Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником житлового приміщення- кімнати [ADDRESS] . У даній кімнаті, окрім нього, зареєстрований ще його син [PERSON] , [INFO] . Разом з цим, відповідач [PERSON] , [INFO] , вже декілька років в кімнаті не проживає, на даний час перебуває на території Російської Федерації. Оскільки відповідач вже декілька років в кімнаті не з`являвся, всі обов`язки, які випливають з користуванням житловим приміщенням, зокрема, з оплати комунальних послуг, які нараховуються відповідно до зареєстрованих у такому приміщенні осіб (сплата за спожитий газ, вивіз сміття тощо), позивач змушений сплачувати власним коштом. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 05.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судове засідання на 26.11.2020 року, яке було у наступному відкладено у зв`язку з неявкою в судові засідання відповідача на 17.12.2020 року, 14.01.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач тричі у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою його місця реєстрації, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] є власником кімнати № [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] , що підтверджується: свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 06.02.2020 року, виданим районною адміністрацією Запорізької міської ради по Вознесенівському району; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 203472767 від 10.03.2020 року. На даний час у вищезазначеній кімнаті, окрім позивача [PERSON] , зареєстрований ще відповідач, а саме: син позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 30.10.2020 року № 01-71\\ 16271. Згідно інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 30.10.2020 року № 01-71\\ 16271, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у кімнаті [ADDRESS] , починаючи з 10.02.2010 року по теперішній час. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вказує позивач у позові, відповідач декілька років проживає та працює на території Російської Федерації, не проживає у даній кімнаті, не користується нею, що підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 26.05.2020, 30.06.2020, 28.07.2020, 25.08.2020, 29.09.2020, 19.10.2020. Та обставина, що у належній позивачеві кімнаті зареєстрований відповідач, перешкоджає позивачеві здійснювати право володіння і розпорядження належним йому майном на власний розсуд та покладає на позивача додатковий тягар по сплаті комунальних послуг. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наявністю законних на те підстав. При цьому суд приймає до уваги, що у відповідності зі ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони повинні залишитись за позивачем так як питання щодо їх стягнення позивачем не заявлялись.

Outcome: approved