Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачу звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив визнати укладеним між ними з 27.12.2013 договір про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця, разом з розрахунком величини пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач у порушення вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію договір з органом місцевого самоврядування не уклав, участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця не брав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні. Свідок [PERSON] суду показав, що відповідач протиправно відмовляється від укладення договору, а зроблені ним роботи щодо влаштування асфальтобетонного покриття та бортового каменю в селі Бобриця по вул. Південній, вул. Янтарній не узгоджувалися із сільською радою. Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що рішенням Бобрицької сільської ради 6-го скликання від 25.12.2012 № 579-17-V був затверджений Порядок визначення розміру пайової участі (внеску) замовників будівництва, його залучення та використання на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця. 27.12.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області була зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації, а саме - житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до зазначеної декларації, [PERSON] є замовником будівництва новозбудованого житлового будинку загальною площею 388,3 м.кв. Виконавчий комітет Бобрицької сільської ради супровідним листом від 25.07.2016 вих. № 1-19/314 направив [PERSON] пропозицію укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Бобриця (разом з проектом договору та розрахунком). 16.08.2016 до Виконавчого комітету Бобрицької сільської ради надійшла заява [PERSON] від 11.08.2016 про те, що відповідач відмовився від укладення отриманого договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Бобриця. У своїй заяві [PERSON] зазначив, що вважає підстави щодо намагання виконавчого комітету стягнути з нього визначену в п.2.2. договору суму коштів є необґрунтованими та безпідставними, а підписання наданого проекту договору є неможливим, безпідставним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчий комітет Бобрицької сільської ради є виконавчим органом Бобрицької сільської ради. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. За змістом пп. 5 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища. За приписами ч.ч. 1-3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Згідно із ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Частиною 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї та замовник будівництва не бути примушений судом до вчинення необов'язкових дій щодо укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури за межами законодавчо встановленого терміну. Аналогічних правових висновків дійшов Вищий господарський суд України, зокрема у постановах від 20.01.2015 № 909/605/14, від 29.03.2016 № 909/947/15, від 28.03.2016 № 920/881/15. В ході судового розгляду встановлено, що будівництво належного відповідачу житлового будинку в селі Бобриця фактично було завершено у квітні 2011 року, а декларація про готовність об'єкта до експлуатації була зареєстрована 27.12.2013, до цього моменту та на сам момент реєстрації позивач не звертався до відповідача з вимогою про укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури села. Враховуючи те, що за правилами ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатації, то суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про укладення такого договору від 25.07.2016 з 27.12.2013 є безпідставною, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed