Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] , на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. В обґрунтування вимог позивач зазначає про те, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина вона не надає та не приймає участі у його вихованні. З підстав стягнення аліментів позивач звернувся до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2018 року головуючим суддею обрано [PERSON] Ухвалою суду від 25 січня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. У липні 2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позивач є фізичною особою-підприємцем, має власний дохід, не несе самостійно витрати на утримання їхнього сина та ним не довдено належними, допустимими та достатніми доказами позовні вимоги, а тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі за безпідставністю 14 грудня 2020 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації. У зв`язку із звільненням із посади судді [PERSON] на підставі розпорядження № 2184 від 18 травня 2021 року визначено новий склад суду: головуючий суддя Головчак М.М. Ухвалою суду від 21 травня 2021 року вказану справу прийнято до провадження та призначене судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також вказав, що позов підтримує в повному обсязі із підстав, наведених в ньому. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі із підстав, зазначених у відзиві. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] у місті Києві народився [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Батько [PERSON] . Мати [PERSON] . Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.12.2018 № 1008 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, друга статті 155 СК України). У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Враховуючи викладені обставини, а також рівність обов`язку батьків щодо утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню й з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхнього сина у розмірі - 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Заявлений позивачем розмір аліментів відповідає принципу розумності та справедливості. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем до суду позову, а саме із 25 жовтня 2018 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі - 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved