overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені з березня 2011 року, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 08.11.2016 подала до суду заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому 08.11.2016 також подав до суду заяву, в якій позов визнав, а також просив суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов такого. 14 жовтня 1995 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили з березня 2011 року, після чого проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України ) позов про розірвання\~шлюбу\~може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У заяві від 08.11.2016 відповідач визнав позов. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться понад як півроку. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 14.11.2016 подала до суду заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила суд розглядати справу за її відсутності, просила суд після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому 14.11.2016 також подав до суду заяву, в якій позов визнав, а також просив суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов такого. 14 листопада 2015 року сторони уклали шлюб. Подружжя у шлюбі дітей не має. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили понад як півроку, після чого проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України ) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У заяві від 14.11.2016 відповідач визнав позов. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позові посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 9 вересня 2010 року, від цього шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї вказувала негідну поведінку чоловіка щодо неї як дружини і людини, ініціювання ним сварок і образ. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, її прізвище на дошлюбне не змінювати, з відповідача судові витрати не стягувати, пояснила що примирення між ними так і не відбулось та повідомила що спору про місце проживання дитини на даний час немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, на розірвання шлюбу не погоджувався, вважав твердження позивачки безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 9 вересня 2010 року зареєстрували шлюб у Хомутецькій сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 04 (а.с. 3). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). На даний час сімя фактично розпалася, сторони проживають у різних населених пунктах, шлюбні відносини припинені, надання судом строку для примирення до позитивного результату не привело, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки позивачка заявила про небажання скористатися правом на відновлення свого дошлюбного прізвища, що передбачено ст. 113 СК України, суд не вбачає підстав для зміни її прізвища після розірвання шлюбу. В звязку з тим, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 26 липня 2013 року Виконкомом Булахівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 6. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 14 січня 2005 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Спільне життя у них не склалось через втрату взаємного почуття любові та поваги, різні погляди на шлюб, сім'ю та ведення спільного господарства. З 2014 шлюбні відносини між ними припинились, шлюб існує формально, примирення неможливе. У судове засідання сторони не зявилися, направили заяви з проханням справу слухати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав (а.с. 15, 16). Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 січня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що має бажання зареєструвати шлюб з [PERSON], 1995 року народження, оскільки завагітніла, тому реєстрація шлюбу відповідає її інтересам, однак зареєструвати шлюб у встановленому законом порядку вони не мають можливості, оскільки не досягла шлюбного віку, тому просила суд надати їй право на шлюб. В судове засідання заявник не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, заявлену вимогу підтримала. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи без їхньої участі в яких не заперечували проти задоволення заяви. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] народилась [INFO], що стверджується копією свідоцтва про її народження, тобто на час звернення до суду не досягла шлюбного віку, визначеного ст.22 СК України (а.с.4). З копії довідки від 06.10.2016 року № 428, виданої Білоцерківським пологовим будинком вбачається, що [PERSON], 1999 року народження стоїть на обліку в жіночій консультації з діагнозом вагітність 10-11 тижнів (а.с.9). [PERSON] народився [INFO], що вбачається з копії паспорта (а.с.10-12). За ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно ст.23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Як роз`яснено в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», заява про надання права на шлюб повинна розглядатися судом в окремому провадженні. При цьому до участі у справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Таким чином, проаналізувавши надані докази, враховуючи позицію заінтересованих осіб, суд вважає за можливе надати заявнику [PERSON] право на шлюб, оскільки реєстрація шлюбу, за даних обставин відповідає її інтересам. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. [PERSON] матеріально забезпечений, стан його здоров'я задовільний, інших дітей, непрацездатних батьків не має. З урахуванням наведеного, просить стягнути з відповідача щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с.6-7). Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. [PERSON] матеріально забезпечений, стан його здоров'я задовільний, інших дітей, непрацездатних батьків не має. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан дитини, платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, вважає визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним її сина, [PERSON], [INFO] та призначити її опікуном сина ( а.с. 2-3, 27). В обґрунтування вимог заяви вказала, що її син перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері та являється інвалідом ІІ групи з дитинства. Через психічне захворювання син не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, потребує опіки. У судове засідання [PERSON] не зявилася, до суду спрямувала заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи, згідно поданої заяви, просить справу слухати за її відсутності, подання підтримала. Дослідивши докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з такого. Судом встановлено, що заявниця являється матірю [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею ( а.с. 8, 10). Відповідно до довідки Бердичівської міської лікарні від 02.09.2016, [PERSON] перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері з приводу хронічного психічного розладу (а.с. 12). З довідки до акта огляду МСЕК вбачається, що [PERSON] встановлено другу групу інвалідності, він являється інвалідом з дитинства (а.с.11). Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №45-2017 від 07.02.2017, [PERSON] з дитинства страждає на легку розумову відсталість (в ступені вираженої дебільності) з емоційно-вольовою нестійкістю за змішаним типом. Діагноз відповідає критеріям шифру F70.1 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. З приводу даного захворювання на МСЕК визнаний інвалідом ІІ групи дитинства безстроково. Наявна у [PERSON] глибина розумової відсталості в даний час настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення свої дій та керувати ними ( а.с. 34-35). Відповідно до статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Оскільки згідно висновку експерта, [PERSON] не спроможний на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок наявного хронічного психічного розладу, суд вбачає підстави для визнання його недієздатним. Відповідно до частини першої статі 60 ЦК України у разі визнання особи недієздатною, суд встановлює опіку над фізичною особою і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічними, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов'язки опікуна або піклувальника ( частина четверта статті 63 ЦК України). Згідно подання органу опіки та піклування від 25.11.2016, виконком Бердичівської міської ради вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном [PERSON] - у разі визнання його недієздатним ( а.с. 31). Суд не вбачає перешкод для призначення заявниці опікуном [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду\~ з заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач та її представник не з»явилися, разом з тим подали до суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі та просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2011 року сторони зареєстрували шлюб в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 493, свідоцтво про шлюб І-КЕ № 140728. Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON]»ю Сергіївну, [INFO]. Спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved