Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

у квітні 2016 року позивач звернувся із позовом до суду та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути із відповідача на свою користь 4654, 44 грн., з яких 1388, 09 грн. боргу, 1926, 01 грн. пені, 120, 97 грн. 3 % річних, 1210, 37 грн. інфляційні втрати. Позов позивачем мотивований тим, що 08.04.2014 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтава визнано укладеним договір №3554 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води між ПОКВПТГ «Полтаватепленерго» та [PERSON] з метою забезпечення опалення нежитлового приміщення «стоматкабінет», розташованого за адресою: м.Полтава, вул. Жовтнева, 75/2 в м.Полтава. У відповідності до умов даного договору споживач зобовязалася проводити оплату за опалення у строк до 30 числа поточного місяця, кінцевий розрахунок до 15 числа місяця наступного за розрахунковим. Відповідач в порушення взятих на себе зобовязань не проводила розрахунки за спожиту теплову енергію, внаслідок чого за період з 01.10.2014 року по 30.06.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 4654, 44 грн., з яких 1388, 09 грн. боргу, 1926, 01 грн. - пені, 120, 97 грн. - 3 % річних, 1210, 37 грн. інфляційні втрати. У судове засідання зявилася представник позивача [PERSON], яка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову, оскільки між сторонами не укладено належним чином договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, так як він не містить дати його укладення, є проектом, не підписаний обома сторонами. За період часу з 01.10.2014 року по 30.06.2016 року заборгованості перед позивачем взагалі не існує, так як позивач не мав права включати до виниклої заборгованість, яка виникла у 2013 році. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, встановив наступне: [PERSON] являється власником квартири № 13,що знаходиться у м.Полтава по вул. Жовтневій, 75/2 в м.Полтава, що підтверджено даними договору купівлі продажу від 21.12.2001 року наявного на а.с. 15. Окрім цього, [PERSON] зареєстрована є субєктом підприємницької діяльності та зареєстрована в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків. (а.с 14). Сторонами не заперечується, що у квартири № 13, що знаходиться у м.Полтава по вул. Жовтневій, 75/2 в м.Полтава та власником якої являється [PERSON] обладнано стоматкабінет та вона являється нежитловим приміщенням. На а.с. 80 - 81 наявні акти від 08.01.2013 року та 13.02.2013 року, які складено комісією у складі представників ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», відповідно до якого встановлено, що у квартирі № 13 за адресою: м.Полтава, вул. Жовтнева, 75/2 знаходиться стоматкабінет. В приміщенні встановлено прилади опалення, підключені до централізованої системи теплопостачання. Система опалення стоматкабінету спільна з системою постачання житлового будинку. 08.04.2014 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтава визнано укладеним договір № 3554 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води між ПОКВПТГ «Полтаватепленерго» та [PERSON] в редакції позивача, що направлений відповідачу з пропозицією за № 09-01-01/529. (а.с. 86). Із мотивувально - описової частини рішення Октябрського районного суду м.Полтава від 08.04.2014 року слідує, що [PERSON] на пропозицію укласти вищевказаний договір не реагувала, внаслідок чого позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Дії відповідача визнано незаконними та такими, що суперечить чинному законодавству, оскільки з моменту використання квартири [ADDRESS] в якості стоматологічного кабінету [PERSON] споживала теплову енергію у вигляді гарячої води з метою опалення нежитлового приміщення, проте від укладання договору на умовах, запропонованих теплопостачального організацією ухилилися та не сплачувала за теплову енергію. Між сторонами фактично виникли правовідносини з надання послуг теплопостачання на умовах договору № 3554. На а.с. 35 наявний договір № 3554 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, укладений між ПОКВПТГ «Полтаватепленерго» (теплопостачальна організація) та [PERSON] (споживач) відповідно до якого теплопостачальна організація взяла на себе зобовязання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень споживача до межі розподілу будівлі по вул. Жовтневій, 75/2 стоматкабінет. Пунктом 18 даного договору встановлено порядок розрахунків, а саме оплата вартості теплової енергії, визначеної розрахунковим способом в п.3 Додатку «Розрахунок обсягу теплової енергії» проводиться споживачем плановим платежем до 30 числа поточного місяця. Кінцевий розрахунок вартості теплової енергії визначеної з урахуванням фактичної температури повітря, проводиться споживачем до 15 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі виписаного рахунку. З розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання, наданого позивачем вбачається, що відповідач має заборгованість за надані послуги з теплопостачання за опалення вищевказаного нежитлового приміщення , внаслідок чого за період з 01.10.2014 року по 30.06.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 4654, 44 грн., з яких 1388, 09 грн. боргу, 1926, 01 грн. пені, 120, 97 грн. 3 % річних, 1210, 37 грн. інфляційні втрати. Ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що належить йому. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір № 3554 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 22.04.2014 року, тобто з часу набрання законної сили рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 08.04.2014 року, про що мається відповідна відмітка на ньому. Відповідно до ст.10, ст.60 ЦПК України\~обовязок доказування покладений на сторони. Докази мають бути належними і допустимими (ст.58,ст.59 ЦПК України). З урахуванням викладеного, суд приймає як належний доказ розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання, наданий позивачем за період з 01.10.2014 року по 30.06.2016 року та з цих підстав не приймає до уваги, доводів представника відповідача, що між сторонами не існує належним чином укладеного договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, так як він не містить дати його укладення та є проектом та безпідставного включення заборгованості за 2013 рік. Згідно наданого розрахунку за період часу з 01.10.2014 року по 30.06.2016 року існує заборгованість у розмірі 1388, 09 грн. (а.с.65). Фактичне споживання теплової енергії на опалення приміщення стоматкабінету відбувалося із січня 2013 року, що зафіксовано у відповідних актах комісією ПОКВПТГ «Полтаватепленерго», тобто з 15.02.2013 року (з моменту внесення в базу споживачів служби реалізації) та в подальшому дана сума заборгованості була включена до рахунку у 2015 році. Стаття 626 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз даної норми закону дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання. Оскільки, між сторонами склалися договірні зобовязання, з вини відповідача виникла заборгованість вказана вище, то до сплати підлягають 3 % річних у розмірі 120 грн. 97 коп., інфляційні втрати у розмірі 1210 грн. 37 коп. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої\~статті 258 ЦК України).\~ Таким чином, виходячи із даних наданого розрахунку, до сплати підлягає пеня у розмірі 964 грн. 60 коп., тобто за останній рік до подачі позову до суду. Таким чином,позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме позивач просив стягнути із відповідача суму заборгованості у розмірі 4645, 44 грн., судом задоволено 3277 грн. 37 коп., що становить 70 % задоволених позовних вимог. 4645 /100 = 46,45 грн. 1 % від суми заявлених позовних вимог, 3277 / 46, 45 = 70 %. Позивачем сплачено до суду 1378 грн. судового збору, 70 % від даної суми становить 964 грн. 60 коп. 1378/100*70 % = 964 грн. 60 коп.

Outcome: partial