Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У квітні 2014 року прокурор Бережанського району звернувся в суд з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON], опікун неповнолітньої [PERSON], до [PERSON], [PERSON], треті особи: служба у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації, Жуківської сільської ради, відділ Держземагенства у Бережанському районі Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В позовній заяві прокурор вказала, що [INFO] в селі Гиновичі Бережанського району померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді: права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS]; права власності на земельну ділянку площею 0,13 га під господарськими будівлями для житлової забудови, розташованої на території села Гиновичі Бережанського району; права постійного користування земельною ділянкою площею 0,17 га для ведення особистого селянського господарства. Оскільки [PERSON] заповіту не складала, то до спадкоємців по закону належать її діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На час смерті спадкодавця з нею проживали [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] за усною домовленістю з [PERSON] фактично відмовився від прийняття спадщини після смерті матері на користь [PERSON] Таким чином спадкоємицею першої черги за законом після [PERSON] є неповнолітня [PERSON] Відповідно до постанови Бережанської державної нотаріальної контори, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно [PERSON], видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо. В судовому засіданні прокурор позов підтримує з підстав і мотивів, наведених у позовній заяві, просить винести рішення про визнання за неповнолітньою [PERSON] права власності нажитловий будинок з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,13 га під господарськими будівлями для житлової забудови, розташовану на території с. Гиновичі Бережанського району Тернопільської області, а також право постійного користування земельною ділянкою площею 0,17 га, наданою для ведення особистого селянського господарства на території с. Гиновичі Бережанського району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Особа, в інтересах якої подано позов, - [PERSON] позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнають. Представник відповідача Жуківської сільської ради - Чендей М.І. позов визнає. Представник третьої особи служби у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації - Ткачик Г.Л. вважає, що позов слід задовольнити. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Бережанському районі Тернопільської області - Ковцуняк Н.В. вважає, що позов в частині визнання за [PERSON] права постійного користування земельною ділянкою не може бути задоволений, в решті - позов слід задовольнити. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Жуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області 11 вересня 2008 року, [INFO] в селі Гиновичі Бережанського району померла [PERSON]. Як вбачається з відповіді Бережанської державної нотаріальної контори № 376/02-14 від 13 травня 2014 року після смерті [INFO] [PERSON] заяв про прийняття спадщини померлої чи заяв про відмову від спадщини не поступало, [PERSON] не складала заповітів. Згідно з довідкою виконавчого комітету Жуківської сільської ради Бережанського району № 380 від 07.04.2014 року на час смерті 10.09.2008 року голови двору [PERSON] склад сім'ї становив: син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Те що на момент смерті [PERSON] та [PERSON] проживали разом з спадкодавцем підтвердили і сторони по справі під час судового розгляду. Ч.3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Виходячи з викладеного, спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] П.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Зважаючи на вказане, посилання прокурора на те, що [PERSON] за усною домовленістю з [PERSON] фактично відмовився від прийняття спадщини після смерті матері на користь [PERSON] і та є єдиним спадкоємцем, не ґрунтується на законі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб здійснюється тільки в порядку спадкування. Ч.1 ст.67 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закону) встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Згідно з ч.1 ст. 68 Закону нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Виходячи з вказаного, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до постанови державного нотаріуса Бережанської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 317/02-14 від 17 квітня 2014 року [PERSON], що діє в інтересах неповнолітньої підопічної [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, який необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак вказану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії не можна визнати обґрунтованою, оскільки така видана без заведення спадкової справи. Згідно з п. 2.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядку) спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. п. 4.11 глави 10 розділу ІІ Порядку встановлено, що для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. Як вбачається з відповіді Бережанської державної нотаріальної контори № 423/02-14 від 29 травня 2014 року спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] нотаріальною конторою не заводилась. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 37346903, виданої 13.05.2014 року, вбачається, що за параметрами запиту «[PERSON], дата смерті 10.09.2008» інформація у спадковому реєстрі відсутня, що також свідчить про відсутність спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину, відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] свідчить про те, що ні спадкоємці, які прийняли спадщину, ні інші особи в їх інтересах не зверталися з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Бережанської державної нотаріальної контори. П. 4.9 глави 10 розділу ІІ Порядку встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п. 4.12, 4.13 глави 10 розділу ІІ Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб. Згідно з п. 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так як спадкоємці чи їх представники не зверталися до Бережанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить відсутність заведеної спадкової справи, то нотаріусом не з'ясовувалась наявність або відсутність необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки нотаріус не розглядав договір дарування на ім'я [PERSON] жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації № 25 від 14.04.2014 року про те, що власником будинковолодіння в [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року було зареєстровано [PERSON], які додано до матеріалів позовної заяви, а також не виготовляв витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не можна визнати обґрунтованою. Зважаючи на те, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то не обґрунтованим є також посилання в позовній заяві на те, що у спадкодавця не виникло право власності на будинковолодіння в [ADDRESS], хоч як встановлено вище, вказане будинковолодіння зареєстровано за останньою. Зважаючи на викладене, звернення з вказаним позовом є передчасним, оскільки [PERSON], в інтересах якої прокурором подано позов, для здійснення права на спадкування необхідно звернутися в Бережанську державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка належала її матері - [PERSON] на день смерті останньої [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки в позовній заяві не наведено доказів того, що права позивача порушені, невизнані або оспорені ким-небудь - в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed