Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У жовтні 2015 позивач звернувся із зазначеним позовом через Апеляційний суд м. Києва для визначення підсудності на підставі чого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.10.2015 було визначено Святошинський районний суд м. Києва, просить суд стягнути з відповідача, на свою користь грошові кошти у розмірі 85636 грн. 19 коп. на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням його на факультеті військової підготовки НТУ «Харківський політехнічний інститут» та просить суд стягнути судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що відповідач проходив навчання та військову службу на Факультеті військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на посаді курсанта з 26.07.2009 по 11.04.2014 та згідно умов контракту про проходження військової служби (навчання) від 30.08.2010 року, який був укладений між сторонами, взяв на себе зобов'язання продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п'яти років після закінчення навчання, однак зазначений контракт 11.05.2015 був достроково розірваний через небажання відповідачем продовжувати навчання, на підставі чого відповідача було відраховано з числа курсантів. За час навчання позивачем на утримання відповідача були понесені витрати в розмірі 85636 грн. 19 коп., які в через небажання відповідачем продовжувати навчання підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку, оскільки останній в добровільному порядку відшкодування таких витрат не здійснив. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення у пресі «Урядовий кур'єр» №113 від 16.06.2016 поштовими та електронними повістками (а.с. 69, 71, 72, 77, 78) заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності не з'явившихся осіб на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що на підставі витягу із наказу начальника Факультету військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» [PERSON] від 26.07.2009 № 402 було зараховано на навчання на перший курс факультету за контрактом (а.с. 9). Згідно витягу із наказу ТВО начальника Факультету військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» А.Г. Кочерга О.В. від 27.07.2009 № 140 [PERSON] зараховано на продовольче забезпечення з 26.07.2009 (а.с. 10). 30.08.2010 року між сторонами був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) строком на термін навчання (5 років), за умовами якого відповідач був зобов'язаний продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п'яти років після закінчення навчання та відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання) у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу (а.с. 7, 8) Згідно витягу з наказу №76 від 11.04.2014 та наказу №143 від 09.04.2014 вищевказаний контракт був достроково розірваний через небажання відповідача продовжувати навчання та його було відраховано з числа курсантів на підставі заяви від 05.04.2014 про відрахування з числа курсантів у зв'язку з небажанням проходження військової служби на посаді офіцерського складу після закінчення навчання (а.с. 11-13). 11.04.2014 р. відповідачем підписаний рапорт, про те, що під час навчання на Факультеті він був забезпечений всіма видами постачання в повному обсязі, скарг, претензій до командування факультету не має. З розрахунком щодо відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням ознайомлений та згоден (а.с. 24). Згідно довідки-розрахунку грошей з урахуванням витрат за речове майно на курсанта [PERSON] з 31.07.2010 по 11.04.2014 вартість відшкодування складає 6345 грн. 08 коп. (а.с. 14). Згідно довідки про нараховане грошове забезпечення курсанту 5 курсу [PERSON] вартість відшкодування складає 16650 грн. 12 коп. (а.с. 16). Згідно довідки-розрахунку грошей з урахуванням витрат за харчування на курсанта [PERSON] з 26.07.2009 по 11.04.2014 вартість відшкодування складає 44778 грн.73 коп. (а.с. 17). Згідно довідки-розрахунку грошей з урахуванням витрат за проживання на курсанта [PERSON] з 26.07.2009 по 11.04.2014 вартість відшкодування складає 16982 грн. 26 грн. (а.с. 18). Згідно довідки позивача медичне забезпечення відповідача за період з 26.07.2009 р. по 11.04.2014 становить 880 грн. 00 коп. (а.с. 15). Частиною 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок (військову службу)» передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 затверджено «Порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» визначено механізм відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у зв'язку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб |офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. Пунктом 3 вищевказаного Порядку передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з їх грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, атому позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що відповідач незважаючи на ознайомлення з розрахунками коштів на відшкодування витрат пов'язаних з утриманням та згодою з розрахунками та нарахованими сумами, на теперішній час не здійснив добровільного відшкодування цих витрат. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . На підставі викладеного,

Outcome: approved