Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 27.02.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №115. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться з січня 2019 року. Позивач зазначає, що місце проживання дружини на даний момент не відоме. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2019 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. 17.06.2020 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку із розпорядженням керівника апарату суду від 17.06.2020 року №411. Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 17.06.2020 року, вказана цивільна справа розподілена судді Мазуру Ю.Ю. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Разом з цим, позивач подав заяву відповідача перекладену з китайської мови на українську мову перекладачем [PERSON] , засвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дьоміною Г.С., про те що відповідач на даний час знаходиться на території Китаю, та дає згоду на самостійне оформлення всіх документів та проходження всіх процедур, пов`язаних з реєстрацією шлюбу, та зобов`язується не пред`являти позивачу претензій з цього приводу. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.02.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, за актовим записом №115, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Крім того, судом встановлено, що у сторін спільних дітей немає. Разом з тим, судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. При цьому, суд вважає, з урахуванням позиції позивача, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно пп. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, який виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, а при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., суд дійшов висновку наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved