Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

У жовтні 2017 року Директор ТОВ «Стандарт [PERSON]» [PERSON] взернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], яким просив суд усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Стандарт [PERSON]» у користуванні майном, шляхом звільнення [PERSON], [PERSON], будь- якими іншими особами, садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, смт. Чорноморське, вул. Садова, будинок № 6, Садівниче товариство «Ветеран ОдВО», земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, смт. Чорноморське, вул. Садова, № 6, Садівниче товариство «Ветеран ОдВО», та земельної ділянки що знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, смт. Чорноморське, вул. Садова, № 4, Садівниче товариство «Ветеран ОдВО». В судовому засіданні представник ТОВ «Стандарт [PERSON]» -[PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, були сповіщені належним чином про дату, час та місце його проведення за правилами ч. 9 ст. 130 ЦПК України (відмова учасника справи від одержання судової повістки є належним повідомленням). Суд враховує, що 26.01.2018 року представник відповідача [PERSON] ознайомився з матеріалами справи, відповідачі є подружжям (а.с. 28), отже обізнані про існування справи у суді. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що\~сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заслухавши думку представника позивача, виходячи зі змісту правила ч. 3 ст. 223 ЦПК України, зважаючи на відмову відповідачів від отримання судових викликів, відсутності належного повідомлення суду причин неявки, зважаючи на обізнаність відповідачів про існування справи у суді, суд ухвалив продовжувати розгляд справи за відсутності відповідачів у загальному позовному провадженні. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача суд встановив наступні правовідносини: 29.05.2017 року між [PERSON] (Позичальник) та ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» (ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» -правонаступник) (Кредитор) укладено договір № 014/0077/74/75539 про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 605\~000 доларів США. В якості забезпечення кредиту між ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» та [PERSON] був підписаний договір поруки № 014/0077/74/75539/1 від 29.05.2007 року, згідно із п. 1.2 якого [PERSON] на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед Кредитором відповідати по зобовязанням [PERSON] 10.07.2007 року між ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області, та зареєстрований у реєстрі за № 1421, за змістом якого [PERSON] передає у іпотеку садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, смт. Чорноморське, вул. Садова, будинок № 6, Садівниче товариство «Ветеран ОдВО»; земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, смт. Чорноморське, вул. Садова, № 6, Садівниче товариство «Ветеран ОдВО» кадастровий номер 512275590:02:002:0072; та земельну ділянку що знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, смт. Чорноморське, вул. Садова, № 4, Садівниче товариство «Ветеран ОдВО» кадастровий номер 512275590:02:002:0073. 03.12.2010 року між ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 10.07.2007 року реєстровий номер 1421, який посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області, яким змінено п.1.1 п.1 іпотечного договору (в частині строку повернення кредиту), та зміненому п.4.5 іпотечного договору, який викладено у новій редакції: «4.5 Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись у позасудовому порядку шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 Закону України»Про іпотеку». Іпотекодержатель зобовязаний не менш ніж за 30 календарних днів до прийняття предмету іпотеки у власність письмово повідомити іпотекодавця про своє рішення. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження в договорі, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки», «4.5.1 Предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена станом на дату реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі висновку незалежного експерта субєкта оціночної діяльності. Кандидатура незалежного експерта - субєкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. «4.5.2 Право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього пункту договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця». Крім того, внесені інші зміни до іпотечного договору. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.12.2015 року по справі № 1515/3008/12 задоволено позовну заяву ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] 6\~407 353,54 грн., та витрати по сплаті судового збору. Вказане заочне рішення до тепер не оскаржувалось і набрало законної сили. 04.07.2017 року між ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» (первісний кредитор) та ПАТ «Юнекс Банк» (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 29.05.2017 року між [PERSON] (Позичальник) та ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» (ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» -правонаступник) (Кредитор) № 014/0077/74/75539 про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 605\~000 доларів США. 04.07.2017 року між ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» (первісний кредитор, Іптекодержатель) та ПАТ «Юнекс Банк» (Новий кредитор, Новий Заставодержатель) укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, від 10.07.2007 року який посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області, та зареєстрований у реєстрі за № 1421, предметом якого є вищенаведене нерухоме майно. Отже з цього моменту ПАТ «Юнекс Банк» набуло статусу Іпотекодержателя за договором іпотеки. 04.07.2017 року між ПАТ «Юнекс Банк» (Новий кредитор) та ТОВ «Стандарт [PERSON]» (Новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором від 29.05.2017 року між [PERSON] (Позичальник) та ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» (ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» -правонаступник) (Кредитор) № 014/0077/74/75539 про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 605\~000 доларів США. 04.07.2017 року між ПАТ «Юнекс Банк» (Іпотекодержатель) та ТОВ «Стандарт [PERSON]» (Новий іпотекодержатель) укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, від 10.07.2007 року який посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області, та зареєстрований у реєстрі за № 1421, предметом якого є вищенаведене нерухоме майно. Отже з цього часу ТОВ «Стандарт [PERSON]» набуло статусу Іпотекодержателя за договором іпотеки. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. В силу ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В силу ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону № 3480-IV від 23.02.2006 року, що діяла на момент укладення договору іпотеки), предметом іпотеки може бути інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 названого вище Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Положенням статті 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобовязаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Згідно експертного висновку про грошову оцінку земельної ділянки № AS27-171109-005 від 19.08.2017 року, який складений ТОВ «ІНЕО ПЛЮС» (сертифікований оцінювач- Ляшенко Л.М. (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МК № 00238 від 24.03.2007 року (посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача АА № 3982 від 01.02.2017 року)) ринкова вартість предмета іпотеки земельної ділянки кадастровий номер 512275590:02:002:0073 становить 247\~456,92 грн. На вказаний експертний висновок надано рецензію рецензентом [PERSON] від 09.11.2017 року, згідно висновку якого звіт у повній мірі відповідає вимогам нормативно- правових актів з оцінки майна. Згідно експертного висновку про грошову оцінку земельної ділянки № AS27-171109-007 від 19.08.2017 року, який складений ТОВ «ІНЕО ПЛЮС» (сертифікований оцінювач- Ляшенко Л.М. (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МК № 00238 від 24.03.2007 року (посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача АА № 3982 від 01.02.2017 року)) ринкова вартість предмета іпотеки земельної ділянки кадастровий номер 512275590:02:002:0072 становить 247\~456,92 грн. На вказаний експертний висновок надано рецензію рецензентом [PERSON] від 09.11.2017 року, згідно висновку якого звіт у повній мірі відповідає вимогам нормативно- правових актів з оцінки майна. Згідно експертного висновку про грошову оцінку земельної ділянки № AS27-171109-008 від 19.08.2017 року, який складений ТОВ «ІНЕО ПЛЮС» (сертифікований оцінювач- Ляшенко Л.М. (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МК № 00238 від 24.03.2007 року (посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача АА № 3982 від 01.02.2017 року)) ринкова вартість предмета іпотеки садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, смт. Чорноморське, вул. Садова, будинок № 6 (шість), Садівниче товариство «Ветеран ОдВО», - становить 779 665,94 грн. Терміни звітів становлять шість місяців, і на час реєстрації права власності за позивачем не прострочені. Сукупна вартість предмету іпотеки не перевищує загальної заборгованість по кредиту, що визначена заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.12.205 року. Право власності ТОВ «Стандарт [PERSON]» на вищевказане нерухоме майно зареєстровано в установленому законом порядку, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 95928188 від 22.08.2017 року (садовий будинок), № 95309706 від 22.08.2017 року (земельна ділянка кадастровий номер 512275590:02:002:0073), № 95302243 від 22.08.2017 року (земельна ділянка кадастровий номер 512275590:02:002:0072). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 22.08.2017 року за вихідними № 22/08-1, № 22/08-2 позивачем на адресу відповідачів направлено вимогу усунути перешкоди у користуванні власністю, та звільнити садовий будинок та земельні ділянки. Згідно запису на деклараціях № 18628, 18629 поштового відправника «Сецкурєр» від 23.08.2017 року кожен з адресатів відмовився від отримання поштового відправлення Частинами 1-3 ст. 109 Житлового Кодексу встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до правової позиції, викладеної в Листі Верховного Суду Судова палата у цивільних справах Верховного Суду від 07.10.2010 року «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки)», примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. В пункті 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Таким чином, законом передбачено, що місячний строк для добровільного виселення встановлюється з дня отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. Суд враховує, що позивач направив на адреси відповідачів вимоги про добровільне звільнення садового будинку, земельних ділянок, однак відповідачі відмовились від отримання цієї вимоги, про що свідчать зворотні поштові повідомлення- декларації, про які зазначено вище у тексті рішення. Крім того, ці вимоги направлені позивачем після прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, і фактичного переходу права власності на предмет іпотеки. У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Що стосується позовних вимог відносно необмеженої кількості осіб, яким за вимогою позивача необхідно звільнити майно позивача, суд виходить з того що суд не має повноважень на вирішення прав та законних інтересів, встановлення певних обовязків необмеженого кола учасників цивільних правовідносин. Протилежне свідчило би про упередженість суду та необєктивність, що, як найменше, є підставою для відводу судді. Таким чином, суд вирішує питання позовних вимог лише щодо тих правовідносин, які встановлені в ході судового розгляду, і відносно тих учасників судового процесу, які визначені сторонами у позові. Отже вимоги відносно будь-яких осіб є необґрунтованими і не можуть бути задоволені судом. Питання судового збору позивачем не ставилось. На підставі наведеного,

Outcome: partial