Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в сумі 24964,38грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору позики, укладеного 23.05.2011р. між сторонами, позивач надав відповідачу позику в сумі 20600грн. строком до 30.06.2011р. На підтвердження укладення договору позики відповідач склав розписку від 23.05.2011року, яку передав позивачу. У встановлений договором позики строк, відповідач своїх зобов'язань не виконав та не повернув суму позики, у зв'язку із чим станом на 16.04.2014 року сума заборгованості відповідача складає у розмірі 20600 гривень. Крім того, оскільки умовами договору розмір процентів не визначено, розмір процентів, належних до стягнення з відповідача на користь позивача, визначається на рівні облікової ставки НБУ, яка за період з 24.05.2011року по 15.04.2014року складає 4364,38 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.05.2011 року [PERSON] надав [PERSON] у борг грошову суму у розмірі 20600грн. строком до 30.06.2011року (а.с. 3). Однак, відповідачка [PERSON] у встановлений строк грошові кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 20600 гривень. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] не виконала взятих на себе зобов'язань за договором позики від 23 травня 2011року щодо повернення грошових коштів у розмірі 20600 гривень, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] у вказаній частині підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до положень частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, тому підлягають задоволенню позовні вимоги і в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4364,38 гривень процентів за користування позикою за період 24.05.2011 року по 15.04.2014 року. На підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 249,65грн.

Outcome: approved