Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У жовтні 2020 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками, по ј частині кожна, будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS] , яке вони успадкували після смерті [INFO] [PERSON] , отримавши 09 листопада 2010 року відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Так, вказане будинковолодіння належало по Ѕ частині кожному [PERSON] та померлому [INFO] [PERSON] і не було виділене їм в натурі; спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] і відповідно її частка у спадщині становить Ѕ частину. Вказане будинковолодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,5 га і згідно з записами у земельно-кадастровій книзі за спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] рахується по 0,25 га за кожним цієї земельної ділянки (по 0,125 га для обслуговування житлового будинку та по 0,125 га для особистого селянського господарства). В ході оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] вони /позивачі/ з`ясували, що частина земельної ділянки під успадкованим ними будинком була передана [PERSON] у приватну власність без урахування частки у житловому будинку співвласниці [PERSON] (1/2 частини), а також, що рішенням Здвижівської сільської ради, прийнятим на 11 сесії 4 (24) скликання від 11 червня 2004 року, за заявою співвласника вказаного будинковолодіння [PERSON] , останньому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, із них: 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,13 га для ведення ОСГ. На підставі вказаного рішення сільської ради співвласнику будинковолодіння [PERSON] у 2005 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та передачу в приватну власність йому земельної ділянки за вказаною адресою. Рішенням Здвижівської сільської ради від 18 січня 2006 року, прийнятим на 29 сесії 4-го скликання, було затверджено зазначену технічну документацію та передано співвласнику домоволодіння [PERSON] вказану земельну ділянку у приватну власність, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, і 27 вересня 2007 року [PERSON] на підставі цього рішення було видано державний акт на право власності на таку земельну ділянку серії ЯД № 904883. 06 липня 2012 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відповідачка [PERSON] , як спадкоємиця [PERSON] за заповітом, набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221082501:01:017:0018, площею 0,2502 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за вказаною адресою. 17 грудня 2015 року земельна ділянка з кадастровим номером 3221082501:01:017:0018 була зареєстрована Управлінням Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області в Державному земельному кадастрі. Однак рішенням 18-ї сесії 6-го скликання Здвижівської сільської ради від 09 листопада 2012 року було визнано такими, що втратили чинність вищевказане рішення 11 сесії 4-го скликання Здвижівської сільської ради від 11 червня 2004 року в частині передачі безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,25 га за вказаною адресою та виключено п.9 з додатку до рішення 29 сесії 4-го скликання Здвижівської сільської ради від 18 січня 2006 року у зв`язку з тим, що при складанні технічної документації із землеустрою СПД [PERSON] не враховано факт спільної часткової власності на домоволодіння та виготовлено з помилками технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Рішенням Бородянського районного суду від 18 вересня 2018 року було визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню вказане рішення 18-ї сесії 6-го скликання від 09 листопада 2012 року, а рішенням того ж суду від 01 листопада 2019 року були визнані незаконними та скасовані вищевказані рішення 11 сесії 4-го скликання від 11 червня 2004 року Здвижівської сільської ради та рішення 29-ї сесії 4-го скликання від 18 січня 2006 року. Рішенням Бородянського районного суду від 16 липня 2020 року було визнано недійсним державний акт серії ЯД № 904883 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221082501:01:017:0018, що був виданий на ім`я [PERSON] , з відміткою державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. про перехід права власності на цю земельну ділянку до [PERSON] . Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221082501:01:017:0018, що був виданий на ім`я [PERSON] визнаний судом недійсним і недійсним він є з моменту його вчинення, тобто з 27 вересня 2007 року, то складений [PERSON] заповіт на ім`я відповідачки [PERSON] стосовно цієї земельної ділянки є нікчемним на підставі ч.1 ст.1257 ЦК України, а так як підставою для видачі відповідачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку є саме вказаний заповіт, то просили визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. про перехід права власності на зазначену земельну ділянку до [PERSON] від 06 липня 2012 року недійсним, та скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки. В судовому засіданні позивачки та їх представник [PERSON] позов підтримали та викладене підтвердили. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась її представник адвокат Кушнір С.Б. в судовому засіданні позов не визнав. Здвижівська сільська рада свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі. Державний нотаріус П`ятої київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. в судове засідання не з`явилась, просила справу розглядати без її участі. ГУ Держгеокадастру у Київській області свого представника в судове засідання не направило, про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином. Вислухавши пояснення позивачок та їх представника, представника відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 09 листопада 2010 року позивачки [PERSON] , [PERSON] є співвласниками, кожна по ј частині, житлового будинку [ADDRESS] , яке вони успадкували після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.10-13). Інша Ѕ частина цього будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 6 липня 2012 року належить на праві власності відповідачці по справі [PERSON] , яку вона успадкувала після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.159). Частки сторін в будинку не виділені в натурі, що визнається сторонами. Так, рішенням Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області від 11 червня 2004 року було передано безоплатно у приватну власність [PERSON] , який на той час був власником Ѕ частини вказаного будинку, земельну ділянку розміром 0,25 га (0,12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,13 га для ведення особистого селянського господарства) по [ADDRESS] (а.с. 14-16). Рішенням Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області від 18 січня 2006 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в с.Здвижівка Бородянського району Київської області та передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, в тому числі і [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в [ADDRESS] (а.с.37-40). На підставі вказаного рішення Здвижівської сільської ради від 18 січня 2006 року [PERSON] 27 вересня 2007 року був виданий державний акт серії ЯД № 904883 на право власності на земельну ділянку площею 0,2502 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована на території [ADDRESS] ( а.с.41). Як убачається з копії спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , за життя, а саме 10 грудня 2008 року спадкодавець склав заповіт, яким заповів все належне йому на день смерті майно своїй доньці [PERSON] , і 6 липня 2012 року відповідачці були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] та вищевказану земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою, площею 0,2502 га, кадастровий номер 3221082501:01:017:0018, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Також на зазначеному державному акті державним нотаріусом Артеменко О.А. зроблено відмітку про перехід права власності на вказану земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до [PERSON] (а.с.41,122-168). Рішенням Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області 18-ї сесії 6-го скликання від 9 листопада 2012 року були визнані такими, що втратили чинність п.8/32 та п.8/33 рішення Здвижівської сільської ради від 11 червня 2004 року в частині передачі безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,25 га по [ADDRESS] та виключено пункт 9 з додатку до рішення Здвижівської сільської ради від 18 січня 2006 року у зв`язку з тим, що при складанні технічної документації із землеустрою СПД [PERSON] не враховано факт спільної часткової власності на будинковолодіння та виготовлено з помилками технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (а.с.55). Рішенням Бородянського районного суду від 18 вересня 2018 року, яке набрало законної сили 01 листопада 2018 року, вказане рішення Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області від 9 листопада 2012 року визнане протиправним та скасовано (а.с.56-58). Рішенням Бородянського районного суду від 01 листопада 2019 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, визнано незаконними та скасовані вищевказані рішення Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області від 11 червня 2004 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,25 га по [ADDRESS] та від 18 січня 2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на цю земельну ділянку [PERSON] (а.с.59-68). Рішенням Бородянського районного суду від 16 липня 2020 року, яке набрало законної сили 25 серпня 2020 року визнано недійсним державний акт серії ЯД № 904883 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221082501:01:017:0018, площею 0,2502 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в [ADDRESS] , виданий 27 вересня 2007 року на ім`я [PERSON] , з відміткою державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. про перехід права власності на цю земельну ділянку до [PERSON] /а.с. 69-72/. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи викладене, оскільки державний акт серії ЯД № 904883, що посвідчував право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3221082501:01:017:0018, площею 0,2502 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в [ADDRESS] , виданий 27 вересня 2007 року, з відміткою державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. про перехід права власності на цю земельну ділянку до [PERSON] , визнаний судом недійсним, то виходячи з положень ч.1 ст.236 ЦК України, він є недійсним з моменту його видачі 27 вересня 2007 року, жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю він не має, а відповідно і не підтверджує перебування у власності [PERSON] на момент його смерті / [INFO] / вказаної земельної ділянки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на зазначене, оскільки докази перебування у власності [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 3221082501:01:017:0018, площею 0,2502 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в [ADDRESS] , на час відкриття спадщини після його смерті судом не встановлені, то відповідачка, як спадкоємиця останнього не мала права на спадкування цієї земельної ділянки, а тому суд, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, вважає за необхідне визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 06 липня 2012 року державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. на ім`я [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,2502 га, кадастровий номер 3221082501:01:017:0018, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , недійсним. Відповідно до абз. другого ст.1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч.10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ,\~зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним, задовольняючи і в цій частині позовні вимоги, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2502 га, кадастровий номер 3221082501:01:017:0018, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути на користь позивачів на відшкодування їх витрат по сплаті судового збору по 1681,6 грн. кожній /3363,2 грн. :2/.

Outcome: approved