Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернувся з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. На день звільнення з роботи відповідачем було нараховано, але не виплачено заробітну плату за період з липня 2015 року по серпень 2017 року в сумі 121 511,97 грн. В день звільнення позивач не отримав розрахунку та до теперішнього часу відповідач ухиляється від сплати заборгованості за всіма виплатами, що належать до сплати в день звільнення, що порушує його трудові права. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з липня 2015 року по серпень 2017 року в сумі 121 511,97 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з липня 2015 року по жовтень 2017 року у розмірі 143 грн. 100 коп. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Москаленко К. О. від 09 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі. На підставі розпорядження керівника апарату суду від 29.05.2018, у зв`язку із закінченням повноважень судді Москаленко К. О. в межах п`ятирічного строку проведено повторний авторозподіл справи, за результатами якого справу передано на розгляду судді Матійчук Г. О. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г. О. від 05 червня 2018 року відкрито провадження по справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю Меблевої Фабрики «Берегово» повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, а також про необхідність у визначений строк надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про розгляду справи у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, викладену в заяві, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 08.07.2015 перебувала у трудових відносинах із відповідачем, що підтверджується записом у трудовій книжці (наказ № 9 від 08.07.2015). Згідно з Наказом № 6 від 06.08.2017, позивач був звільнений з посади головного бухгалтера на підставі п 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до довідки № 16 від 06.08.2017, за період з липня 2015 року по серпень 2017 року заборгованість із заробітної плати підприємства перед головним бухгалтером [PERSON] складає 121 511,97 грн. Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач не надав доказів погашення заборгованості по заробітній платі позивача, тому суд приходить до висновку, що дана невиплата заробітної плати в розмірі 121 511,97 грн., які підлягають виплаті в день звільнення працівника, є порушенням трудового законодавства та виною відповідача, тому підлягають стягненню. Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.20 своєї постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Судом встановлено, що розрахункові суми позивачем в день звільнення не отримані, а тому у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку, тобто з липня 2015 року по жовтень 2017 року. Середньомісячна заробітна плата позивача становить 5 300, 00 грн., відповідач має сплатити позивачу середній заробіток за 26 місяців, прострочення розрахунку при звільненні за період з липня 2015 року по жовтень 2017 року у розмірі 137 800,00 грн. (26 місяців х 5 300, 00 грн.) З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 121 511,97 грн. та середній заробіток за період з липня 2015 року по жовтень 2017 року у розмірі 137 800,00 грн. Крім цього на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2 593 грн. 12 коп. На підстав вищевикладеного,

Outcome: partial