Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] пред'явила через суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 08 серпня 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася дочка [PERSON], [INFO], що проживає разом із нею окремо від відповідача починаючи з весни 2015 року, проте останній не бере участі у витратах необхідних для виховання дитини, хоча має такий обов'язок, а також не надає їй утримання, не зважаючи на те, що вона не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON], починаючи з дня звернення до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, а в решті позов не визнала, категорично заперечуючи проти стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання аліментів тим, що позивач не потребує такого матеріального утримання від відповідача, оскільки отримує державну допомогу в розмірі 860,00 грн., отримала при народженні дитини 10000,00 грн., наразі планує створення сім?ї з іншим чоловіком, який буде її утримувати, а також має фінансову можливість відвідувати розважальні заклади, що свідчить про достатній рівень її матеріального забезпечення, тому просила в цій частині позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08 серпня 2014 року перебувають у шлюбі, що зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №528, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від сторін, як подружжя походить донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Дитина проживає та перебуває на утриманні матері (позивача), що підтверджується довідкою ОК «Житлово-будівельний кооператив №69 «Метеор» №238 від 31 березня 2016 року про місце проживання та реєстрації позивача з дитиною в квартирі [ADDRESS], та довідкою виконкому Васильківської сільської ради Васильківського району №390 від 19 квітня 2016 року, про проживання [PERSON] [ADDRESS] (а.с.25, 35). Крім того, вказані обставини визнані і сторонами у судовому засіданні. Позивач трудового стажу не має, наразі після отримання диплому бакалавра за напрямом підготовки «Програмна інженерія» 30 червня 2015 року у Дніпропетровському національному університеті Олеся Гончара не працює, самостійних доходів не має, починаючи з 01 жовтня 2015 року перебуває на обліку в УПСЗН Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради та отримує одноразову допомогу при народженні дитини на період з 01 жовтня 2015 по 31 березня 2016 року в розмірі 860,00 грн. щомісяця, про що свідчить довідка Управління від 12 квітня 2016 року №1877 (а.с.13). Належних та допустимих доказів відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України про наявність інших доходів у позивача сторонами суду не подано. Відповідач є працездатною особою і знаходиться у трудових відносинах з Українською психіатричною лікарнею суворого нагляду, де працює на посаді ЧПН у відділі охорони та має дохід за період з січня 2015 року по грудень 2015 року в сумі 33827,50 грн., а у березні 2016 року - 3363,13 грн., що підтверджується довідкою УПЛСН про доходи від 14 березня 2016 року №3/4 та відомістю про нараховані та утримані суми особовому складу, що утримується за рахунок бюджету за березень 2016 року (а.с. 29, 30). Також судом встановлено, що відповідач інших непрацездатних чи неповнолітніх осіб на утриманні не має. Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було та оскільки відповідач з дитиною не проживає, регулярного утримання їй не надає, то належить визнати, що ним порушено покладений на нього статтею 180 СК України обов'язок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Водночас, визначаючи розмір аліментів, які підлягають присудженню до стягнення з відповідача, суд виходить з положень ч. 3 ст. 181 та ч.2 ст.182 СК України, які передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька, розмір яких, у будь-якому випадку, не може бути меншим на одну дитину, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище малолітньої дитини, яка потребує піклування, утримання, мешкає разом із матір'ю (позивачем), перебуває на її утриманні, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, працює в ВО УПЛСН, має сталий заробіток, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї на утриманні не має, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, розмір прожиткового мінімуму на дитину до 6 років, який з 01 травня 2016 року складає 1228,00 грн., матеріальний стан позивача, яка не працює у зв?язку з доглядом за дитиною до трьох років, визнання відповідачем вимог в цій частині, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, також і в разі розірвання шлюбу, що передбачено ч. ч. 4, 6 ст. 84 СК України. Одночасно суд зважає на положення ч. 2 ст. 84 та ч. 2 ст. 85 СК України, які є спеціальними до виниклих між сторонами за цим позовом правовідносин, та відповідно до закону в даному випадку право на утримання не залежить від того, чи працює особа, та від її матеріального стану. При ухваленні рішення для суду є визначальним те, що дитина не досягла трьох років, дитина мешкає разом із матір'ю, та матір дитини нею опікується. Вирішуючи спір про розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з положень ч.1 ст.80 СК України, які передбачають можливість присудження за рішенням аліментів одному з подружжя у частці від заробітку (доходу), та враховує матеріальне становище платника аліментів, який має постійну роботу та сталий дохід, стан здоров'я платника аліментів, що є задовільним, матеріальне становище одержувача аліментів (позивача), яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення трьох років і власних доходів не має, розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу, який складає з 01 травня 2016 року 1450,00 грн., а, відтак, на переконання суду, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/8 частини від заробітку щомісяця, що буде справедливим та співмірним. Доводи представника відповідача про відсутність підстав для стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років через те, що остання планує створити сім?ю з іншим чоловіком, суд до уваги не приймає, оскільки ст.84 СК України пов?язує обов?язок утримання чоловіком дружини з підстав народження нею дитини, батьком якої він є, навіть після розірвання шлюбу, і такий обов?язок не пов?язаний з укладенням нового шлюбу матір?ю такої дитини. Так само на висновки суду про наявність підстав для стягнення утримання та матеріальної можливості для цього у відповідача згідно ст. 84 СК України не впливають доводи представника позивача про те, що позивач відвідує розважальні заклади, зокрема, боулінг клуб, оскільки такі обставини не свідчать про наявність самостійних доходів позивача та її матеріальну забезпеченість особистими коштами, розмір такого забезпечення та стабільність, та не впливають на підстави стягнення аліментів згідно ст. 84 СК України. Так само, не впливають на висновки суду про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років доводи представника позивача про те, що позивач отримує кошти від УПСЗН Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, оскільки такі кошти мають цільове призначення - утримання від держави на дитину, а не матері дитини. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину та згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти на утримання дружини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial