Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «СХ Холдинг» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що з листопад 2006 року по 18.06.2018 року перебував у трудових правовідносинах із ТОВ «СХ Холдинг». Оскільки в день звільнення ТОВ «СХ Холдинг» з ним не проведено повного розрахунку, а саме не виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки за останні декілька років, [PERSON] просить суд стягнути з ТОВ «СХ Холдинг» на його користь нараховану але невиплачену при звільненні компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за період з 01.11.2016 року по 18.06.2018 року, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник ТОВ «СХ Холдинг» проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність, крім того подав заяву про застосування наслідків спливу строку звернення до суду за захистом порушеного права. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що з 01.11.2006 року по 18.06.2018 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТОВ «СХ Холдинг», працював на посаді інженера з електроніки та телекомунікацій. Як вбачається із наказу ТОВ «СХ Холдинг» № С3-9У00001-17 від 18.06.2018 року про припинення трудового договору, [PERSON] був звільнений з роботи 18.06.2019 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, ознайомився з цим наказом 25.06.2018 року. Згідно витягу із книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ТОВ «СХ Холдинг», трудову книжку [PERSON] одержав 26.06.2018 року. З інформації із особової справи [PERSON] та копій наказів ТОВ «СХ Холдинг» за період роботи позивачу на підставі його заяв надавалось 233 дні щорічних відпусток. За таких обставин, на час звільнення у [PERSON] не використано 46 днів відпустки за період роботи у ТОВ «СХ Холдинг». Згідно довідки ТОВ «СХ Холдинг» середньоденний заробіток позивача становить 800 грн. При звільненні [PERSON] з роботи йому не виплачувалась компенсація за дні відпустки, що сторонами не заперечується. Зі змісту вимоги [PERSON] від 23.08.2018 року, одержаної ТОВ «СХ Холдинг» 29.08.2019 року, позивач просив надати йому довідку про середню заробітну плату, а також інформацію про загальну суму заробітної плати та кількість днів невикористаної відпустки за час рпоботи на підприємстві. 01.07.2018 року [PERSON] прийнятий на роботу до ТОВ «Глобал імпорт грунт» на посаду керівника проектів і програм. Частиною 1 ст. 83 КЗпП України установлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» якщо працівник з не залежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст. 238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що ТОВ «СХ Холдинг» звільняючи позивача у порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України не виплатило йому компенсацію за невикористані дні відпустки, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення компенсації за 46 днів невикористаних щорічних відпусток у сумі 36 800 грн. 00 коп. (46 дн. х 800 грн.). Разом з цим, відповідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки 18.06.2018 року [PERSON] був звільнений з роботи за прогул, в день звільнення на робочому місці був відсутній, з наказом про звільнення ознайомився 25.06.2019 року, трудову книжку забрав з підприємства 26.06.2019 року, а 01.07.2018 року був прийнятий на роботу до іншого товариства, вимоги до відповідача про проведення з ним повного розрахунку до працевлаштування не пред'являв, до суду з цим позовом звернувся лише 12.10.2018 року, між сторонами мав місце спір щодо належних позивачу сум при звільненні в частині компенсації за невикористані дні відпустки, вимоги позивача в указаній частині підлягають частковому задоволенню, суд за встановлених обставин з урахуванням ч. 2 ст. 117 КЗпП України дійшов висновку про відсутність правових підстав для визначення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні.

Outcome: partial