Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила права проживання у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження своїх вимог вказувала, що до неї у травні 2012 року звернувся [PERSON], який на той час мешкав у Дніпропетровській області, з проханням здати йому житло на строк до чотирьох місяців та надати згоду офіційно зареєструвати його місце проживання за адресою її квартири: [ADDRESS], пояснюючи це службовою необхідністю, роботою у м. Полтаві. Він обіцяв негайно по завершенні строку житлового найму знятися з реєстрації місця проживання та звільнити житло. У погоджений строк Відповідач з реєстраційного обліку за вказаною квартирою не знявся, фактично у вказаній квартирі не проживав. У зв'язку з цим [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом, оскільки вбачала порушення своїх прав як власника квартири, а саме додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, перешкоди для оформлення субсидії та інші негативні наслідки. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 13.01.2015 року залучено [PERSON] у якості позивача, у зв'язку з переходом до нього від [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.04.2008 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства м. Полтави, та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19375561 від 02.07.2008 р., виданого КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» [PERSON] в травні 2012 року являлася власником квартири [ADDRESS] Згідно Довідки № 381 від 22.10.2014 р. КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] з 15.05.2012 р. Той факт, що відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає та його особистих речей в ній немає підтверджується Актом № б/н від 23.10.2014 р., складений сусідами [PERSON] та [PERSON], підписи яких посвідчені начальником дільниці № 5 КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради. Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2907, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30908786 від 12.12.2014 р. його право власності зареєстроване згідно вимог чинного законодавства України. Той факт, що відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає і не проживав з дня реєстрації місця проживання 15.05.2012 р. по теперішній час, його особистих речей в ній ніколи не було, підтвердили позивач, свідки [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, в разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування житлом. В ст.ст. 7, 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] в якій зареєстрований [PERSON], що створює перешкоди в користуванні власністю позивачу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved