Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок, який знаходиться в с. Яворівка Новоград-Волинського району Житомирської області, по вул. Матвіївська, 3 (далі Будинок). В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті баби [PERSON], яка померла 19.02.2014 року, відкрилась спадщина, що складається, окрім іншого майна, з Будинку. Як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у звязку з відсутністю належно зареєстрованого правовстановлюючого документу на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлій. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти чого представник відповідача у своїй заяві від 22.09.2016 року не заперечив. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.02.2014 року померла [PERSON], рідна баба позивача, після смерті якої відкрилась спадщина на Будинок, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак згідно погосподарської книги № 6 за 2015 рік, особовий рахунок № 0217-5, належав померлій. За життя [PERSON]Д, розпорядилась своїм майном склавши заповіт на імя онука позивача по справі [PERSON] Позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом другої черги, після смерті якої спадщину прийняв, звернувшись 05.01.2015 року з відповідною заявою до нотаріуса та отримав 29.08.2015 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки, що підтверджується відповідними копіями. Інші особи з заявами про прийняття спадщини не звертались. Вказані обставини підтверджуються листом приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] від 19.07.2016 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.08.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Будинок у звязку з відсутністю належно зареєстрованого правовстановлюючого документу на нього. 29.05.2015 року позивачем на Будинок було виготовлено технічний паспорт, в якому вказано характеристику, квадратуру та всі параметри обєкту нерухомості, зокрема він побудований протягом 1960-1984 років, має загальну площу 44,3 кв.м., житлову площу 30,7 кв.м. та господарські будівлі і споруди: два сараї, вбиральню, літню кухню та погріб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. Відповідно до чинного на час будівництва Будинку (1960 рік) законодавства, яке не повязувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Як слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном. Пунктом 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишився після смерті його баби [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved