Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

У квітні 2014 р. до суду звернулась [PERSON] з вищевказаним позовом в якому, зокрема, вказує, що 01.03.2008 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, в якому у подружжя народилась дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Також позивач вказує, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з весни 2013 р., з того ж часу сторони припинили вести спільне господарство, мають окремий сімейний бюджет, разом не проживають. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки відповідач не повідомив. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання без поважних причин. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі оригіналу свідоцтва про шлюб, наявного в матеріалах справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають малолітнього сина який народжений у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] Згідно наявної у справі довідки виконавчого комітету Воронізької селищної ради дитини знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом із нею. Згідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами даної справи не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред'явлення позову. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не з'явився без поважних причин. Суд вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати із сплати судового збору в сумі 114 грн. 89 коп. Також відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з вимог про стягнення аліментів, від оплати якого позивача звільнено законом.

Outcome: approved