Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 12 лютого 2011 року виконкомом Гоголівської сільської ради Броварського району Київській області, актовий запис № 1. В обґрунтування позову зазначала, що 12 лютого 2011 року вона і [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через несумісність характерів, у зв`язку з чим між ними почали виникати сварки. На день подачі позову сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Їхній шлюб носить формальний характер, примирення подружжя є неможливим та суперечить її інтересам. Спір про поділ майна подружжя на даний час відсутній. Між сторонами досягнуто домовленості про те, що після розірвання шлюбу їхня дочка буде проживати разом із матір`ю, а батько буде допомагати в її вихованні. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, оскільки з 21 вересня 2019 року сторони проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть та подружніх відносин не підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов, оскільки з 21 вересня 2019 року сторони разом не проживають, подружніх відносин вони не підтримують та спільного господарства не ведуть. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 12 лютого 2011 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Гоголівської сільської ради Броварського району Київській області, актовий запис № 1. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з 21 вересня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved