Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

У жовтні 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивачі [PERSON] та [PERSON] мотивують тим, що кожній з них на праві приватної власності по Ѕ частині належить житловий будинок № 15 по вул. Маяковського у с. Біленьке Запорізького району Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу. В належному їм житловому будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], яка за місцем реєстрації не проживає з часу набуття ними права власності, а саме 08.04.2009 р. У звязку з реєстрацією відповідачки в належному їм будинку вони позбавлена можливості оформити державну субсидію. У звязку з чим були змушені звернутись до суду. В судове засідання 17.04.2019 р. зявилась позивач [PERSON], позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що містяться у позові. В судове засідання 17.04.2019 р. зявилась позивач [PERSON], позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що містяться у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, неодноразово про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом публікування оголошення на сайті «Судова влада». Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України\~- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.1, ч. 2\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, та це підтверджується документами, наданими стороною позивача, оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 08.04.2009 р., [PERSON] та [PERSON] кожній на праві приватної власності належить Ѕ житлового будинку № 15 по вул. Маяковського у с. Біленьке Запорізького району Запорізької області. Відповідно довідки № 2889/15-10 від 11.10.2018 р. наданої Виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] але не проживає. Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов сімї складеного комісійно, [PERSON] зареєстрована але не проживає з 2009 року за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Маяковського, буд. 15. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок (ст.ст. 379,383 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, право члена сімї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім'ї власника. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] не є членом родини позивачів. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved