Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

у квітні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач 19.10.2011 року отримала кредит у розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4. «Умов та правил надання банківських послуг», де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 31.01.2016 року загальна сума заборгованості по кредиту становить - 15027 грн. 88 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь та судові витрати по справі в розмірі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Проте, представник за довіреністю № 3734-К-Н-О від 04.09.2015 року Сафір Ф.О. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилась, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, за місцем реєстрації. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. Суд вважає за можливе справу розглянути без участі відповідача, на підставі наявних в справі доказів, із винесенням заочного рішення по справі, оскільки відносно цього не заперечив представник позивача. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Згідно ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 19 жовтня 2011 року відповідач [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», уклавши кредитний договір б/н та отримавши кредитну картку з встановленим кредитним лімітом в розмірі 2200 грн. зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року передбачено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, що визначено п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, що додані позивачем до позовної заяви. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як встановлено в суді, сторони визначили, що заява позичальника [PERSON], «Умови та Правила надання банківських послуг» і «Тарифи Банку» складають укладений між ними кредитний договір. Подавши ПАТ КБ «Приватбанк» анкету-заяву позичальника від 19.10.2011 року, відповідач [PERSON] приєдналась до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах - «Умовах та правилах надання банківських послуг» і «Тарифах Банку», які викладені на сайті позивача - www.privatbank.ua. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому, відповідач [PERSON] своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилась та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6. «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобов'язання відповідно до умов підписаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених вищезгаданим договором. Відповідно до п.п.2.1.1.5.5., 2.1.1.5.7. «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідач же [PERSON] в порушення вищевказаних пунктів «Умов та правил надання банківських послуг» належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання, а саме не вносила платежі на погашення кредиту, не сплачувала нараховані відсотки за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 31.01.2016 року. Сторони домовились, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (п. 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг). У відповідності до ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, укладеним сторонами 19.10.2011 року, який є належним доказом заборгованості, станом на 31.01.2016 року [PERSON] має заборгованість в сумі 15027 грн. 88 коп., що складається з: 1306 грн. 98 коп. - заборгованості за кредитом, 9679 грн. 10 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, в тому числі 33 грн. 62 коп. несплачені проценти на поточну заборгованість, 9645 грн. 48 коп. - несплачені проценти на прострочену заборгованість; 2850 грн. - заборгованості за пенею та комісією; а також штрафи 1191 грн. 80 коп.: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 691 грн. 80 коп. - штраф (процентна складова). Враховуючи те, що відповідачем допущено порушення умов кредитного договору та вищевказаних норм законодавства, на час розгляду справи доказів сплати існуючої заборгованості відповідачем суду не надано, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 15027 грн. 88 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в сумі 1378 грн. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 599, 611, 626, 627, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved