Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

У жовтні 2019 року до суду звернувся представник позивача з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 13 лютого 2020 року позовні вимоги позивача у справі за позовом ТОВ «Глобал Спліт» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» суму заборгованості за кредитним договором № IKAPNAIG.482.003, укладеним 27 серпня 2012 року в розмірі 209 833 (двісті дев`ять тисяч вісімсот тридцять три) грн. 56 коп., а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3189 (три тисячі сто вісімдесят дев`ять) грн. 17 коп. в рівних частинах, тобто по 1063,06 грн. з кожного. 01 липня 2020 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла заява представника заявника - адвоката Карнаухова А.О., який діє в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі №225/6610/19 за позовом ТОВ «Глобал Спліт» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. У заяві про перегляд заочного рішення представник заявника - адвокат Карнаухов А.О. зазначив про те, що хоча позивач у позовній заяві і посилається на те, що між [PERSON] та ПАТ «ВБР» були укладені угоди, але саме зазначеного Кредитного договору, який є додатком до позовної заяви, з ПАТ «ВБР» [PERSON] не укладав. Крім того, жодних платежів на виконання уявного Кредитного договору не здійснював та до моменту отримання повного тексту заочного рішення взагалі не знав про наявність кредитних відносин з позивачем. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 08 вересня 2020 року заяву представника заявника - адвоката Карнаухова Андрія Олександровича, який діє в інтересах [PERSON] про скасування заочного рішення від 13 лютого 2020 року у справі №225/6610/19 за позовом ТОВ «Глобал Спліт» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості - задоволено. Скасовано заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13 лютого 2020 року у справі №225/6610/19 за позовом ТОВ «Глобал Спліт» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та призначено справу до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Таким чином, заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 серпня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір № IKAPNAIG.482.003, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 220500,00 грн., який він зобов`язався провернути в повному обсязі не пізніше 27 серпня 2019 року та сплатити проценти за його використання. Крім того, 27 серпня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки РХ029031.483.007 та з відповідачем [PERSON] - договір поруки РХ029031.52183.003, предметом яких є надання поруки вказаними вище особами за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено Договір № 146 про відступлення прав вимог, у відповідності до якого до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшли права вимоги за Кредитним договором , та всі пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором йому нарахована заборгованість за період з 25.09.2016 року по 25.09.2019 року, яка складає 209833,56 грн., з яких: 123317,35 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 73727,21 грн. - прострочена заборгованість за процентами по кредиту; 12789,00 - заборгованість за комісією по кредиту. Таким чином представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів у справі суми заборгованості в розмірі 209833,56 грн., та про стягнення з них судового збору в розмірі 3189,17 грн. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі в судове засідання не прибули з невідомої суду причини, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ємельяненко І.В. до судового засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його та відповідача [PERSON] відсутності. Щодо задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, 27 серпня 2012 року було укладено кредитний договір № IKAPNAIG.482.003 між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем [PERSON] про отримання кредиту в розмірі 220500,00 грн. Крім того, 27 серпня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки РХ029031.483.007 та з відповідачем [PERSON] - договір поруки РХ029031.52183.003, предметом яких є надання поруки вказаними вище особами за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Як убачається з матеріалів справи, 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено Договір № 146 про відступлення прав вимог, у відповідності до якого до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшли права вимоги за Кредитним договором , та всі пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні , зокрема ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях. Отже, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» є новим кредитором та набуло права вимоги за кредитним договором № IKAPNAIG.482.003, укладеним 27 серпня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] . Однак судом встановлено, що позивачем не надано доказів щодо перерахування коштів відповідачу за вказаним кредитним договором № IKAPNAIG.482.003. Крім того, позивачем не надано виписки щодо руху коштів за договором кредитним договором № IKAPNAIG.482.003. Відповідно до 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1055 цього Кодексу кредитний договір укладається у письмовій формі. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Проте згідно з п.2.3 Договору моментом (днем надання кредиту вважається день видачі готівки з каси банку або перерахування грошових коштів на відповідні рахунки,визначені в заяві позичальника Разом з тим, суд не може і прийняти виписку про рух коштів як доказ дії договору щодо користування відповідачем картковим рахунком та використання ним кредитних коштів, так як відсутні будь-які відомості, що свідчать про отримання відповідачем саме цих карток за спірним договором, а, отже, і користування ним цими кредитними коштами. Так само і відсутні жодні докази, які підтверджують факт відкриття відповідачу цього рахунку. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. При цьому обов`язок доказування покладений на учасників справи. Законом визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Так, правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 7 наведеної статті суд не може з власної ініціативи збирати докази, що стосуються предмета спору, і згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду, а правових підстав приймати бездоказово позицію позивача як апріорі істинну тільки тому, що позивачем є банківська установа, законом не встановлено і у суду таких повноважень немає. Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту шляхом перерахування його на рахунок відповідача 1 - [PERSON] , позивач не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, яким би підтвердив, що відповідачу видавалася цей кредит. А, звідси, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, тому доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не обґрунтовані. Крім того, не містять матеріали справи й визнання такого факту відповідачем, як і доказів видачі відповідачу кредитних коштів іншим способом. За таких умов, в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі. Суд не може погодитися з твердженням позивача, що сам лише факт підписання договору свідчить про видачу кредиту, оскільки така позиція не ґрунтується на положеннях закону. Суд прийшов до висновку, що у зв`язку з ненаданням банком доказів видачі кредиту, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованих сум боргу відповідачу. Враховуючи викладене, за даним позовом не вбачається підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку повернення кредиту будь-яких коштів, тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed