Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 22 липня 2006 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 26. В обґрунтування позову зазначав, що з 22 липня 2006 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім'ю. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Подружніх стосунків вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне проживання подружжя та збереження шлюбу є неможливим, їхній шлюб існує лише формально. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, у поданій до суду позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов визнає, просить розглянути справу за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 22 липня 2006 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 26. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved