Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що з 18 грудня 2007 року по 25 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON] (на той час [PERSON]) перебували в зареєстрованому шлюбі. 27 вересня 2012 року у [PERSON] народилася донька [PERSON], батьком якої відповідно до вимог ч. 2 ст. 122 СК України в актовому записі про народження зазначено відповідача. Проте позивач вказував, що за результатами тесту на батьківство саме він є біологічним батьком [PERSON]. Водночас про цю обставину він дізнався лише після проведення тесту, тобто 03 квітня 2017 року. Посилаючись на викладене, [PERSON] на підставі ст. 129 СК України просив про визнання його батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи без самостійних вимог Вознесенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву в якій проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач та його представник проти цього не заперечували. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що з 18 грудня 2007 року по 25 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON] (на той час [PERSON]) перебували в зареєстрованому шлюбі. 27 вересня 2012 року у [PERSON] народилася донька [PERSON], батьком якої відповідно до вимог ч. 2 ст. 122 СК України в актовому записі про народження зазначено відповідача. Проте, як вбачається з пояснень [PERSON], наданих по справі №1402/1809/2012 про розірвання шлюбу з [PERSON] (а.с. 7) остання з березня 2011 року з [PERSON] не мешкала, спільне господарство не вела. Згідно наданих в судовому засіданні пояснень [PERSON] та [PERSON], що частково підтверджується матеріалами справи (а.с. 11), останні з квітня 2011 року проживають разом та фактично створили сім'ю, а 02 вересня 2014 року офіційно зареєстрували шлюб (а.с. 5). Згідно звіту по тесту на батьківство ID 19956 від 03 квітня 2017 року за результатами тесту ДНК батьківство [PERSON] відносно [PERSON] не виключено. При цьому ймовірність того, що позивач є біологічним батьком [PERSON] становить 99,999976791 % (а.с. 10). Згідно ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. В разі задоволення такого позову на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ст. 134 СК України). Аналогічно відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6). Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це (п. 9). З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивач є біологічним батьком малолітньої [PERSON] Водночас про вказану обставину [PERSON] достовірно дізнався лише після проведення тесту ДНК, тобто 03 квітня 2017 року. За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved