Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення двадцятитрьохрічного віку за умови, що він продовжуватиме навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.0.2010 між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Рішенням Ленінського відділу реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції шлюб між сторонами було розірвано. Після його розірвання син весь час проживав з позивачем і знаходиться на її утриманні. [INFO] [PERSON] став повнолітнім, але навчався на денній формі навчання в Одеській юридичній академії по контракту з 2016 року по червень 2019 року. Зараз дитина навчається на першому курсі Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання на контрактній основі, термін навчання з 01.06.2019 по 30.06.2021. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, позивач не може самостійно утримувати дитину, оскільки працює медичною сестрою і отримує мінімальної розмір заробітної плати. За такого, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 20.03.2020 на 11:20 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в порядку, визначеному частинами п`ятою та восьмою статті 128 ЦПК України Позивач надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності на підставі наявних в справі матеріалів, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач відзиву та третя особа пояснень на позов не надали, причини неявки суду не повідомили. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. 27.10.2000 між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 27.10.2000 Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського району міста Миколаєва Миколаївської області. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, 12.01.2005 шлюб між сторонами було розірвано. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 08.05.2001 відділом запису актів про народження Виконкому Миколаївської ради народних депутатів Миколаївської області, актовий запис №931. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи №19.03.03-19Д/9633/19 від 14.09.2019 та №19.03.03-19Д/8815/19 від 07.08.2019 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Національної академії внутрішніх справ від 20.09.2019 №46/01-3884, у 2019 році [PERSON] зарахований на денну форму навчання і є студентом першого курсу (на умовах договору з фізичними та юридичними особами) Національної академії внутрішніх справ, термін навчання з 01.09.2019 до 30.06.2021. Як вбачається з позовної заяви, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину на період навчання, оскільки є працездатним та інших утриманців не має. Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є повнолітньою, навчається на денній формі навчання, стипендії не отримує, а відтак потребує матеріальної допомоги, оскільки саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість її працевлаштування впродовж часу навчання. Також, відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вище наведене, а також те, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, стипендії не отримує, за такого, потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а також те, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає та відсутність доказів його непрацездатності, наявності в нього інших утриманців та неможливості надання матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення останнім двадцяти трьох років. Підстав для зазначення мінімального розміру аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку немає, оскільки [PERSON] є повнолітньою особою і відповідно до статті 6 СК України втратив правовий статус дитини. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial