгованість по кредитному договору [PERSON] перед банком становить 11852,18 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 11 851,63 грн., по відсоткам - 0,55 грн. (а.с. 6). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

У жовтня 2014 р. [PERSON] звернулася з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позов обґрунтований тим, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, підтримку позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 29 вересня 2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 522 (а.с. 3). Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітніх дітей сторони не мають. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У жовтня 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Листопадівської сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Заявник стверджує, що пропустив строк для прийняття спадщини після смерті його баби [PERSON] у зв'язку із хворобою. Коли ж звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, той відмовив йому через пропуск передбаченого законом строку. Спадкоємцем за заповітом є лише заявник. Інших спадкоємців немає. Посилаючись на ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник відповідача [PERSON] у суді визнала позов повністю. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 170 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, їй роз'яснені. Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву із таких міркувань. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 - при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що [INFO] р. померла баба заявника [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина, яка складається із права приватної власності на земельну ділянку розміром 3,38 га, яка розташована на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Коли ж позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, той відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск передбаченого законом шестимісячного строку після відкриття спадщини. Спадкоємцем за заповітом є заявник [PERSON], інших спадкоємців немає. Заявник обґрунтовано стверджує, що пропустив строк для прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] у зв'язку з лікуванням в РТМО «Новомиргородське». Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: свідоцтвом про смерть [PERSON], постановою приватного нотаріуса, заповітом, довідкою РТМО «Новомиргородське», іншими документами. Таким чином, позивач пропустив передбачений законом термін для прийняття спадщини з поважних причин. Тому позов підлягає незаперечному задоволенню. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 1220-1222, 1225, 1258, 1261-1262, 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У жовтня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 листопада 2006 року між ним та відповідачкою у Октябрському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 249. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір»ю. У зв’язку з тим, що кожен з них має різні характери та погляди на життя, між сторонами постійно виникали сварки, які призвели до розпаду сім’ї. Сторони припинили шлюбні стосунки, віддалились один від одного. Вважає, що сім’я розпалась, налагодження сімейних відносин є неможливим та суперечить його інтересам, тому просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явився, направив заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, направила заяву про слухання справи у її відсутність, на розірвання шлюбу згодна. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 листопада 2006 між [PERSON] (до шлюбу Сердюк) [PERSON] та [PERSON] у Октябрському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ був зареєстрований шлюб, актовий запис № 249. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спір про майно та місце проживання дитини відсутній. У зв’язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, сім’ю та ведення домашнього господарства, сторони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні та сімейні стосунки між ними припинені. Враховуючи те, що сім’я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] (до шлюбу Сердюк) [PERSON] та [PERSON] – розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У жовтня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідач позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 січня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач прізвище не змінювала. За таких обставин, вирішення питання про зміну прізвища позивач не вбачається за необхідне.

Outcome: approved