Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У \~жовтні 2020\~року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд: - стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» на користь [PERSON] : суму страхового відшкодування в розмірі 42120 грн. 01 коп., пеню, 3% річних та індекс інфляції на суму заборгованості 98000 грн. за період з 27 березня 2020 року по 18 серпня 2020 року з вирахуванням сплаченої суми 2784 грн. 20 коп., у розмірі 6277 грн. 18 коп., пеню, 3% річних на суму заборгованості 42120 грн. 01 коп. за період з 19 серпня 2020 року по 22 вересня 2020 року у сумі 605 грн. 77 коп.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] : франшизу за полісом ОСЦПВ АО/5817966 в розмірі 2000 грн.; моральну шкоду у сумі 10000 грн.; - стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі пропорційно до задоволених позовних вимог. В обґрунтуваннях позову зазначено, що 15 грудня 2019 року об 11:10 год. у м. Дніпро, на вул. Робочій в районі е/о № 281 відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Toyota Rav4», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , забезпечений полісом ОСЦПВ АО/5817966, виданий ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що належить позивачу, та «Mersedes Benz», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП були пошкоджені автомобілі. \~ \~ \~ \~Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року по справі № 204/26/20 відповідача 2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.06.2020 року постанова суду залишена без змін. З метою\~компенсації спричинених\~збитків,\~позивач звернулась\~до страховика,\~надавши йому:\~повідомлення про\~ДТП;\~заяви на\~виплату страхового\~відшкодування разом\~з усіма,\~визначеними Законом\~документами. Крім цього,\~страховику було\~надано для\~огляду пошкоджений\~транспортний засіб\~«VoІkswagen\~Passat»,\~державний номер\~ [NUMBER] .\~Огляд відповідачем-2\~було проведено\~27\~грудня 202\~року. За результатами розгляду заяви на виплату страхового відшкодування, страховик прийняв рішення про виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 55 879 грн. 99 коп., яке було сплачено 19 серпня 2020 року та 2 748 грн 20 коп. штрафних санкцій, які були сплачені 04 вересня 2020 року, що підтверджується роздруківкою з додатку. Проте, на думку позивача, страховик сплатив суму страхового відшкодування не в повному обсязі. Позивач, користуючись своїм правом, наданим Законом, звернулася до судового експерта автотоварознавця [PERSON] з метою визначення розміру матеріального збитку. 08 січня 2020 року відповідач-1 отримав від позивача запрошення на огляд пошкодженого у ДТП автомобіля. Проте, на даний огляд уповноважений представник відповідача-1 не з`явився, а про причини неявки не повідомив. Згідно Висновку експерта № 3101/20/20 від 28 січня 2020 року, який був наданий відповідачу-1 06 липня 2020 року, величина матеріальної шкоди, заподіяної власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП складає 176 088 грн 68 коп. Витрати позивача на проведення експертизи склали 3 000 грн. Позивач, користуючись своїм правом власності, прийняла рішення продати свій автомобіль. Автомобіль «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , було продано позивачем за 75 000 грн. Таким чином,\~відповідач-1\~мав прийняти\~рішення і\~виплатити позивачу\~в строк\~до 26\~березня 2020\~року включно\~(на\~протязі 90\~календарних днів)\~відшкодування \~в розмірі\~98\~000\~грн.\~ Проте, відповідач, в порушення вимог чинного законодавства, у строк, передбачений законом, не виконав свої зобов`язання перед позивачем. Отже, відповідач-1 має доплатити позивачу 42 120 грн. 01 коп. (98 000 грн. - 55 879 грн. 99 коп. = 42 120 грн 01 коп.) Оскільки,\~зобов`язання\~відповідача-1\~у разі\~настання страхового\~випадку полягає\~у здійсненні страхової виплати, то таке, зобов`язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Тому,\~відповідач-1,\~прострочивши виконання\~грошового зобов`язання,\~повинен сплатити\~позивачу на\~суму заборгованості\~в розмірі\~98\~000\~грн.\~00\~коп.\~за період\~з 27.03.2020\~року по\~18.08.2020\~року включно: пеню за період починаючи з 27.03.2020 року по 18.08.2020 року, включно, в розмірі 5799 грн 44 коп.; 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період починаючи з 27.03.2020 року по 18.08.2020 року, включно, в розмірі 1 167 грн 94 коп.; індекс інфляції\~в порядку\~ст.\~625\~ЦК України\~за період\~починаючи з\~27.03.2020\~року по\~18.08.2020\~року,\~включно,\~в розмірі\~2\~058\~грн 00\~коп. Загальна сума 9 025 грн. 38 коп. Оскільки відповідач сплатив 2 748 грн 20 коп., штрафні санкції на суму заборгованості в розмірі 98 000 грн 00 коп., за період з 27.03.2020 року по 18.08.2020 року він повинен сплатити 6 277 грн 18 коп. На суму заборгованості в розмірі 42 120 грн. 01 коп. за період з 19 серпня 2020 року по 22 вересня 2020 року включно: пеню за період починаючи з 19 серпня 2020 року по 22 вересня 2020 року, включно, в розмірі 484 грн 66 коп.; 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період починаючи з 19 серпня 2020 року по 22 вересня 2020 року, включно, в розмірі 121 грн. 11 коп. Загальна сума 484,66 + 121,11 = 605 грн. 77 коп. Загальна сума позовних вимог позивача до відповідача-1 складає 49 002 грн. 96 коп. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/5817966, виданим страховиком передбачений розмір франшизи 2 000 грн. 00 коп. Отже, відповідач-2, як особа що є винною у ДТП, має компенсувати позивачу суму франшизи в розмірі 2 000 грн. 00 коп., згідно умов укладеного договору добровільного страхування між відповідачем-1 та відповідачем-2. Спричинена моральна шкода позивачу, є наслідком неправомірних дій відповідача-2. В результаті ДТП було ушкоджено майно позивача. Таким чином, було порушено право власності позивача, оскільки вона тимчасово не могла користуватися своїм транспортним засобом. Відповідач-2 в добровільному порядку відмовився компенсувати розмір франшизи за полісом АО/5817966. Відповідач-2 повністю ігнорує звернення позивача ігнорує свої обов`язки, передбачені законом. Моральні страждання позивача є наслідком ушкодження транспортного засобу. Тобто позивач втратила спокій і звичний спосіб життя через те, що потрібно звертатися до відповідача-2 та страховика, і при цьому отримала негативний результат. Розмір спричиненої моральної шкоди відповідачем-2 внаслідок скоєння ДТП позивач оцінює в 10 000 грн. 00 коп. У зв`язку з викладеним, позивач змушена звернутися до суду за захистом свої прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, які зазначені в позовній заяві, позов просив задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовної заяви в повному обсязі, посилаючись на обставини, які зазначені відзиві на позовну заяву, зазначивши, що ТДВ «СК «Альфа Гарант» всі свої зобов`язання передбачені законом виконало. Відповідач [PERSON] в судові засідання, повторно, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, не надав. Суд, вислухавши в судовому засіданні представника позивача, заперечення представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Судом встановлено,\~що 15 грудня 2019 року об 11.10 годині у м. Дніпрі по вул. Робоча, в районі е/о № 281, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Rav4», державний номер [NUMBER] , перед початком руху не переконався в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який продовжив неконтрольований рух та здійснив зіткнення з автомобілем «Mersedes Benz», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засобі, при цьому водій [PERSON] порушив п.п.16.6, 10.1 ПДР України. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року постанова Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року, залишена без змін (арк.с.14-15). Відповідно до ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року , яка набрала законної сили 23 червня 2020 року, встановлено вину [PERSON] у вчиненні ДТП, яке сталося 15 грудня 2020 року. Відповідно до полісу №АО5817966, діючого станом на 15.12.2019 року, відповідальність водія «Toyota Rav4», державний номер [NUMBER] , застрахована ТДВ СК «Альфа Гарант» (арк.с.16,90). 23 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до ТДВ Стахова компанія «Альфа Гарант» з повідомленням про дорожньо транспортну пригоду (арк.с.91-92). 27 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до ТДВ СК «Альфа Гарант» з заявою про страхове відшкодування (арк.с.17). 08 січня 2020 року [PERSON] звернулася до ТДВ СК «Альфа Гарант» з заявою про здійснення страхового відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 15.12.2019 року (арк.с.17, 95). 08 січня 2020 року [PERSON] звернувся з заявою до ТДВ СК «Альфа Гарант» про забезпечення явки представника при огляді автомобіля «VoІkswagen\~Passat»,\~державний номер\~ [NUMBER] (арк.с.18). Відповідно до висновку експерта № 3101/20/20 від 28 січня 2020 року величина матеріальної шкоди, заподіяної власнику колісного транспортного засобу автомобіль «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, складає 176088 грн. 68 коп. (матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля: 176088 грн. 68 коп., оскільки відновлювати це КТС економічно недоцільно) (арк.с.19-38). Відповідно до квитанції про оплату наданих послуг від 28 січня 2020 року [PERSON] сплачено ФОП [PERSON] 3000 грн. (арк.с.39). Відповідно до відповідей Страхової компанії «Альфа - Гарант» на запити адвоката Негробова О.В., відповідно до аварійного сертифікату № 46-D/63/7 від 30.12.2019 року, ринкова вартість транспортного засобу «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , становить 153451, 18 грн., а вартість відновлювального ремонту 426\~357 грн. 99 коп. з ПДВ, тобто транспортний засіб вважаються фізично знищеним. Відповідно до аварійного сертифікату ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , після дорожньо-транспортної пригоди складає 95571 грн. 19 коп. Оскільки відповідно до закону відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, відповідно розмір матеріального збитку становить 57879 грн. 99 коп. З урахуванням того, що Поліс за договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності передбачає франшизу в розмірі 2000 грн., сума страхового відшкодування, яка має бути сплачена 55879 грн. 99 коп. без урахуванням ПДВ (арк.с.46,47). Відповідно до\~аварійного сертифікату\~№ 46-D/63/7\~від 30.12.2019\~року,\~складеного \~аварійним комісаром\~ [PERSON] ,\~вартість відновлювального\~ремонту транспортного\~засобу згідно\~ремонтної калькуляції\~складає 426357\~грн.\~99\~коп.;\~ринкова вартість\~транспортного засобу\~до моменту\~пошкодження складає 153451 грн. 18 коп.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням фізичного зносу складає 167886 грн. 43 коп. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП: 153451 грн. 18 коп.(арк.с.48, 96,97-100). Відповідно до\~аварійного сертифікату\~№86- D/72/5 від 27.12.2019 року, складеного аварійним комісаром [PERSON] , ринкова вартість об`єкта оцінки - транспортного засобу «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , 153451 грн. 18 коп.; ринкова вартість пошкодженого об`єкта оцінки 95571 грн. 19 коп. (арк.с.51-54, 104-113). 19 серпня 2020 року ТДВ «СК «Альфа Гарант» перераховано [PERSON] кошти в сумі 55600 грн. 59 коп., страхове відшкодування згідно страхового акта № TsV/19/7720 (арк.с.55). 04 вересня 2020 року ТДВ «СК «Альфа Гарант» перераховано [PERSON] кошти в сумі 2734 грн. 46 коп. пеня за несвоєчасну сплату страхової виплати (арк.с.55). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування ТДВ «Альфа Гарант» сума страхового відшкодування [PERSON] складає суму 55879 грн. 99 коп. (арк.с.114). Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 11.10.2020 року, 22 лютого 2020 року транспортний засіб «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , на підставі договору укладеному у суб`єкта господарювання № 4589/20/006618 від 11 лютого 2020 року з іншим номерним знаком перереєстровано на нового власника фізичну особу. Вартість придбання склала 75500 грн. (арк.с.153-154). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив суду, що 15.01.2020 року він особисто здійснював огляд автомобіля. При огляді був присутній власник транспортного засобу. Експерт особисто склав калькуляцію, вираховував вартість матеріального збитку. Вартість транспортного засобу в пошкодженому стані, не досліджувалася. Оцінка була здійснена відповідно п. 2 Методики. Складений висновок, в судовому засіданні, експерт підтвердив в повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] є його сестрою, він керував її автомобілем. 15 грудня 2019 року відбулось ДТП, він був учасником ДТП. Про ДТП була подана заява до СК «Альфа Гарант». 27 грудня 2019 року приїжджав співробітник [PERSON] , він фотографував автомобіль, протокол огляду не складався. [PERSON] нічого не записував. Після цього він звернувся до експерта [PERSON] , про огляд автомобіля експертом було направлено повідомлення до страхової компанії, але на огляд ніхто не з`явився. При огляді автомобіля експертом [PERSON] , були присутні тільки він та експерт. Експерт фотографував капот, відкривав двері, фотографував салон З сумою, за яку було продано автомобіль сестра була згодна. Автомобіль було продано за 75500 грн., сума була сплачена готівкою. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд приходить до наступного. Згідно п. 2.1 ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної\~події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 1.3 ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до абз. 2 ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Згідно ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст. 30 Закону\~транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.34.4 ст. 34 Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти та юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або іншій особі, яка має право на отримання відшкодування. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в ТДВ СК «Альфа Гарант» згідно поліса АО/5817966 (розмір франшизи - 2 000 грн.) На виконання вимог ст. 33, 33-1. 35 ЗУ «Про страхування» позивач надав страховику письмове повідомлення про настання страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування разом з усіма визначеними Законом документами. Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Так, судом встановлено, що страховик направляв своїх працівників для огляду пошкодженого автомобіля. Однак, потерпіла з метою визначення збитків, звернулась до експерта. Позивач письмово запрошувала представника відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант» для участі в огляді його пошкодженого транспортного засобу, однак представник страховика на огляд не з`явився. Відповідно до висновку експерта № 3101/20/20 від 28 січня 2020 року величина матеріальної шкоди, заподіяної власнику колісного транспортного засобу автомобіль «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП складає 176088 грн. 68 коп. (матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля: 176088 грн. 68 коп., оскільки відновлювати це КТС економічно недоцільно). Зазначені документи були надані страховику (арк.с.19-38). При цьому, аналізуючи заперечення представника відповідача, в частині того, що висновок експерта № 3101/20/20 від 28 січня 2020 року, є неналежним доказом у справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 106 ЦПК України\~учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.\~Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. З урахуванням вищевказаних вимог процесуального закону, установлених судом обставин справи, з огляду на те, що він одержаний у порядку, встановленого законом, суд вважає наданий позивачем висновок експерта належним, допустимим і достатнім доказом, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну. За правилами п. 5.5. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Отже, аварійний комісар, який діяв за дорученням страховика, та експерт [PERSON] , який проводив дослідження за замовленням потерпілої, на власний розсуд оглянули пошкоджений ТЗ, описавши виявлені ними порушення. З огляду на те, що представником відповідача не надано доказів на спростування того обсягу пошкоджень, що були визначені експертом [PERSON] у його висновку експерта, а клопотання про призначення експертизи в судовому засіданні представником відповідача, не заявлено, з урахуванням принципу змагальності, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для сумніву щодо правильності визначення величини матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ, яка визначена експертом [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997р. при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Судом не встановлено обставин недотримання вимог закону експертом [PERSON] при складанні висновку № 3101/20/20 від 28.01.2020 року, або обставин, які виключають його участь у проведенні дослідження. При цьому, експерт [PERSON] є атестованим експертом України, включений до реєстру експертів, має кваліфікацію судового експерта з правом проведення - товарознавчих експертиз за спеціальністю: 12.2 «Визначення вартості колісних, транспортних засобів, розміру збитку заподіяного власникові - транспортного засобу» (свідоцтво № [NUMBER] від 30 травня 2017 року, видане Міністерством юстиції України, на момент надання висновку було дійсне (арк.с.38). Отже, доводи представника відповідача про те, що висновок експерта, виконаний на замовлення позивача не може бути прийнятий у якості належного і допустимого доказу, спростовано. Щодо твердження\~представника відповідача,\~щодо неможливості\~прийняття у\~якості доказу\~інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 11.10.2020 року, щодо укладеного правочину з продажу автомобіля потерпілої, та ціни, за яку було продано автомобіль, так як даний доказ не стосується предмету спору, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. За своїм змістом договір купівлі-продажу\~є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Відчуження транспортного засобу може бути проведено одним із таких способів: відчуження за цивільно-правовими договорами через нотаріуса; продаж шляхом оформлення довідки-рахунку. Згідно з абзацами першимтретім пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, в редакції, чинній на час відчуження автомобіля марки «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема засвідчена підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Таким чином, продаж [PERSON] автомобіля марки «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , було здійснено відповідно до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. В матеріалах справи відсутні докази того, що договір купівлі-продажу автомобіля «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , було скасовано або визнано недійсним,\~в судовому засіданні, не встановлено. Тому, суд вважає доведеною обставину, що автомобіль «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , відчужено за 75500 грн. Таким чином, беручи за основну для розрахунку розміру майнової шкоди, заподіяної позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, висновок експерта № 3101/20/20 від 28.01.2020 року (автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ), суд приходить до висновку, що вартість автомобіля «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , належного позивачу, до моменту пошкодження, складає 176088 грн. 68 коп., відповідно до інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 11.10.2020 року, автомобіль «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] ,\~відчужено за\~75500\~грн.\~ Так, враховуючи, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] , складає 176088 грн. 68 коп.,\~цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована в ТДВ СК «Альфа Гарант» з лімітом відповідальності у сумі 100 000 грн, а також беручи до уваги продаж позивачем пошкодженого транспортного засобу за ціною у розмірі 75500 грн, суд приходить до висновку, що розмір майнової шкоди, завданої власнику автомобіля\~«VoІkswagen Passat», державний номер [NUMBER] ,\~яка підлягає стягненню з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь [PERSON] , становить 42708 грн. 69 коп. (176088 грн. 68 коп. (вартість автомобіля до ДТП) 75500 грн. (сума, за яку продано автомобіль після ДТП) 2000 грн. (розмір франшизи) = 98588 грн. 68 коп.; 98588 грн. 68 коп. (різниця сум вартості автомобіля до та після ДТП) 55879 грн. 99 коп. (сума страхової виплати) = 42708 грн. 69 коп. Таким чином, розглядаючи вимоги позивача, відповідно о вимог ст. 13 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що сума недоплаченого страхового відшкодування складає 42120 грн. 01 коп., яка підлягає стягненню з відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки зобов`язання відповідача у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленої у постанові Верховного суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання». Згідно ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Тому, відповідач прострочивши виконання грошового зобов`язання (здійснення виплати страхового відшкодування), повинен сплатити позивачу: пеню, 3% річних та інфляції. Розрахунок за прострочення виконання грошового зобов`язання здійснюється судом, виходячи з суми 55879 грн. 99 коп. (прострочена сума страхового відшкодування, визначена страховиком) за період починаючи з 27.03.2020 року по 18 серпня 2020 року, включно, так як позивачем не доведено обставини звернення з вимогою до страховика про виплату недоплаченого страхового відшкодування у сумі 42120 грн. 01 коп., або про звернення до страховика про сплату страхового відшкодування у повній сумі 98000 грн. Пеня на суму 55879 грн. 99 коп. за період з 27.03.2020 року по 18 серпня 2020 року: - з 27.03.2020 року по 23.04.2020 року: 55879, 99 грн. х 20/100/365 х28 =857,33 грн.; - з 24.04.2020 року по 11.06.2020 року: 55879,99 грн. х 16/100/365 х49 = 1200, 27 грн.; - з 12.06.2020 року по 18.08.2020 року: 55879,99 грн. х 12/100/365 х 68 = 1249, 26 грн. Отже загальний розмір пені за зазначений період складає 3306, 86 грн. Розмір пені, який підлягає до стягнення 572, 40 грн. (3306, 86 2734,46 (розмір пені, сплаченої страховиком добровільно). Розрахунок трьох відсотків річних за період з 27.03.2020 року по 18.08.2020 року: 55879, 99 грн. х 3/100/365 х 145 = 665, 96 грн. Розрахунок інфляційних втрат: - березень 2020 року 55879, 99 х 100,8/100 55879,99 = 447, 03 грн.; - квітень 2020 року - 55879, 99 х 100,8/100 55879,99 = 447, 03 грн.; - травень 2020 року 55879, 99 грн. х 100,3/100 55879,99 = 167, 63 грн.; - червень 2020 року 55879,99 х 100,2 / 100 55879,99 = 111, 75 грн. Отже загальна сума інфляції за зазначений період складає 1173, 44 грн. Таким чином, з урахуванням викладеного, з відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь позивача, в межах суми страхового відшкодування, підлягає до стягнення сума недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 42120 грн. 01 коп.; пеня у сумі 572 грн. 40 коп., три відсотки річних у сумі 665 грн. 96 коп., та інфляційні втрати у сумі 1173 грн. 44 коп. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] франшизу за полісом ОСЦПВ АО/5817966 в розмірі 2000 грн., та моральної шкоди у сумі 10000 грн., суд приходить до наступного. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в ТДВ СК «Альфа - Гарант» згідно поліса АО/5817966 (розмір франшизи - 2 000 грн.) Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, відповідач [PERSON] , як особа що є виною у спричинені збитків, відповідно до ст. 29 та ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 11, 1166, 1187, 1194 ЦК України та висновків щодо застосування норм права, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, справа № 755/18006/15-ц, та постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року, справа № 760/15471/15-ц, зобов`язаний компенсувати позивачу франшизу в розмірі 2 000 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування, Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи те, що транспортний засіб позивача було ушкоджено внаслідок ДТП, та те, що внаслідок ушкодження цього майна, вона перенесла певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, витрати часу на відновлення порушеного права, вона має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнала позивач, їх тривалості та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б засадам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну моральну шкоду у розмірі\~2000 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача понесені нею витрати: на судовий збір, на оплату вартості експертизи, витрат на правову допомогу, та стягнути з відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь позивача суми судових витрат у розмірі 20038 грн. 93 коп., та з відповідача [PERSON] на користь позивача суму судових витрат у розмірі 1801 грн. 87 коп. Відповідно до ст. 77 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Отже, всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає частковому задоволенню. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь позивача підлягає стягненню: сума недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 42120 грн. 01 коп.; пеня у сумі 572 грн. 40 коп., три відсотки річних у сумі 665 грн. 96 коп., та інфляційні втрати у сумі 1173 грн. 44 коп., судові витрати у сумі 20038 грн. 93 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог 91,75%). З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню франшиза у сумі 2000 грн., сума моральної шкоди у розмірі 2000 грн., судові витрати у сумі 1801 грн. 87коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог 8,25%). На підставі викладеного, ст.ст.22.1, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1-16, 22, 526, 610, 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст.1-16, 76 -80, 89,133, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Outcome: partial