Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 133148 грн. 66 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач 15 березня 2018 року о 09 год. 51 хв. рухалась в м. Кропивницькому по вулиці Яновського, буд. 105, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21150, державний номер [NUMBER] , де не була уважна, не стежила за зміною дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху та при об`їзд вибоїни та проїзній частині перехрестя вул. Яновського та вул. Глибко, виїхала на зустрічну смугу, де допустила зіткнення з транспортним засобом Toyota Land Cruiser, державний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП належний позивачу транспортний засіб Toyota Land Cruiser, державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Своїми діями відповідач порушила вимоги п.п. 2.3Б, 12.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2018 року, яка набрала законної сили 07 травня 2018 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільна відповідальність транспортного засобу ВАЗ 21150, державний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в листі № 5404-31 від 17 серпня 2018 року повідомило, що ринкова вартість транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», державний номер [NUMBER] на дату ДТП складала 1254915 грн. 36 коп., розмір відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Land Cruiser, державний номер [NUMBER] - [NUMBER] грн. 66 коп., розмір відновлювального ремонту з врахуванням зносу транспортного засобу Toyota Land Cruiser, державний номер [NUMBER] - [NUMBER] грн. 66 коп., виплата страхового відшкодування по транспортному засобу «Toyota Land Cruiser», державний номер [NUMBER] була проведена в розмірі 1000000 грн. Тобто, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідно до страхової суми (ліміту відповідальності страховика) відшкодувало позивачу оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП транспортного засобу Toyota Land Cruiser, державний номер [NUMBER] в розмірі 100000 грн. При цьому вказаної страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди недостатньо. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення 13148 грн. 66 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди. В результаті ДТП позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належної йому недешевої речі. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивач оцінює в сумі 5000 грн. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В постанові суду від 24 квітня 2018 року, протоколі про адміністративне правопорушення вказано прізвище відповідача « [PERSON] ». В поясненнях від 15 березня 2018 року складених на місці ДТП вказано прізвище відповідача « [PERSON] ». Вказано, що відповідач після зміни прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », не замінила водійське посвідчення [NUMBER] , що було тимчасово вилучене згідно протоколу про адміністративне правопорушення. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 24 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання /а.с.17-18/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2019 року відкладено підготовче засідання /а.с.35-36/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /а.с.103/. 04 січня 2019 року від представника ПрАТ СК «ПЗУ Україна» до суду надійшли письмові пояснення по справі, відповідно яких вказано, що 23 січня 2018 року між страховиком та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9847573. Забезпеченим згідно полісу, є автомобіль ВАЗ 21150, номерний знак [NUMBER] . 15 березня 2018 року сталась ДТП за участю автомобіля ВАЗ 21150, номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля Toyota Land Cruiser, державний номер [NUMBER] . В результаті даного ДТП, автомобіль Toyota Land Cruiser, державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 16 березня 2018 року позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Розглянувши дану заяву, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до ліміту відповідальності страховика, відшкодувало позивачу оцінену шкоду у розмірі 1000 000 грн., яка була заподіяна у результаті ДТП. На даний час ПрАТ СК «ПЗУ Україна» повністю виконало свої зобов`язання за договором страхування АК/9847573 /а.с.25/. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Захарченко І.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Паіцика О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що розмір збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу Toyota Land Cruiser, встановлений страховою компанією, є значно завищеним. Проте, у відповідача відсутні гроші для проведення судової експертизи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 15 березня 2018 року о 09 год. 51 хв. [PERSON] , рухалася в м. Кропивницькому по вул. Яновського, 105, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21150, державний номер [NUMBER] , де не була уважна, не стежила за зміною дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху та при об`їзді вибоїни та проїзній частині перехрестя вул. Яновського та вул. Глібко, виїхала на зустрічну смугу, де допустила зіткнення з транспортним засобом Toyota Land Cruiser, державний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] транспортний засіб Toyota Land Cruiser 200, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] належить [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до довідки «Про результати проведеної перевірки матеріалів за фактом ДТП від 15 березня 2018 року» ст. слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, 15 березня 2018 року в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події під №12218 зареєстровані матеріали дорожньо-транспортної пригоди у м. Кропивницькому. Проведеною перевіркою встановлено, що 15 березня 2018 року о 09:51 год., [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21150, реєстраційний номер [NUMBER] , грубо порушила вимоги п.