Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 08.02.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Згідно цього договору [PERSON] передав у позику грошові кошти [PERSON], про що відповідач написав відповідну боргову розписку. Грошові кошти у розмірі 31 500,00 грн. відповідач зобов'язувався повернути до 08.03.2017 року включно. Також, відповідно до договору позики передбачено, що при порушенні строку повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 10% від загальної суми позики. Відповідач не виконав свої зобов'язання належним чином, що стало причиною для звернення до суду. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу за його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. 08.02.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Згідно цього договору [PERSON] передав грошові кошти [PERSON], про що відповідач написав відповідну боргову розписку. Грошові кошти у розмірі 31 500,00 грн. відповідач зобов'язувався повернути до 08.03.2017 року включно. Також, відповідно до договору позики передбачено, що при порушенні строку повернення позики позичник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 10% від загальної суми позики. Положеннями ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. П.6 Договору позики передбачає, у разі порушення строку повернення позики, позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 10% від загальної суми, який складає 3150 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести чи спростувати, ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач в свою чергу повернення коштів [PERSON] чи виникнення форс-мажорних обставин, що не дали можливість виконати зобов'язання належними та допустимими доказами не підтвердив. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню частково. У відповідності до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, проте у зв'язку з відсутністю оригіналу квитанції про сплату судового збору суд позбавлений можливості стягнути зазначені кошти. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 509, 525-527, 530, 610-612, 625, 837, 839, 846 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: partial