Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2) про стягнення заборгованості та просив стягнути на його користь заборгованість в сумі 65 987,26 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 1 399 589,70 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 квітня 2008 року було укладено кредитний договір з відповідачем 1, відповідно до умов якого, відповідач 1 зобов'язалася здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договір поруки з відповідачем 2, відповідно до п. 6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання по договору кредиту. Однак, відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором не виконали, у зв'язку з чим за ними утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував (а.с. 40). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені за місцем реєстрації. Суд вважає за можливим розглядати справу у їх відсутність та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № К2НСАЕ00000382 від 24.04.2008 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 13 049,16 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі13,08 % на рік. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 24.04.2008 р. було укладено договір поруки з відповідачем 2. Відповідно до ст.ст. 554, 610 ЦК Україн, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до п. 5 договору поруки, 17.06.2015 р. позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконанних зобов'язань до кредитним договором. Згідно п. 6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Проте, дане вимога залишена без виконання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 06.10.2015 р. відповідач має заборгованість 65 987,26 доларів США, яка складається з: 13 470,51 доларів США; 1 857,42 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 491,43 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 47 014,42 доларІВ США - пеня, 1 11,79 доларів США - штраф (фіксована частина); 3 141,69 доларів США - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3-4). Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що виконання зобов'язань порушено з вини відповідача тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задовольняється, з відповідачів на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в сумі 20 993,85 грн. (а.с. 24).

Outcome: approved