Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за житлово - комунальні послуги у загальному розмірі 15842,27грн., з яких: 12589,72грн - сума основного боргу, 2 329,64грн. - інфляційна складова суми боргу, 922,91грн - 3% річних. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в квартирі [ADDRESS], що перебуває на балансі позивача, зареєстрована та проживає [PERSON] (далі - відповідач), яка є членом ЖБК «Автомат-2». Позивач вказує на те, що відповідно до п.46 Статуту позивача, член житлово-будівельного кооперативу зобов'язаний своєчасно вносити платежі на: покриття розходів кооперативу (Позивача) по експлуатації і ремонту будинку; утримання прибудинкової території; внески в спеціальні фонди; плату за комунальні послуги. Однак, відповідач за отримані житлово-комунальні послуги сплачує нерегулярно та несвоєчасно, внаслідок чого за нею обліковується заборгованість, яка станом на 01.07.2014, складає 15842,27грн., з яких: 12589,72грн - сума основного боргу, 2 329,64грн. - інфляційна складова суми боргу, 922,91грн - 3% річних, яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати, оскільки в добровільному порядку заборгованість відповідачем не погашається. В судове засідання представник позивача не з'явився, сповіщений належним чином про час та місце слухання справи, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомляла, заперечень на позов не надавала та не просила слухати справу за її відсутності. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Житлово-будівельний кооператив «Автомат-2» (далі - позивач) зареєстровано Шевченківською в м.Києві Державною адміністрацією 31.06.1986, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та Статутом кооперативу (далі - Статут) (а.с.8-28). Відповідно до Статуту позивача, останнього створено з метою забезпечення житлом членів ЖБК «Автомат-2», шляхом будівництва одного житлового будинку по [ADDRESS] з подальшою його експлуатацією. Згідно з п.15 Статуту позивач здійснює експлуатацію і ремонт належного йому будинку та утримання прибудинкової території за рахунок власних грошових коштів на засадах самоокупності. Відповідно до ст.16 Статуту позивач має право: передати житловий будинок на технічне обслуговування державній житлово-експлуатаційній організації; укладати договори пов'язані з будівництвом, експлуатацією і ремонтом житлового будинку і утриманням прибудинкової території, а також інші договори відповідно до цілей діяльності позивача. Пунктом 17 Статуту позивач зобов'язаний своєчасно проводити ремонт житлового будинку, забезпечити безперервну роботу інженерного обладнання будинку і житлових приміщень, в належному стані утримувати під'їзди до будинку та інші місця загального користування будинку і прибудинкової території. Так, на виконання своїх зобов'язань передбачених Статутом, позивачем укладено наступні договори: договір №9347001 від 01.05.2001 на постачання теплової енергії у гарячій воді; договір №05539/4-10 від 15.03.2005 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі; договір №84 від 29.12.2006 на транспортування природного газу; договір №06/2007 від 01.04.2007 на організацію обслуговування будинку та прибудинкової території житлово-будівельного кооперативу; договір №07/2008 від 01.01.2008 на організацію обслуговування будинку та прибудинкової території житлово-будівельного кооперативу; договір №5196001 від 02.03.2011 про постачання електричної енергії; договір №308/13/НСЛ від 11.02.2013 по збиранню та вивезенню твердих побутових відходів; договір №97 на від 01.09.2012 технічне обслуговування ліфтів; договір №3477 від 30.08.2013 про надання послуг; договір №3478 від 30.08.2013 про надання послуг; договір №26004000023132 від 18.04.2013 банківського рахунку (а.с.30- 71). Згідно з п.22 Статуту грошові кошти позивача складаються з вступних внесків, пайових внесків, внесків на проведення капітального ремонту будинку, внесків на експлуатацію будинку і утримання прибудинкової території, інших надходжень. Відповідно до п.46 Статуту член житлово-будівельного кооперативу зобов'язаний своєчасно вносити платежі на: покриття розходів кооперативу (позивача) по експлуатації і ремонту будинку; утримання прибудинкової території; внески в спеціальні фонди; плату за комунальні послуги. З наявних матеріалів справи встановлено, що в квартирі [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, зареєстрована та проживає [PERSON], про що свідчить довідка №80 від 26.08.2014 за формою №3 (а.с.76). Відповідач є власником вказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.08.2003 (а.с.72). Також встановлено, що, станом на 05.02.2014, відповідач є членом ЖБК «Автомат-2» з 18.12.2013, про що свідчить витяг з реєстру членів кооперативу (а.с.75). З матеріалів справи вбачається, що відповідач користувалася житлово-комунальними послугами, однак, оплату за ці послуги здійснювала нерегулярно та несвоєчасно, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка згідно з рахунком заборгованості позивача за житлово-комунальні послуги, у період з січня 2009 по червень 2014 включно, у загальному розмірі складає 15842,27грн., з яких: 12589,72грн - сума основного боргу, 2 329,64грн. - інфляційна складова суми боргу, 922,91грн - 3% річних (а.с.7). Доказів, щоб спростовували зазначений розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, наявні матеріали справи не містять. Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем, з метою досудового врегулювання спору, 11.05.2012 відповідачу направлялося повідомлення про заборгованість, 26.06.2013 направлено лист-попередження, а 16.09.2013 - претензію про погашення заборгованості за спожиті та неоплачені комунальні послуги. Однак, зазначені листи-попередження та претензія залишено відповідачем без задоволення. Так, відповідно ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV зі змінами, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст.67 Житлового Кодексу Української РСР від 30.06.1983 №5464-Х зі змінами та доповненнями (далі - ЖК України), плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст.66 ЖК України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, споживач зобов'язаний оплачувати послуги у встановлені строки (п.30 Правил); розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги, у період з січня 2009 по червень 2014 включно, в загальному розмірі в сумі 15842,27грн., з яких: 12589,72грн - сума основного боргу, 2 329,64грн. - інфляційна складова суми боргу, 922,91грн - 3% річних. Також, згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved