Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те, що 28.01.2008 між сторонами виникли договірні відносини щодо отримання відповідачем кредиту в розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач отримала кредитні кошти, але не виконує зобовязань з його повернення в результаті чого станом на 28.02.2018 виникла заборгованість в розмірі 74809,16 грн., а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 3567,58 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 63495,05 грн., заборгованість з пені та комісії в розмірі 3708,00 грн. та штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), 3538,53 грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом та сплачені судові витрати. У відзиві на позовну заяву відповідач позов визнала частково, вважає що заборгованість за відсотками згідно її розрахунків має складати 4098 грн., сплата комісії в сумі 3708 грн. умовами договору не передбачена, штраф у розмірі 4038, 53 гривні заявлений поза межами строків позовної давності, одночасне стягнення штрафу і пені за одно й те саме правопорушення заборонено Конституцією України.\~ У відповіді на відзив на позовну заяву представник Приватбанку наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки банком правомірно піднята відсоткова ставка, штраф і пеня не є взаємовиключними видами неустойки, підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення штрафу немає. 02.05.2018 [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, в якому просила визнати протиправним підвищення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» процентної ставки за користування кредитними коштами за договором № б/н від 28.01.2008, який укладений між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: з 01.09.2014 до 34,80 % на рік з 01.04.2015 до 43,20 % на рік. Відзиву на зустрічну позовну заяву не надходило. Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявився, заявою не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника банку. Представник відповідача адвокат [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачки, позовні вимоги визнав частково у відповідності до відзиву від 02.05.2018 року, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав та просить задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачки та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 28.01.2008 звернулася до позивача з заявою, в якій, з урахуванням долучених до матеріалів справи Умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна» просила відкрити їй рахунок та надати послуги, а саме кредит з базовою відсотковою ставкою 3 % на місяць. У своїй заяві [PERSON] підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банка. [PERSON] погодилася з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банка є договором між сторонами про надання банківських послуг. Відповідно до положень ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем у [PERSON] перед банком станом на 28.02.2018 виникла заборгованість в розмірі 74809,16 грн., а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 3567,58 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 63495,05 грн., заборгованість з пені та комісії в розмірі 3708,00 грн. та штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), 3538,53 грн. (процентна складова). Суд не може погодитись з вказаним розрахунком наданим позивачем в повному обсязі, виходячи з наступного. Як вбачається з ч. 2-3 ст. 1056-1 ЦК України, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. За таких обставин положення Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку в частині права банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку є нікчемними, тобто недійсними в силу закону і не приймаються судом до уваги. Отже, зустрічний позов в частині вимог про визнання неправомірним підвищення ПАТ КБ «Приватбанк» процентної ставки по кредиту [PERSON] з 01.09.2014 до 34,80% та з 01.04.2015 до 43,20% є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Таким чином, позивачем за первісним позовом неправомірно збільшувалася процентна ставка і розмір заборгованості відповідача за первісним позовом має розраховуватися виходячи з відсоткової ставки 30 % річних. Судом не можуть бути прийняті до уваги твердження банку, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Оскільки у кредитному договорі [PERSON] не зазначено, що процентна ставка за ним є змінюваною, не відображений порядок її розрахунку, її елементи, формула, слід дійти висновку, що відсоткова ставка за вказаним договором є фіксованою. З наказів про підвищення процентних ставок № СП-2014-6915682 від 18.08.2014 та № СП-2015-6552838 від 18.02.2015 також не вбачається порядок їх розрахунку та обґрунтованість їх підвищення, за виключенням посилань на збереження доходності продукту. Також позивачем не надано суду доказів на підтвердження доводів заперечень на зустрічний позов про обізнаність [PERSON] про підвищення процентної ставки. Крім того, з розрахунку позивача вбачається, що заборгованість відповідачки за тілом кредиту становить 3567,58 грн. Заборгованість з відсотків за користування кредитом станом на 28.08.2014 згідно розрахунку становить 293,48грн, а за період з вказаної дати до 28.02.2018 банком нараховані, згідно розрахунку накопичувальним підсумком в розмірі 63495,05 грн. Від правильного нарахування розміру відсотків залежить своєчасність погашення тіла кредиту, відсотків, порядок нарахування та погашення пені, штрафів, тощо та черговість погашення заборгованості за усіма вищевказаними видами платежів. З розрахунку заборгованості по кредиту наданого представником відповідача-позивача вбачається, що заборгованість за тілом кредиту складає 3567,58 грн., заборгованість з відсотків виходячи з 30 % річних складає 3805,42 грн. Всього ж заборгованість за відсотками станом на 28.02.2018 року складає 4098,90грн (3805, 42 грн + 293,48 грн.) За очевидної неправильності розрахунку банку та відсутності альтернативного розрахунку позивача суд бере за основу вищевказаний розрахунок. В частині заборгованості з комісії відповідачка [PERSON] посилалася, що нарахування комісії не передбачене умовами укладеного між сторонами договору, комісія передбачена лише за зняття готівки. Таким чином, заявлену суму 3708 грн. суд вважає пенею. Також позивачем за первісним позовом нараховано [PERSON] штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 3538, 53 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за\~ порушення строків платежів в розмірі 500 грн + 5 % від суми позову. Ураховуючи, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України викладеній в постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. На підставі викладеного позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] штрафу задоволенню не підлягають. Оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги за первісним позовом також обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідачки на користь ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 28.02.2018 року заборгованості в розмірі 11374, 48 грн., з яких: 3567,58 грн. заборгованості за кредитом, 4098,90 заборгованість з відсотків, 3708,00 грн. пені. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити за необґрунтованістю. На підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 267,90 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial