Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 400 000 грн. та судових витрат по справі в сумі 4000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 21 вересня 2016 року він надав грошові кошти в борг відповідачу, про що остання склала розписку про те, що зобов'язується повернути позивачу в термін до 21 вересня 2017 року грошові кошти у розмірі 400 000 грн. Позивач виконав свої зобов'язання за умов договору, що підтверджується розпискою від 21 вересня 2016 року, однак, [PERSON] в свою чергу, зобов'язань за договором не виконує, не повертає всю суму боргу в строк визначений розпискою. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідач надіслала до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що дійсно отримала від позивача 21.09.2016 року грошові кошти, однак на теперішній час не може їх повернути в повному обсязі. Крім того зазначила, що позивач заперечує проти повернення коштів частинами, що вона йому пропонувала, а тому просила суд відмовити у задоволенні позову. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 вересня 2016 року [PERSON] написала [PERSON] розписку, з якої вбачається, що вона взяла в борг у позивача грошові кошти у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень та зобов'язалась повернути вказані кошти в повному обсязі у строку до 21 вересня 2017 року (а.с. 4). В строк визначений розпискою [PERSON] грошові кошти у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень не повернула. Відповідно до п. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцеві визначеної суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені законом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 525, 526, 553, 554, 611, 625-627 ЦК України, ст. ст. 10, 13, 81, 258, 263, 265, 273, 354 ЦПК України суд, -

Outcome: approved