Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги обґрунтувала тим, 19 червня 2013 року вона уклала з ТОВ «КУА «Інвестиційний Альянс» договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться в будинку №38 по вул. Теплична в с.Петрівське Києво-Святошинського району Київської області. Договір посвідчений приватним нотаріусом К.М.Н.О. [PERSON] За домовленістю сторін продаж такого приміщення здійснено за 221\~950 грн. Відповідно до п.11 договору сторони домовились, що право власності на вказане майно переходить до покупця після повної оплати вартості приміщення. Умови договору вона виконала у повному обсязі та у визначений договором строк, в результаті чого приміщення було передане їй у власність. Звернувшись повторно до нотаріуса з метою державної реєстрації права власності на вищезазначене нежиле приміщення, їй стало відомо, що її майно 10 жовтня 2016 року продавцем ТОВ «КУА «Інвестиційний Альянс» передане у власність ТОВ «Ріл Естейт», підстава виникнення витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на протокол, серія та номер :19, виданий 20.10.2015 року. Так, у 2014 році нею було отримано від ТОВ «КУА «Інвестиційний Альянс» гарантійний лист про те, що договір укладено і кошти нею сплачені повністю. Тому вважає своє право порушеним. Просила суд визнати за нею право власності на нежиле приміщення, за реєстраційним номером обєкта нежилого приміщення №11902232000, що знаходиться в будинку 38 по вул. Теплична в с.Петрівське Києво-Святошинського району Київської області; зобовязати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м.Києва [PERSON] скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, індексний номер 31896355 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У судове засідання позивачка не з`явилася. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційний альянс» не з`явивсь. Про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про визнання позову у разі надання [PERSON] оригіналів квитанцій, які б підтверджували здійснення платежів передбачених договором. У судове засідання приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не зявилась. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі. У судове засідання представник третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Ріл Естейт» не з`явивсь. Про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про визнання позову у разі надання [PERSON] оригіналів квитанцій, які б підтверджували здійснення платежів передбачених договором. У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та третьої особи та відповідно до положень ст.\~169\~ч. 4, ст.\~224 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа\~\~має\~\~право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. При розгляді справи судом встановлено, що 19 червня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «КУА «Інвестиційний Альянс» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться в будинку №38 по вул. Теплична в с.Петрівське Києво-Святошинського району Київської області. Договір посвідчений приватним нотаріусом К.М.Н.О. [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №509. Згідно п.2 договору відчужуване нерухоме майно належить ТОВ «КУА «Інвестиційний Альянс» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Петрівської сільської ради від 19 грудня 2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Петрівської сільської ради від 08 листопада 2012 року за №303/1. Пунктом 8 договору встановлено, що за домовленістю сторін продаж такого приміщення здійснено за 221\~950 грн. Відповідно до п.11 договору сторони домовились, що право власності на вказане майно переходить до покупця після повної оплати вартості приміщення. З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що умови договору [PERSON] виконала у повному обсязі та у визначений договором строк, в результаті чого приміщення було передане їй у власність. На підтвердження виконання взятих на себе обовязків згідно договору [PERSON] надано суду квитанції щодо сплати ТОВ «КУА «Інвестиційний Альянс» згідно договору №599 від 19 червня 2013 року на загальну суму 221\~950, 00 грн. Згідно довідки, виданої 25 квітня 2014 року ТОВ «КУА «Інвестиційний Альянс» вбачається, що відповідно до умов договору на розрахунковий рахунок ТОВ «КУА «Інвестиційний Альянс» [PERSON] було перераховано грошову суму в розмірі 221\~950, 00 грн. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 71266443 від 24 жовтня 2016 року вбачається, що власником нежитлового приміщення за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Петрівське, вул. Теплична, значить ТОВ «РІЛ ЕСТЕЙТ» на підставі протоколу, серія та номер №19, виданий 20.10.2015 року ТОВ «КУА «Інвестиційний Альянс». Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ч.ч. 3,4\~ст. 334 ЦПК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Важливість визначення моменту переходу права власності на нерухомі речі, пояснюється тим, що саме з цим моментом пов'язаний перехід до набувача відповідного об'єкта правомочностей, що складають зміст суб'єктивного права власності, - права володіння, права користування та права розпорядження. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та пункту 2 частини першої статті\~3, статті\~321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом. Ураховуючи, що згідно зі\~статтею 92 Конституції України\~правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. \~\~\~\~\~\~\~\~Наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на нежитлове приміщення за ТОВ «Ріл Естейт»» обмежує здійснення [PERSON] права володіння, користування та розпорядження належним майном. Відповідно до\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а на підставі ч. 1\~ст. 392 ЦК України\~власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою. Статтею 392 ЦК визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 182 ЦК визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом ( ч. 4 ст. 182 ЦК). Статтею 4 Закону № 1952-IV визначено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав. Згідно з п. 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. № 7/5, оформлення права власності на обєкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень\~частини першої статті 15\~та\~статті 392 ЦК\~власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права власності. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить підтвердження позивачем своїх прав на майно. Це може випливати із представлених ним доказів, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна. При цьому, якщо майно знаходиться у володінні позивача, його право на майно захищається презумпцією правомірності фактичного володіння. \~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що [PERSON] правомірно набула право власності на нежитлове приміщення площею 96,5 кв.в., розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Петрівське, вул. Теплична, 38. При таких обставинах, з метою недопущення порушення права власності [PERSON] на нежитлове приміщення площею 96,5 кв.в., розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Петрівське, вул. Теплична, 38, суд вважає можливим захистити її право власності шляхом визнання за нею права власності. У відповідності до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, а саме за [PERSON] необхідно визнати право власності на нежитлові приміщення та скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення від 17 жовтня 2016 року.

Outcome: dismissed