п. 1.2, 2.3 (б) ПДР України. Рухаючись по проїзній частині вул. Яновського, зі сторони вул. Глінки в м. Кропивницькому, нехтуючи елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та проявивши особисту неуважність, чим позбавила себе можливості вірно оцінювати дорожньою обстановку, грубо порушуючи вимоги п. 12.1, 10.1, 13.1, 13.3 ПДР та при об`їзді вибоїни на проїзній частині перехрестя вул.. Яновського та Глібка, виїхала на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з автомобілем марки «Toyota Land Cruiser 200», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, зі сторони вул. Ушакова в напрямку вул. Глінки. В результаті ДТП відповідно до повідомлення Кіровоградської дитячої обласної лікарні пасажир автомобіля ВАЗ 21150 реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , 2015 р.н., отримав тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку (не госпіталізований), відповідно до повідомлення Кіровоградської дитячої обласної лікарні пасажир автомобіля ВАЗ 21150, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , 2017 р.н., отримала тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку (не госпіталізована), відповідно до повідомлення Кіровоградської обласної лікарні водій автомобіля ВАЗ 21150, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , 1992 р.н. отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин скроневої ділянки зліва, забійної рани правого колінного суглобу, забою лівого плечового суглобу. Відповідно до правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженим наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року, наявні тілесні ушкодження у учасників події, не спричинили розладу здоров`я і очевидно не можуть бути віднесені до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Оскільки у вказаній дорожньо-транспортній пригоді учасники не отримали середньої тяжкості тілесних ушкоджень чи тяжких тілесних ушкоджень, тому встановлена відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Допущене [PERSON] , правопорушення не тягне за собою кримінальну відповідальність, однак має ознаки правопорушення за яке передбачено адміністративну відповідальність згідно КУпАП /а.с.3-5/. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн./а.с.9/. Постанова суду набрала законної сили. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вимогами ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», з яким вона уклала договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховий поліс № АК/9847573. Страхова сума (ліміт відповідальності страховика) за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого, визначена за вказаним страховим полісом в сумі 100000,00 грн., розмір франшизи 0 грн. 16 березня 2018 року [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з заявою про настання страхового випадку по договору страхування ОСЦПВВНТЗ /а.с.49-55/. Відповідно до звіту № SOS -194258 проведеного на замовлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна», фізичною особою - підприємцем [PERSON] , дата оцінки - 15 березня 2018 року, дата складанні звіту - 26 березня 2018 року, розмір збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу Toyota Land Cruiser 4.5 6АТ, реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження, станом на дату оцінки, складає 233 148 грн. 66 коп. /а.с.56-78/. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» по визнаному страховому випадку відшкодовано позивачу [PERSON] матеріальну шкоду у загальному розмірі 1000 000 грн. /а.с.79/. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу (п. 1.1); страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування» (п. 1.2); потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п. 1.3); особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). Такі висновки щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність було викладено Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відступивши від попередніх висновків, сформульованих Верховним Судом України. При цьому, встановлено, що розмір завданої шкоди, перевищує ліміт відповідальності страховика, який відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 100 000 грн. Отже, з урахуванням того, що розмір завданої позивачу шкоди в результаті ДТП перевищує ліміт відповідальності страховика, з відповідача необхідно стягнути різницю між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування, що складає суму 133 148,66 грн. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях з приводу пошкодженого автомобіля, суд з урахуванням положень розумності, співмірності та достатності дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 2 500 грн. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1400 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial