Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачі звернулися в суд з позовною заявою до Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в якій просять: - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1427 га з цільовим призначенням для введення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], яка належала померлій [INFO] [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності по праву спадкування за законом на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1427 га з цільовим призначенням для введення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], яка належала померлій [INFO] [PERSON]. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не з'явились, надали суду заяви про підтримання позовних вимог у повному обсязі та з проханням справу слухати у їх відсутність. Представник відповідача - Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про визнання позову у повному обсязі та з проханням справу слухати за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, розглянувши справу в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, дослідивши представлені докази, оглянувши копію спадкової справи №280/2010 до майна померлої [INFO] [PERSON], суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 18.06.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №424 (а.с.5). Померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М. 25.04.2008 р за реєстровим №1226 належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Право власності на будинок зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Також померлій [PERSON] належала земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, що розташована по [ADDRESS], на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 12.12.2011 року Роздільнянською райдержадміністрацією, а також земельна ділянка площею 0,1427 га з цільовим призначенням для введення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5102246002015 від 15.09.2015 року (а.с.19-23). Відповідно до зазначеного Витягу з ДЗК дата державної реєстрації земельної ділянки становить 08.04.2010 року, технічна документація з землеустрою затверджена 06.09.2008 року, а підставою для виникнення права власності є рішення органу місцевого самоврядування Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області №279-V від 16.07.2008 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, у вигляді вищезазначених земельних ділянок та житлового будинку. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої. Спадкуванням, згідно ст.1216 ЦК України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не склала, тому має місце спадкування за законом. В порядку ст.1261 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом входять діти померлого, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є доньки померлої [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, наявними в матеріалах справи (а.с.21,29). В подальшому позивачі уклали шлюб та змінили свої прізвища (а.с.25-28, 30-32). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, своєчасно звернулися до Іллічівської міської державної нотаріальної контори ГУЮ в Одеській області з заявою про прийняття спадщини від 02.10.2010 року №676 та заявою №675 відповідно, на підставі яких була заведена спадкова справа №280/2010, фотокопія якої долучена до справи. Позивачам нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, крім іншого, на вказаний житловий будинок, однак позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку у зв'язку з тим, що спадкодавець [PERSON] за життя не зареєструвала за собою право власності на вищевказану земельну ділянку та не отримала Державний акт про право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку (а.с.33). Крім позивачів з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах без зміни її цільового призначення. Відтак, померлій [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 0,1427 га з цільовим призначенням для введення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], вказаний факт підтверджується довідкою Відділу держкомзему, наявною в матеріалах справи. Однак Державний акт на право приватної власності на землю за життя [PERSON] отримати не встигла. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання а судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1427 га з цільовим призначенням для введення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], належала на праві власності померлій [PERSON] і входить до складу спадщини, яка відкрилась після її смерті. Судом досліджено достатньо доказів для задоволення позову [PERSON] та [PERSON] На час розгляду справи в суді право власності на землю ніким не оспорюється. Оскільки єдиними спадкоємцями померлої є її доньки, позивачі [PERSON] та [PERSON], то право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], належить визнати в рівних частках за ними, по 1/2 частині за кожною. Судові витрати позивачами сплачено при зверненні з позовом до суду у повному обсязі. На підставі ст.ст. 1218, 1223, 1261, 1268-1270, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved