Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. У позовній заяві позивач вказує, що 29.03.2018 року він надав [PERSON] , для власних потреб позику в розмірі 49913,75 грн., з терміном повернення коштів до 06.04.2018 року, На підтвердження факту отримання грошей [PERSON] написав розписку. У вказаний строк до 06.04.2018 року [PERSON] борг за договором позики не повернув, ухиляється від виконання зобов`язання. У розписці від 29.03.2018 року розмір процентів за користування позикою не встановлений, стягненню з відповідача за весь період користування позикою підлягають проценти із розрахунку облікової ставки НБУ. У випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора боржник зобов`язаний сплатити інфляційні витрати та 3% відсотки річних за користування позикою, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. З урахуванням наведеного, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами позики від 29.03.2018 року в розмірі 54995,93 грн., з яких: 49913,75 грн. - борг за договорами позики, 4321,24 грн. - проценти за користування позикою, 47,12 грн. - інфляційні витрати, 713,82 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості з нарахуванням щомісячно трьох відсотків річних до дня повернення заборгованостіта судовий збір у розмірі 704,80 грн.. Представник позивача [PERSON] , адвокат Раілко С.В. у судове засідання не з`явився,звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином та відповідно до ст.128 ЦПК України. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 29.03.2018 року [PERSON] наддав [PERSON] , для власних потреб позику в розмірі 49913,75 грн., з терміном повернення коштів до 06.04.2018 року, На підтвердження факту отримання грошей [PERSON] написав розписку. У вказаний строк до 06.04.2018 року [PERSON] борг за договором позики не повернув, ухиляється від виконання зобов`язання. У розписці від 29.03.2018 року розмір процентів за користування позикою не встановлений, стягненню з відповідача за весь період користування позикою підлягають проценти із розрахунку облікової ставки НБУ. У випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора боржник зобов`язаний сплатити інфляційні витрати та 3% відсотки річних за користування позикою, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. Таким чином, загальна сума боргу за договорами позикивід 29.03.2018 року, становить 54995,93 грн., з яких: 49913,75 грн. - борг за договорами позики, 4321,24 грн. - проценти за користування позикою, 47,12 грн. - інфляційні витрати, 713,82 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості (а.с. 12,13,14). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України). Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.526 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін процентивиплачуються щомісяця до дня повернення позики. (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. На підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики від 29.03.2018 року в сумі 54995,93 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Outcome: approved