Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року роз'єднані позовні вимоги та виділені в окреме провадження позовні вимоги за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 2009 року. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним за адресою [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні. Сумісне життя з відповідачем не склалося, оскільки жінка регулярно вживає алкогольні напої, що негативно відображається на веденні домашнього господарства і вихованні дитини. Більш того, знаходження жінки в нетверезому стані поруч з дитиною, становить загрозу життю сину [PERSON]. Відповідач, знаходячись у нетверезому стані, влаштовує постійні скандали, в тому числі і в присутності дитини, що негативно впливає на психо-емоційний стан дитини. З'являючись в громадських місцях в нетверезому стані разом з дитиною, відповідачка представляє загрозу життю сина, а також це ображає його честь та гідність. Вихователь в дитячому садку робила зауваження дружині, про те що неприпустимо забирати дитину з садка, перебуваючи в нетверезому стані. Відповідач постійно пред'являє йому необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, так як відповідач постійно ганьбить, ображає його та принижує його честь та гідність. Ним неодноразово викликалися співробітники поліції для фіксації стану відповідачки. Були складені протоколи про накладання адміністративних штрафних санкцій за перебування в нетверезому стані разом з дитиною. Він неодноразово звертався до Служби у справах дітей та Центру соціальних служб для дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради з заявою про вживання дружиною алкогольних напоїв, що становить загрозу життю їх малолітньому сину. Співробітники зазначених служб неодноразово проводили профілактичні бесіди із відповідачкою. І як наслідок таких бесід, під загрозою позбавлення батьківських прав дружина погодилася проходити курс лікування у реабілітаційному центрі «Шанс». Реабілітація відбувалася в умовах стаціонару протягом двох місяців, а саме березень-квітень 2017 року. Через кілька днів після виходу з реабілітаційного центру дружина знову почала вживати алкогольні напої. Дані факти вона приховувала, від лікування відмовлялася. Він неодноразово знаходив в квартирі і вилучав у дружини з рук пляшки з алкогольними напоями. Відповідачка категорично заперечувала свою причетність до вилучених спиртних напоїв, в тому числі і до тих, які вилучалися безпосередньо з її рук. Вона не бажала лікуватися, постійно брехала, брала гроші із сімейного бюджету на задоволення своїх потреб в алкоголі. 28 вересня 2017 року дружина перебувала разом з малолітнім сином, який захворів, та знаходячись в стані алкогольного сп'яніння не надала дитині необхідну медичну допомогу. А ввечері влаштувала скандал і вела себе вкрай неадекватно. Він вимушений був викликати наряд поліції, якими було складено протокол про адміністративне правопорушення. З метою безпеки дитини він вимушений був вигнати дружину з квартири. З 29 вересня 2017 року її місцезнаходження йому не відоме. Просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] за адресою : [ADDRESS]. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2017 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача було залучено Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року [PERSON] відмовлено в прийняття зустрічної позовної заяви до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача на судове засідання з'явилися. Вказали, що вони не заперечують проти проживання дитини з батьком. Однак заперечують щодо зловживання відповідачкою алкогольними напоями та алкогольної залежності. Зазначили, що відповідачка не перебуває на обліку у лікаря нарколога. Вважають, що позивач діє не в інтересах дитини, а лише має на меті зведення з нею рахунків, завдання їй страждань. Вказали, що з самого початку сімейних відносин позивач виявив бажання, щоб дружина сиділа вдома, вела домашнє господарство та виховувала їх майбутню дитину. Тривалий час вона не могла завагітніти, тому вимушена була постійно лікуватися. За допомогою методу штучного запліднення у них народився син. Дитина була бажаною та довгоочікуваною. Згодом стосунки погіршилися, позивач контролював кожний крок відповідачки, забороняв їй робити прості речі без його згоди. Таке відношення чоловіка дуже пригнічувало позивачку та тримало в емоційній напрузі. Крім того батько позивача постійно втручався у їх сімейне життя і у сім'ї почалися сварки. Врешті 28 вересня 2017 року під час чергової сварки позивач вигнав відповідачку з квартири, в якій вони спільно проживали, без її особистих речей, які віддав лише наприкінці грудня 2017 року. Дитина залишилася проживати з ним. Після того, як позивач вигнав її з квартири, її життя набуло кардинальних змін: вона залишилася без даху над головою, без особистих речей, без засобів для існування, а головне - вона не могла бачитися та спілкуватися зі своєю дитиною. На теперішній час вона мешкає у свого батька за адресою: [ADDRESS] та влаштувалася на роботу. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Свідок [PERSON], сестра позивача, розповіла про те, що від [PERSON] відчувався постійний запах алкоголю як вранці, так і в вечері. Бачила агресивну поведінку [PERSON] до батька позивача, який гуляв з онуком. В останній рік [PERSON] її сторонилася і навіть переходила на іншу сторону вулиці, щоб не гуляти разом та висловлювала претензії, щоб не ходили за нею по п'ятам. Свідок [PERSON], чоловік якої є кумом, розповіла про те, що вони разом гуляли на вулиці, зустрічалися на свята. Від [PERSON] вже о 9 годині був відчутний хороший запах перегару. [PERSON] є дійсно людиною, яка повільно реагує на запитання. З дитиною гуляв дідусь. Свідок [PERSON], дружина брата відповідача, вказала, що знає [PERSON] з 2012 року. В сім'ї [PERSON] були хороші відносини. Не бачила [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння. За святковим столом [PERSON] вживала алкогольні напої як всі інші. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в ході судового розгляду і підтверджується матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 червня 2009 року в Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис №273, прізвище дружини після одруження [PERSON]. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 02.10.2014 року, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1130 від 02.10.2014 року. Відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 22.01.2009 року [PERSON] є власником [ADDRESS]. Згідно з довідкою ОСББ від 09.11.2017 року №134-11/2017 виданої [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстрований він та члени його сім'ї: дружина - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 14 Закону України « Про охорону дитинства» передбачає: « Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили». Згідно ч.1 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно з ч.4,5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо роз'яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування Індустріальної районної ради прийшов до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] із батьком [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Даний висновок затверджений Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 11.12.2017 року №18/5-660 ( а.с.54-57). Як вбачається із Висновку, мати [PERSON], 01.05.1978 року веде аморальний спосіб життя: не працює, зловживає спиртними напоями та добровільно дала згоду на лікування від алкогольної залежності і пройшла курс лікування від алкогольної залежності в реабілітаційному центрі «Шанс» ( а.с.37). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно перебувала на добровільному лікуванні від алкогольної залежності в реабілітаційному центрі алко-наркозалежних «Шанс» в період двох місяців березень - квітень 2017 року. Однак згідно відповіддю Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради від 22.12.2017 року №2453 на запит адвоката, [PERSON] на наркологічному обліку не знаходиться ( а.с.72). Суд не приймає до уваги показань свідків [PERSON], [PERSON], які вказували на зловживання [PERSON] спиртними напоями, вказуючи лише на наявність запаху алкоголю від неї. Свідки не вказали, що вони бачили [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння, а свідком [PERSON] було зазначено, що відповідачка в свята вживала алкогольні напої як і всі інші. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що дитина разом з батьками проживала з народження за місцем проживання батька: [ADDRESS]. Після конфлікту, який стався в сім'ї, а саме 28 вересня 2017 року, коли відповідачка була вимушена піти з дому, дитина залишилась проживати з батьком. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445 цс16. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов'язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи вбачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту та вбачається конфлікт щодо існуючих прав та обов'язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вона не заперечує проти проживання на даний час дитини з батьком, проте зазначила, що в неї почався новий етап в житті, вона лише налагоджує своє життя, тому в майбутньому, коли в неї наладиться життя вона бажає щоб дитина проживала з нею. Так [PERSON] з 26.12.2017 року влаштувалася на роботу та працює в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» учнем фрезерувальника електроенергоремонтного цеху ремонтно-сервісного центру. Згідно з актом обстеження умов проживання [PERSON], за місцем проживання: [ADDRESS], складеною спеціалістами сектору захисту прав дітей служби у справах дітей адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради 02.02.2018 року, матір'ю створені умови для перебування дитини ( а.с.141). Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності та враховуючи вік малолітнього [PERSON], [INFO], який на день ухвалення судового рішення не може дати об'єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному.

Outcome: approved