Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], третя особа Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, про визнання права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] року померла його донька [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді ? частини земельної ділянки від земельної ділянки загальною площею 0,0800 га, наданої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та ? частини житлового будинку, зведеного на цій земельній ділянці, що знаходяться у [ADDRESS]. Інша ? частина вказаної земельної ділянки та ? частина житлового будинку належить [PERSON], [INFO], на підставі договору дарування серії ВВМ № 436827 від 22 вересня 2004 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, реєстр за № 5386. [PERSON] зазначав, що прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори у встановлений законом строк. 09 липня 2013 року була заведена спадкова справа № 15/2013 до майна померлої [INFO] року [PERSON]. Єдиним спадкоємцем за законом після померлої є її батько [PERSON], оскільки її мати [PERSON] відмовилась від спадщини на його користь. На ? частину житлового будинку з належною частиною надвірних будівель за [ADDRESS], [PERSON] одержав свідоцтво про право на спадщину за законом 21 грудня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі № 5088. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 грудня 2013 року вбачається, що власником зазначеної частини житлового будинку є [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], [PERSON] відмовлено постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 21 грудня 2013 року № 713/02-14. Вказана відмова пов'язана з тим, що земельна ділянка належала померлій на підставі договору дарування, і вказаним договором встановлено, що право власності виникає з моменту державної реєстрації та вказаний договір є підставою для видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку. За життя [PERSON] реєстрація права власності на земельну ділянку не була здійснена, а тому вказаний договір не прийнятий нотаріусом у якості правовстановлюючого документу. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0800 га, що знаходиться в [ADDRESS], з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності третьої особи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року у віці 19 років померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що померла [PERSON] доводилась дочкою позивачу по справі [PERSON] та відповідачу [PERSON] 22 вересня 2004 року [PERSON] подарував, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар в рівних частках кожна земельну ділянку площею 0,0800 га, що знаходиться в [ADDRESS], надану для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 22.09.2004 року серії ВВМ № 436827. Відповідно до п.8 вказаного договору право власності на зазначену земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього договору. За правилами п. 11 Договору він підлягає державній реєстрації та є підставою для видачі Державного акту на право приватної власності на землю. Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 079808 подарована земельна ділянка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення виконкому Софіївсько-Борщагівської сільської ради народних депутатів від 02.12.1997 року № 172. Відповідно до довідки, наданої Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області від 26 липня 2013 року за № 01-21/5976, вбачається, що земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], не обліковується в Державному земельному кадастрі. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Так, підставою для виникнення права на спадщину у [PERSON] є смерть його дочки [PERSON], яка є спадкодавицею відносно нього. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Відповідно до змісту вимог ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту такого посвідчення, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації - право власності виникає з дня державної реєстрації. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 09 липня 2013 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] року його дочки [PERSON]. Тоді ж, 09 липня 2013 року шляхом подання заяви до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], мати померлої [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] З довідки виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17 червня 2013 року № 986 вбачається, що [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 21 серпня 2004 року до дня смерті [INFO] року. 21 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка складається з ? частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель [ADDRESS], та ? частини земельної ділянки від земельної ділянки загальною площею 0,0800 га, що знаходиться в [ADDRESS] 21 грудня 2013 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме, на ? частину житлового будинку з належною частиною надвірних будівель [ADDRESS], належну померлій [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ? житлового будинку [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] Тоді ж, 21 грудня 2013 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки від земельної ділянки загальною площею 0,0800 га, що належали померлій [PERSON], оскільки наданий договір дарування не може бути прийнятий як правовстановлюючий документ. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Відповідно до положень п. 1.2. вказаного Листа право власності на житловий будинок, земельну ділянку може бути підтверджено, зокрема, нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Відповідно до ст. 37 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до положень ч. 4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АРК або органів місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до вимог п. «Г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як вбачається з викладеного, [PERSON] передав [PERSON] належну йому на праві приватної власності землю, що підтверджується договором дарування. Вказана земельна ділянка належала дарувальнику відповідно до Державного акту на підставі рішення виконкому Софіївсько-Борщагівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області. Як зрозуміло суду із роз'яснень, викладених у постанові Кабінету Міністрів України та Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, нотаріально посвідчений договір дарування є належним підтвердженням виникнення, переходу та припинення речових прав на нерухоме майно. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved