Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У квітні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] з вимогами про вилучення у нього та передачу у заклад Позивачу предмету застави - автомобіля марки «БМВ», модель «Ікс 5», 2001 року виписку, д/н [NUMBER], номер кузова [NUMBER], а також комплекту ключів до нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Позивач посилається на те, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 березня 2012 року на підставі Кредитно-заставного договору №К331АЕ000036645 від 06.02.2008 року в рахунок погашення заборгованості Відповідача перед банком на зазначений автомобіль було звернуто стягнення шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк»з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку. Не зважаючи на це Відповідач автомобіль банку добровільно не передає, що робить неможливим виконання рішення. Відтак, Позивач вважає, що має право просити суд захистити свої права як стягувача шляхом передачі предмету застави у заклад. Представник Позивача у судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд за згоди представника Позивача ухвалив розглядати справу у його відсутність із постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив наступне. 06.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приват Банк»та [PERSON] було укладено Кредитно-заставний договір №К331АЕ000036645 від 06.02.2008 року, відповідно до якого останній отримав кредит на суму 52721,03 доларів США, строком до 05.02.2013 року, зі сплатою 10,56% річних за користування кредитними коштами. Крім того, в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань він передав Позивачу в заставу автомобіль марки «BMW Х5», 2001 року випуску, номер кузова/шасі -[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, і рішенням від 01 березня 2012 року позову було задоволено, зокрема: звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «БМВ», модель «Ікс 5», 2001 року виписку, днз. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Л331АЕ000036645 від 06.02.2008 року в сумі 452548 (чотириста п'ятдесят дві тисячі п'ятсот сорок вісім) гривень 73 копійки шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк»з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку. Звертаючись до суду із позовом про передачу предмета застави у заклад Позивач фактично зазначає, що це є необхідним для виконання рішення від 01.03.2012р. про звернення стягнення на предмет застави. Разом з тим, у відповідності до ст. 44 Закону України «Про заставу» заклад є одним з видів договору застави рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. Таким чином заклад є цивільно-правовим договором, укладення якого полягає у досягненні згоди між його сторонами стосовно всіх істотних умов. Вирішення судом питання про зміну умов договору застави за заявою однієї з сторін можливе лише у відповідності до ст. 651 Цивільного кодексу України, проте Позивач у позові не наводить жодного обґрунтування необхідності такої зміни. Безспірно встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] не погоджували між собою передачу автомобіля, належного Відповідачу, у заклад. Таким чином, вимога про примусове вилучення автомобіля і передачу його у заклад не відповідає ані умовам договору, ані чинному законодавству. Так, у відповідності до п.п. 14.7, 14.8 Кредитно-заставного договору визначені способи захисту Заставодержателя у випадку невиконання своїх зобов'язань щодо передачі автомобіля чи порушення порядку звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу його третій особі - це нарахування відповідних штрафних санкцій. Відтак, підстав для задоволення заявлених позовних вимог суд не вбачає.

Outcome: dismissed