Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що [INFO] року померла її мати - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на земельну ділянку площею 0,0253 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, що а : [ADDRESS]. Інша ? частина земельної ділянки та частина житлового будинку, які знаходяться за цією ж адресою, належать її рідному брату і відповідачу по справі [PERSON], яку він успадкував після смерті їхнього батька [PERSON], який помер [INFO] року. Ще , ? [INFO] оку, її мати ? смерті ла ? , , , ? , їй она ла їй - [PERSON] [INFO] року вона ? , і відмову від належної їй частки спадкового майна після смерті [PERSON] на користь онуки померлої - [PERSON] Але в установлений законом шестимісячний строк подала до державної нотаріальної контори заяву про відкликання вищезазначеної заяви та знову подала заяву про прийняття спадщини за заповітом. 22 серпня 2013 року інший спадкоємець за законом, син померлої [PERSON], - [PERSON] також надіслав до державної нотаріальної контори поштою заяву про прийняття спадщини після смерті матері. 05 жовтня 2013 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що а : [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю у неї державного акту на вказану земельну ділянку. Відсутність у неї державного акту на право власності на спірну земельну ділянку пояснювала тим, що 01 серпня 2013 року, з необережних дій відповідача [PERSON], в частині будинку, де мешкала покійна мати сталася пожежа, яка знищила оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, а оскільки мати померла, то отримати дублікат державного акта неможливо. У зв'язку з чим змушена звернутися до суду і просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0253 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, що а : [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав частково, мотивуючи це тим, що на момент відкриття спадщини він був непрацездатним - інвалідом ІІІ групи загального захворювання по зору, а тому вважає, що має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті його матері [PERSON] Також пояснив, що оформив інвалідність він лише тільки у 2014 році. Третя особа: Броварська міська рада Київської області до суду не з'явилася, у поданих до суду поясненнях просила розглянути справу у відсутність її представника на власний розсуд, згідно чинного законодавства України. Третя особа: [PERSON] до суду не з'явилася, у поданій до суду заяві просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. За змістом положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до заповіту, посвідченого [INFO] року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Лазаревою В.П., все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона матиме право за законом заповіла [PERSON] На даний час заповіт не змінений та не скасований. Із спадкової справи № 207/2013 до майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що після її смерті [INFO] року [PERSON] ? , і відмову від належної їй частки спадкового майна ? після смерті [PERSON] на користь онуки померлої - [PERSON] 04 червня 2014 року [PERSON] звернулася до Броварської міської державної нотаріальної контори із заявою про відкликання заяви від [INFO] року відмову від належної їй частки спадкового майна після смерті матері [PERSON] на користь онуки померлої - [PERSON] Одночасно позивач подала до цієї ж нотаріальної контори і заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Матеріали спадкової справи містять заяву [PERSON] від 22 серпня 2013 року про прийняття спадщини після померлої [INFO] року його матері [PERSON], яку він направив до нотаріальної контори поштою. Листом Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON] було повідомлено про те, що письмова заява про прийняття спадщини або про відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Крім того, [PERSON] роз'яснено, що якщо ним не будуть подані документи, які б підтверджували, що він має право на обов'язкову частину у спадщині, оформлення спадщини буде здійснюватися на спадкоємців за заповітом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 жовтня 2013 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що а : [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю у неї державного акту на вказану земельну ділянку. З листа відділу Держземагенства у м. Броварах в Київській області від 23 серпня 2013 року видно, що станом на 29 грудня 2012 року земельна ділянка по [ADDRESS], загальною площею 0,0253 га рахується за [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно із постановою про закриття кримінального провадження від 01 серпня 2013 року, слідчим СВ Броварського МВ (з обслуговування м. Бровари та Броварського району ГУК МВС України в Київській області, встановлено, що внаслідок необережних дій [PERSON] згоріла частина житлового будинку [ADDRESS]. Із довідки № 418 від 02 серпня 2013 року, виданої Броварським районним відділом Головного управління ДСНС України у Київській області вбачається, що 01 серпня 2013 року в приватному будинку виникла пожежа, в результаті чого, зі слів власника, вогнем знищено державний акт на землю виданий на ім'я [PERSON] Матеріали справи містять копію державного акту серії ІІ-КВ № 041662, виданого 25 червня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106, згідно якого, земельна ділянка площею 0,0253 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, що а : [ADDRESS], належала на праві приватної власності [PERSON] Згідно із ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. «а» ч. 3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкодавців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права документом. У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом положень ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У ч. 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання по зору з 18 лютого 2014 року, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК № 0387497 від 24 лютого 2014 року та пенсійним посвідченням № [NUMBER] серії [NUMBER] від 21 травня 2014 року, тому доводи відповідача про те, що він на день смерті спадкодавця [PERSON], а саме [INFO] року, був непрацездатним і мав право на обов'язкову частку у спадщині є безпідставними та не обґрунтованими. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про визнання за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0253 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, що а : [ADDRESS], підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved