Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є сином його дружини [PERSON] від першого шлюбу, яка померла [INFO] року. У 1987 році за проханням дружини він зареєстрував у будинку відповідача, який там фактично проживав з 1987 року по 1998 рік. У 1998 році відповідач одружився та став проживав з своєю сім»єю по вул. Верхній, 3 с.Іванівка Арбузинського району. Посилаючись на те, що з 1998 року відповідач у будинку не проживає, не користується ним, не несе витрати на його ремонт, позивач прохав визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлений позов. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що дійсно з 1998 року проживає разом з своєю сім'єю по вул. Верхній, 3 с.Іванівка Арбузинського району. Знятися з реєстрації не бажає, поскільки дружина не бажає його зареєструвати за місцем фактичного проживання, крім того, з позивачем він має спір щодо спадкового майна. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у власності позивача на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 5 жовтня 1992 року Іванівською сільською радою, перебуває житловий будинок [ADDRESS]. Як вбачається з довідки Арбузинського РС УДМС України в Миколаївській області № 667 від 30 квітня 2014 року у вказаному вище будинку зареєстрований відповідач [PERSON] [PERSON] вселився до спірного будинку як син колишньої дружини власника будинку [PERSON] У липні 2006 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Як вбачається з довідки Іванівської сільської ради № 245 від 9 квітня 2014 року відповідач [PERSON] не проживає [ADDRESS] з 1989 року так як має інше житло, де проживає з своєю сім'єю, що не заперечувалося і самим відповідачем. Відповідно до ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.391 ЦК України, ст.9 ЖК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статті 150, 156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім»ї власника будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин з власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Суд не приймає до уваги також доводи відповідача про те, що його не бажає зареєструвати дружина за місцем нового проживання як поважну причину відсутності за місцем його реєстрації. До поважних причин у розумінні ст. 405 ЦК України закон відносин обставини, які встановлюють факт перешкоджання проживанню бувшому члену сім»ї у будинку зі сторони власника, членів його сім»ї або інших осіб. Однак, як встановлено у судовому засіданні, відповідач самостійно покинув будинок, забрав свої речі. За такого, поскільки відповідач не подав доказів на підтвердження поважності причини відсутності у спірному житловому будинку більше року, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та до їх задоволення. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved