Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач, гр. [PERSON], звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із означеною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право особистої приватної власності на ? частку\~садового будинку з господарчими будівлями та спорудами № 12, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, СОГ «Ява», вулиця лінія 39, право особистої приватної власності на ? частку\~земельної ділянки № 12 площею 0,058га, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, СОГ «Ява», вулиця лінія 39, право особистої приватної власності на автомобіль марки «ВАЗ», модель «21070», 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], припинити відповідачу право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль марки «ВАЗ», визначити порядок користування вказаною земельною ділянкою № 12, а також виділити їй у натурі ? частку\~вказаного садового будинку з господарчими будівлями та спорудами № 12. Позивачка вказує, що від шлюбу з відповідачем вони мають доньку Аліну, [INFO]. В період подружнього життя за спільні кошти позивачем та відповідачем придбано садовий будинок № 12 з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 18,5кв.м., розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, СОГ «Ява», вулиця лінія 39, земельну ділянку площею 0,058га, на якій розташований вказаний будинок, а також автомобіль марки «ВАЗ», модель «21070», 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. На даний момент позивач має намір поділити вказане майно, що набуте колишнім подружжям за час шлюбу. Ухвалою від 25.11.2016р. за клопотанням позивача було призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту [PERSON] Провадження по справі зупинено. 10.02.2017р. до суду надійшло повідомлення від експерта [PERSON], в якому зазначено про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи, враховуючи відсутність технічного паспорту на домоволодіння та геодезичної зйомки земельної ділянки. Ухвалою від 10.02.2017р. провадження по даній справі відновлено. 30.08.2017р. від представника позивача надійшла заява про залишення без розгляду поданої позовної заяви в частині визначення порядку користування земельною ділянкою № 12, розташованої в СОГ «Ява» по вулиці лінії 39, а також виділення позивачу у натурі ? частки\~садового будинку з господарчими будівлями та спорудами № 12, розташованого за тією ж адресою. У судовому засіданні представник позивача позов з урахуванням поданої заяви про часткову відмову підтримав та просив його задовольнити, висловив думку про не заперечення проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення. Від відповідача не надійшло жодної заяви, у тому числі про розгляд справи за його відсутності, хоча він неодноразово викликався до суду, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду даної справи. Враховуючи наведене, суд розглядає дану справу на підставі наявних у справі доказів згідно статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх зясування і доведеність, дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 18.10.2003 року Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 54. Від шлюбу є донька Аліна, [INFO]. В період шлюбу за спільні кошти позивачем та відповідачем придбано садовий будинок №12 з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 18,5кв.м., земельну ділянку площею 0,058га, розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, СОГ «Ява», вулиця лінія 39, а також автомобіль марки «ВАЗ», модель «21070», 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Право власності на садовий будинок і земельну ділянку було оформлено на імя відповідача (що підтверджується інформаційною довідкою № 66197064 від 18.08.2016р., підстава договір купівлі-продажу від 27.10.2006р.), а на автомобіль на імя позивача (що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії РСА № 790046). Рішенням Овідіопольського районного суду від 22.04.2014р. по справі № 509/1353/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, малолітня донька після розірвання шлюбу залишилася на вихованні позивача. Пунктами 22 та 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. ч. 2 та \~3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічні положення містить п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Відповідно до частин 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За таких підстав, законодавцем унормовано як загальне положення про поділ майна подружжя (щодо права спільної сумісної власності на таке майно), так і право суду на збільшення частки в майні одного з них, однак за наявності певних обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що факт знаходження на вихованні саме у позивача доньки, яка народилася від шлюбу з позивачем, те, що сплата аліментів відповідача носить нерегулярний характер, що транспортним засобом користується відповідач, який також проживає в їх спільному із позивачем садовому будинку, і становить перелік обставин, що мають істотне значення, що, у свою чергу, надає можливість збільшити частку позивача у транспортному засобі. Додатково слід приділити увагу тому факту, що позивач працює вчителем і отримує невисоку заробітну плату. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved