Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначаючи, що з 21 червня 2013 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини були розірвані в жовтні 2016 року, у звязку із конфліктами, які виникали під час ведення сумісного побуту, а також у звязку з різними поглядами на життя. Спільне господарство на теперішній час не ведуть, а тому вона змушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала суду письмову заяву у якій просить суд розглянути цивільну справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву у якій просить суд розглянути цивільну справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ №252194 від 21 червня 2013 року виданим Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії І-КИ №468901 виданим Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Відповідно до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності із ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини викладені позивачем у позовній заяві, а також те, що сторони у справі спільного господарства не ведуть, разом не проживають, спроб для примирення не здійснюють, шлюб набув формального характеру, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За приписами частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, що становить 640,00 грн. Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивачки підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 640,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved