Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

У жовтня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду із зазначеною позовною заявою. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2021, цивільну справу № 758/12567/19 (номер провадження 2/758/1849/21) передано судді Подільського районного суду м. Києва Петрову Д.В., на підставі рішень зборів суддів Подільського районного суду м. Києва № 1 від 04.01.2021, № 2 від 12.01.2021 та № 3 від 14.01.2021. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.05.2007 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту № 030.29-50/215-К. Також між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме однокімнатну квартиру загальною площею 33,20 кв.м., жилою площею 17,20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. 16.07.2019 право власності на майно було зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк». Однак позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві накладено арешт на нерухоме майно відповідача та заборона на його відчуження. АТ «Укрсоцбанк», посилався на порушення норм Закону України «Про іпотеку», оскільки вважає, що у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки за будь-якою іншою вимогою, а ніж вимогою Банку-Іпотекодержателя понесе збитки, не отримає доходи, які має намір отримати, не буде мати можливість повернути суму кредиту за рахунок іпотеки у випадку несплати боргу, не поверне штрафи за пеню. Також, АТ «Укрсоцбанк» вважає, що відповідно до норм чинного законодавства, а саме до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить АТ «Укрсоцбанку», а не відповідачу і тим самим позивач має на підставі вищезгаданої статті звернутися до суду з позовом про звільнення майна з під арешту. На виконання ухвали суду від 25.01.2021 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги він не визнає у повному обсязі оскільки відсутні підстави для позову (власником квартири є відповідач), а тому вимоги позивача є необґрунтованими і незаконними. В судове засідання представник позивача АТ «Укрсоцбанк» не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Подільського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, а матеріали, що є у справі, є достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що 29.05.2007 між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 030.29-50/215-К, згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку АКБ СР «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 030.29-50/215-К від 29.05.2007 нерухоме майно - однокімнатну квартиру загальною площею 33,20 кв.м., жилою площею 17,20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 244660705 від 17.02.2021, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу серії 2882з від 29.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. Як вбачається з копії постанови від 30.07.2015, державним виконавцем Ясінською К.М. відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, у виконавчому провадженні ВП № 40447781 накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , зокрема на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , з забороною здійснення відчуження. Отже судом установлено, що Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» послалося на ст. 59 «Про виконавче провадження» і звернулося до суду з позовом про звільнення іпотеки з-під арешту. Проте, відповідно до ст. 317 ЦК України, правом на звернення до суду з позовом про визнання права на майно та звільнення майна з-під арешту має лише та особа, яка відповідним чином може в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що складає зміст права власності, Також зі змісту ст. 1 Закону України «Про іпотеку» зазначено, іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язань нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця (тобто у власності), згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог. Відповідно до п. 1.4.1 договору іпотеки кінцевим терміном повернення кредиту є 28 травня 2032 року, це свідчить про те, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] на даний час не є майном АТ «Укрсоцбанк» тому що іпотекодавець у будь-який час може сплатити всі зобов`язання, які існують між іпотекодавцем та іпотекодержателем. Також, у статті 346 Цивільного кодексу України зазначено, право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна, відмова власника від права власності, або звернення стягнення на майно за зобов`язанням власника. Оскільки на даний період часу між іпотекодавцем та іпотекодержателем відсутнє невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, АТ «Укрсоцбанк» не може вважати майно на яке накладено арешт таким, що належить їм. Таким чином, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», не є власником майна, вищезазначене майно лише перебуває в іпотеці, а отже АТ «Укрсоцбанк» не може бути особою, яка подає позов про звільнення майна з-під арешту. Також, слід зауважити, що чинним законодавством встановлюються пріоритети вимог кредиторів щодо погашення їх зобов`язань, але право пріоритету на погашення зобов`язань перед кредиторами і право подавати позов з приводу власного майна (тобто, розпоряджатися власним майном) це-різні поняття. В даному випадку АТ «Укрсоцбанк» обтяжив майно іпотекою тому що вважає, що має пріоритетне право на майно, але судом встановлено, той факт, що третя особа Подільський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не заперечує проти пріоритетного права банку. Але, суд вважає, що зняття квартири з-під арешту призведе до порушення норм статті 1 Закону України «Про іпотеку» тобто, до порушення нижчого пріоритету права третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Оскільки, згідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається як для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, так і для задоволення вимог інших стягувачів. Для задоволення вимог стягувача - заставодержателя стягнення звертається на заставлене майно боржника при недостатності у нього іншого майна для повного задоволення цих вимог, з додержанням встановлених законодавством прав заставодержателя. Стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, в порядку примусового виконання допускається лише у разі, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Кошти, отриманні від реалізації заставленого майна, використовуються насамперед для задоволення зобов`язань боржника перед заставодержателем і лише залишок коштів - для задоволення вимог стягувача. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», не є власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , а є лише іпотекодержателем вищезгаданого майна, а тому не може бути особою, такою, що подає позов про звільнення майна з-під арешту. Також суд, дійшов до висновку, що звільнення майна з-під арешту призведе до порушення норм закону статті 52 «Про виконавче провадження» та до порушення пріоритетного права третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову АТ «Укрсоцбанк» у зв`язку з його необґрунтованістю. Крім того, беручи до уваги висновок про відмову в задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed