Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зазначаючи про те, що наказом №28-л від 06.03.2013року був прийнятий до МКП «Херсонелектротранс» на посаду слюсаря по ремонту рухомого складу 5 розряду в службу ремонту рухомого складу. Наказом тимчасово виконуючого обовязки директора підприємства за №13 від 18.01.2017року йому оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обовязків, на підставі статей 147-149 КЗпП України. Наказом за №80-к від 27.03.2017року за неналежне виконання службових обовязків на ділянці робіт технічного огляду тролейбусів (ТО-2), зриву ремонту тролейбуса №410, відсутність на робочому місці 27.03.2017року більше ніж 3 години, на підставі п.2 ч.1 ст. 147, п.4 ст.40 КЗпП України звільнено з роботи 27.03.2017року. Оскільки він порушення трудової дисципліни не допускав, накази про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення вважає незаконними. 20.12.2016року знаходився на робочому місці, здійснював ремонт тролейбусів відповідно до службових обовязків, на дільницю ТО-1 (комплексна бригада профремонту) заїхав тролейбус №453 по заявці водія цього тролейбусу [PERSON], в якій зазначено про великий люфт руля тролейбуса. На виконання своїх обовязків він оглянув рульову колонку, про яку йшла мова у заявці, виявив недоліки, слабо затягнуті 4 гайки рульових тяг, усунув недолік шляхом більш потужного затягування цих гайок і, як наслідок люфт руля тролейбуса відповідав технічним вимогам. Про виконану роботу доповів майстру бригади [PERSON], до повноважень якого входить прийняття рішення про можливість виходу тролейбусу №453 на маршрут. Виконання зазначеної роботи та усунення недоліків було внесено до відповідного журналу. 22.12.2016року на вимогу начальника служби рухомого складу [PERSON] він надавав пояснення про причину виїзду тролейбусу №453 на маршрут та виклав усі обставини щодо проведеного ним ремонту тролейбусу. Оскільки до його обовязків не входить прийняття рішення стосовно можливості виходу на маршрут тролейбуса або не допуск електротранспорту на лінію, у звязку із несправністю та необхідністю його ремонту, наказ за №13 від 18.01.2017року є незаконним. В наказі № 80-к від 27.03.2017року зазначено, про неналежне виконання ним службових обовязків на ділянці робіт технічного огляду тролейбусів (ТО-2), зриву ремонту тролейбусу №410, відсутність його на робочому місці 27.03.2017року більше ніж 3 години». Відповідно до штатного розкладу робітників по МКП «Херсонелектротранс» станом на 01.08.2016року, затвердженого 28.07.2016року директором підприємства МКП «Херсонелектротранс» його зараховано до комплексної бригади профремонту, у звязку з цим він не має права працювати у комплексній бригаді ТО-2, де проводився ремонт тролейбусу №410, відповідно відсутня його вина у зриві ремонту зазначеного тролейбусу.. Щодо відсутності на робочому місці 27.03.2017року більше ніж три години, він 26.03.2017року, відповідно до свого робочого графіка, прийшов на роботу, однак охоронець, який чергував на прохідній, повідомив йому, що він вже звільнений, а тому не може пропустити його на територію. Вважає, що відповідач навмисно створив умови для того, щоб він не вийшов на роботу і в табель робочого часу було записано прогул, внаслідок чого відбулось його звільнення. 27.03.2017року прийшов на роботу для отримання наказу про звільнення та трудової книжки, того ж дня йому було вручено наказ від 27.03.2017 №80-к. З огляду на викладене, з урахуванням уточнених та збільшених в ході судового розгляду справи позовних вимог позивач просив: скасувати накази МКП «Херсонелектроранс» за №13 від 18.01.2017року «Про оголошення догани», за №80-к від 27.03.2017року «Про звільнення з роботи»; поновити його на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу комплексної бригади профремонту Міського комунального підприємства «Херсонелектроранс»; стягнути з МКП «Херсонелектроранс» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.03.2017року по 24.04.2018року в розмірі 52 072,75 грн. Позивач в останнє судове засідання не зявився, надав повноваження представнику. Представник позивача в останнє судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову з урахуванням уточнених і збільшених позовних вимог. Представник відповідача в останнє судове засідання не зявився, надав письмові заперечення проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.3 ст.40КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірванні власником або уповноваженим органом лише у випадках, систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови № 9 від 06.11.1992року( з послідуючими змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,8 ст.40 і п.1ст.41КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147?,148,149КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалося вже за цей поступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] працював у МКП «Херсонелектротранс» на посаді слюсаря по ремонту рухомого складу 5 розряду служби ремонту рухомого складу(наказ №28-л від 06.03.2013року). Розділом ІІ Посадової інструкції слюсаря з ремонту рухомого складу, затвердженої 01.08.2016 виконуючого обовязки директора МКП «Херсронелектротранс», з якою позивач ознайомлений під розпис, визначено обовязки за вказаною посадою, а саме: виробництво профілактичних оглядів і ремонтів кузовного, механічного, пневматичного і гідравлічного обладнання, рульового управління, обслуговування і ремонт гальмівної системи, переднього і заднього мостів тролейбусів, всі види регулювань при виконанні робіт з обслуговування і ремонту механічного обладнання; розбирання, ремонт і складання вузлів механічного, пневматичного і гідравлічного обладнання рухомого складу в умовах тугої і ковзної посадки деталей, зєднання вузлів і дотримання розмірів і їх взаєморозташування при рухомій посадці зі шплінтовим зєднанням, особливо кермові тяги та інші сполуки рульової трапеції. З вказаною інструкцією позивача ознайомлено під особистий підпис. Наказом №13 від 18.01.2017року [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обовязків. Підставою для накладення дисциплінарного стягнення стала доповідна записка начальника служби рухомого складу [PERSON] від 22.12.2016року, рапорт водія тролейбусу [PERSON] від 21.12.2016року, акт обстеження тролейбусу майстром комплексної бригади [PERSON] та пояснення [PERSON] У доповідній записці начальника служби рухомого складу [PERSON], ставилось питання про притягнення до відповідальності слюсаря [PERSON] за недбале ставлення до своїх службових обовязків і зазначається, що 21.12.2016року від водія тролейбусу № 453 [PERSON] надійшла заявка про несправність транспортного засобу великий окружний люфт кермового колеса, несправність усунув слюсар по ремонту рухомого складу 5 розряду [PERSON], а 23.12.2016 від водія тролейбусу [PERSON] надійшла аналогічна заявка про несправність тролейбусу №453 великий окружний люфт кермового колеса. Суд критично відноситься до дати написання доповідної записки та суті викладеної в ній інформації, зважаючи на те, що доповідна записка написана 22.12.2016року, однак в ній зазначено про майбутні обставини повторного звернення 23.12.2016року водія тролейбусу №453, щодо несправності транспортного засобу, окрім того, доповідна записка подана на імя директора підприємства лише 10.01.2017року. Згідно до пояснень [PERSON] від 21.12.2016року, ним було проведено ремонтні роботи в повному обсязі, пошкодження усунуті, тролейбус вийшов на лінію. Із акту обстеження тролейбусу майстра комплексної бригади [PERSON] вбачається, що несправності тролейбусу виявлені 23.12.2106року, тоді як згідно графіку робочого часу на 2016 рік, у [PERSON] був неробочий день. Отже, доказів причинно-наслідкового звязку між діями [PERSON] щодо ремонту тролейбусу 21.12.2016року та несправностями, що виникли 23.12.2016року відповідачем не надано. Наказом №80-к від 27.03.2017року до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з 27.03.2017року згідно пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання ним без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором, як такого, до якого раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Підставою для видачі цього наказу стали: службова записка начальника служби ремонту [PERSON]; акт про відмову надання пояснень [PERSON]; акт про відсутність на робочому місці 27.03.2017року [PERSON]; витяг із протоколу № 15 від 27.03.2017 року комітету профспілки МКП «Херсонелектротранс» про дачу згоди на звільнення [PERSON] У доповідній записці начальника служби ремонту [PERSON] зазначається про те, що майстром комплексної бригади [PERSON] було надано завдання [PERSON] згідно наказу № 77 від 15.03.2017року щодо виконання робіт на ділянці ТО-2, однак він не приступив до роботи, що у свою чергу призвело до невиконання регламентного ремонту тролейбусу №\~410. Так, наказом №77 від 15.03.2017року [PERSON]Б переміщено з 20 березня 2017 року на інше робоче місце, а саме: з ділянки комплексної бригади про ремонту служби ремонту рухомого складу до ділянки технічного обслуговування ТО-2 служби ремонту рухомого складу. Відповідно до звітів проведення технічного ремонту за 21.03.2017року та 22.03.2017року, ведення яких затверджено наказом №93, додаток №3 від 10.05.2016року, проведення технічного ремонту тролейбусу №410 здійснювалось працівниками Лейбіним, Перовим та Яковцем. Вказаними звітами також зафіксовано, що [PERSON] був виконавцем ремонту тролейбусів №488 та №473 (21.03.2017), що виключає його відношення до зриву ремонту транспортного засобу, зазначеного у наказі від 27.03.2017 № 80-к. Відповідно до положень статті 32 Кодексу законів про працю України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Попередження це - пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв'язку із змінами істотних умов праці. Згідно до штатного розкладу робітників по МКП «Херсонелектротранс» на 01.01.2017року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що робочий час особи на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу комплексної бригади профремонту, на якій перебував позивач, передбачав доплату за нічні та вечірні години. Згідно цього штатного розпису оклад за вказаною посадою складав 3351,80 грн., що разом із вищевказаними доплатами складало місячний фонд заробітної плати 7710,47 грн. У той час, як посада слюсаря з ремонту рухомого складу комплексної бригади ТО-2, на яку позивача було переміщено оскаржуваним наказом, таких доплат не містила, разом із окладом у розмірі 3351,80 грн. місячний фонд заробітної плати складав 3821,05 грн. При цьому, тривалість робочого часу слюсаря з комплексної бригади профремонту складається з одинадцяти годин в день (з 9-00 години по 20-00 годину) з графіком роботи три дні робочих/три вихідних, тривалість робочого часу слюсаря комплексної бригади ТО-2 складається із восьми годин (із 7-00 години по 16-00 години) пять робочих днів/два вихідних. Отже, після переведення [PERSON] на іншу посаду згідно наказу №77 від 17.03.2017року, відбулася беззаперечна зміна істотних умов праці, а саме: зміна розміру оплати праці та режиму роботи, про які МКП «Херсонелектротранс» зобовязаний був повідомити [PERSON] не пізніше, ніж за два місяці до таких змін, та здійснити переведення виключно за згодою позивача. Таким чином, посилання відповідача на те, що відбулось переміщення працівника у порядку частини 2 статті 32 Кодексу законів про працю України, яке не потребує згоди працівника, позбавленні правового обґрунтування, оскільки не підтверджено належними та допустимими доказами. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~ статті 5?КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Всупереч вимогам закону відповідачем не надано, належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання вимог закону при звільненні позивача, що є обовязком роботодавця відповідно до положень ст.81ЦПК України та вимог трудового законодавства. За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення відповідачем права позивача на працю, накладенні у звязку з цим на нього дисциплінарні стягнення є неправомірними та підлягають скасуванню, а позивач поновленню на роботі. Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частиною другою статті 235КЗпП України передбачено, що виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу понад один рік проводиться за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини працівника. При частковій вині працівника оплата вимушеного прогулу за період понад один рік може бути відповідно зменшена. Висновок суду про наявність вини працівника( не зявлявся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивований. [PERSON] звернулася до суду 05.04.2017року, справа розглядалася судом неодноразово, в матеріалах відсутні докази, які б свідчили про вину позивача в зволіканні розгляду, за таких обставин суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.03.2017 року по день ухвалення судового рішення по 24.04.2018року в сумі 52 072,75грн., який визначений без вирахування єдиного податку та інших обовязкових платежів. При визначені середнього заробітку суд виходив із середньогодинної заробітної плати позивача, яка становить 24,63грн./год. та визначена із заробітної плати за два останні місяців роботи січень - лютий 2017року ( за січень відпрацьовано 159год. нарахована заробітна плата 4133,42грн., за лютий відпрацьовано 160год. нарахована заробітна плата 3722,08грн. (4133,42+3722,08 : 319год=24,63грн/год). Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.03.2017року по 24.04.2018року складає 52 072,75грн.: квітень 152.0год- 3743,76грн,; травень159,0год-3916,17грн; червень 159.0год.-3916,17грн.; липень 168год- 4137,84грн.; серпень 175год. 4310,25грн.; вересень 168год- 4137,84грн.; жовтень 167год- 4113,21грн.; листопад\~176год.- 4334,88грн.; грудень 168год - 4137,84грн; січень 2018року 168год.- 4137,84грн.; лютий 160год- 3940,80грн.; березень 167год.- 4113,21грн.; квітень127,2год.-3132,94.). Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2114,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 5?, 21, 32-33,235 КЗпП України,

Outcome: approved