Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що від шлюбу з відповідачем [PERSON], який розірвано рішенням Камінь-Каширського районного суду від 12 липня 2011 року, має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживають з нею. Вона працює вчителем і її доходів не вистачає щоб повністю забезпечити їхні потреби. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює у м. Ковелі, є військовослужбовцем. З урахуванням наведеного, просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 40 % від усіх видів його доходів щомісяця, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Під час розгляду справи [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, у якій просить стягувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 заробітку відповідача. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю і не заперечив сплачувати аліменти на утримання його двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено судам, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи, що відповідач [PERSON] позов визнав і таке визнання ним позову є безумовним та не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу роз'яснені, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю і позивачка [PERSON] при подачі позову звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON], у відповідності до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», належить стягнути в дохід держави судовий збір у мінімальному розмірі, що становить 551 грн. 20 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Outcome: approved