Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду із уточненим та доповненим в подальшому позовом до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради, Малиновський районний у м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Малиновський районний у м. Одесі ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області), про позбавлення батьківських прав та встановлення факту батьківства, посилаючись на те, що з 2009 року по червень 2014 рік її син - [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від їх сумісного проживання [INFO] у її сина та [PERSON] народилась донька [PERSON]. Зазначала, що після народження дитини її син, відповідачка та онучка почали жити разом із нею та її матір'ю - [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2002 року. Стверджувала, що за час проживання однією сім'єю, її син та відповідачка вели спільне господарство і бюджет. В період вагітності відповідачки, [PERSON] піклувався нею як чоловік, вони разом чекали народження доньки, після народження якої, [PERSON] не тільки визнавав себе батьком дитини, а й дуже радів цьому, відвідував відповідачку в пологовому будинку, забрав її та доньку після виписки додому, піклувався за донькою. 09 серпня 2011 року, відповідачка зареєструвала народження доньки у Другому Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що у Книзі реєстрації народжень був зроблений актовий запис №673. Ім'я та по батькові дитини у Книзі реєстрації народжень було записано відповідачкою у відповідності до ч.1 ст.135 СК України, у зв'язку з чим, [PERSON] отримувала на дитину допомогу як одинока мати. Вказувала, що її син разом з відповідачкою планували пізніше оформити батьківство дитини, так як на час реєстрації народження доньки, батько дитини постійно був зайнятий на роботі і не міг разом прийти до органів державної реєстрації актів цивільного стану для написання відповідної заяви. [INFO] її син [PERSON] помер. При житті, [PERSON] визнавав себе батьком дитини [PERSON], [INFO], збирався подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе її батьком. Однак, не встиг це зробити у зв'язку зі смертю. Позивачка стверджувала, що після смерті сина, її невістка [PERSON] деякий час продовжувала проживати з нею, її матір'ю та онучкою, втім, в жовтні 2015 року [PERSON] повідомила, що їде на заробітки, зібрала свої речі та поїхала в невідомому напрямку. Після свого від'їзду [PERSON] на зв'язок не виходить, на телефонні дзвінки не відповідає, не приїжджає відвідувати доньку, жодної матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Встановлення факту визнання [PERSON] батьківства по відношенню малолітньої [PERSON], [INFO], необхідно позивачці для підтвердження родинних відносин з онукою [PERSON], [INFO], оскільки дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2017 року за позовом [PERSON], відповідачка була позбавлена батьківських прав щодо її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та позивачку було призначено опікуном малолітньої дитини. Посилаючись на те, що [PERSON] є біологічним батьком дитини, оскільки на час народження дитини, відповідачка у зареєстрованому шлюбі ні з ким не перебувала, а проживала з померлим, позивачка просила суд винести рішення, яким встановити факт того, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Одеси, померлий [INFO], є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], уродженки м. Одеси, громадянки України; Внести зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO], актовий запис за №673 від 09 серпня 2011 року, складеного Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а саме виключити відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], актовий запис за №673 від 09 серпня 2011 року,складеного Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області «[PERSON], громадянин України», в графі «відомості про батька» зазначити: батько «[PERSON], [INFO], громадянин України, уродженець м. Одеса, Україна. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2017 року позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною та позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про визнання батьківства, виключення з актового запису відомостей про батька дитини та внесення відомостей до актового запису про батька дитини були роз'єднані, та виділені в два окремих провадження (а.с.1). Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог, просила суд їх задовольнити та слухати справу за її відсутності, не заперечувала проти розгляду справи в порядку заочного провадження у зв'язку з неявкою відповідачки (а.с.48). Відповідачка в судове засіданні не з'явилася, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила (а.с. 75). Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. 74). Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради, Малиновський районний у м. Одесі в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. До суду була направлена заява вказаного відділу про розгляд справи за відсутністю їх представника (а.с.33). Представник Малиновського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. 73). Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, допитавши свідків, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 12, розділом третім Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Матеріалами справи встановлено, що позивачка є рідною матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з жовтня 2009 року по [INFO] проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], відповідачкою у справі. Встановлено, що у період спільного проживання з [PERSON], відповідачка завагітніла і [INFO] народила доньку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.13). З змісту свідоцтва про народження дитини вбачається, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що 09 серпня 2011 року відповідачка зареєструвала народження доньки у Другому Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції про що, у Книзі реєстрації народжень був зроблений актовий запис №673. Ім'я та по батькові дитини у Книзі реєстрації народжень було записано відповідачкою у відповідності до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується актовим записом про народження №673 від 09 серпня 2011 року (а.с. 55). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги від 09 серпня 2011 року, батько дитини [PERSON], зазначений у свідоцтві про народження зі слів матері (а.с.14). [INFO] [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12). Встановлено, що після смерті [PERSON], відповідачка [PERSON] до жовтня 2015 року проживала та була зареєстрована разом з дитиною та позивачкою за адресою: [ADDRESS], що підтверджується атом та довідкою про склад сім'ї та реєстрації (а.с.17, 18). Згідно висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 30 жовтня 2017 року №2845/ 01-20 малолітня [PERSON], [INFO], залишилася без батьківського піклування, оскільки мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Дитина проживає з бабусею [PERSON], яка її повністю утримує та матеріально забезпечує (а.с.22-24). Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2017 року за позовом [PERSON], відповідачка була позбавлена батьківських прав щодо її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та позивачку було призначено опікуном малолітньої дитини (а.с. 68-72). Вказаним рішенням було встановлено, що з жовтня 2015 року відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з дитиною не спілкується, від виховання доньки самоусунулась, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки, станом здоров'я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей в найповнішому обсязі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги не надає. Місце проживання відповідачки не відоме, що підтверджується висновком органу опіки та піклування від 30 жовтня 2017 року (а.с. 68-72). Факт того, що [PERSON] був батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] підтверджується заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2017 року, висновком органу опіки та піклування, поясненнями свідків, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили факт того, що померлий [PERSON] при житті визнавав своє батьківство відносно дитини [PERSON], [INFO], піклувався про неї, матеріально утримував (а.с.22-24,36,37-38,39,40-41,42,43-44). Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Статтею 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Приймаючи до уваги, що батьківство це факт походження дитини від певного чоловіка (батька) і в спірних правовідносинах є природнім, а не юридичним (на відміну від усиновлення), а тому виникає відносно дитини з моменту її народження, а судове рішення лише підтверджує даний факт для його юридичного оформлення. Отже, суд вважає, щопозивачка обґрунтовано звернулася до суду з даним позовом, оскільки позовні вимоги відповідають інтересам дитини. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про встановлення факту батьківства підлягають задоволенню. Згідно правової позиції у справі за № 6-617цс17 Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 квітня 2017 року, відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. На підставі викладених норм сімейного права можна зробити наступні висновки. Законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить у відповідності до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Тому положення частини другої статті 129 СК України, яке є спеціальним, не може бути поширене на положення про визнання батьківства, передбачені у статті 128 СК України. Судовий збір у справі становить 640,00 грн. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved