Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У квітні 2014 року приватне підприємство «Комерційна фірма «Світлана» (далі по тексту рішення підприємство, ПП «КФ «Світлана») звернулося в суд з позовом до відповідачів [PERSON], КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про захист права власності та стягнення збитків. Змінивши позовні вимоги (т.2, а.с. 22-24), підприємство просило суд зобовязати [PERSON] належним чином оформити документи щодо права користування земельною ділянкою загальною площею 195,2 кв.м. за адресою проспект 50-річчя Жовтня,18 у м.Кременчук, на якій розташована прибудова до частини приміщення, що належить [PERSON]А, а також стягнути з неї збитки в сумі 45\~815, 00 грн. 18 лютого 2015 року помер єдиний власник підприємства позивача [PERSON] (т.2, а.с. 175). Ухвалою суду від 23 лютого 2016 року суд залучив до участі у справі спадкоємців позивача [PERSON] та [PERSON] (т. 3, а.с. 13). Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчук від 24 липня 2017 року позовні вимоги [PERSON] залишені без розгляду за її заявою. Інший правонаступник первісного позивача - [PERSON] просила суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (т.3, а.с. 217). [PERSON] проти позову заперечувала. Зазначала, що користується земельною ділянкою на законній підставі, яким є договір про узгодження певних правовідносин № 7854 від 11 листопада 2008 року. Позовні вимоги в частині стягнення збитків вважала необгрунтованими і такими, що непідсудні Автозаводському районному суду (письмові заперечення - т.1, а.с. 242-243). Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: ПП «КФ «Світлана» є власником земельної ділянки площею 1349 кв.м. за адресою м. Кременчук, вул. 50-річчя Жовтня, 18, що підтверджується Державним актом про право власності на землю, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 22 жовтня 1999 року № 1495, та власником нежитлового приміщення, яке розташоване на цій земельній ділянці. 11 лютого 2004 року [PERSON] придбала у підприємства частину будівлі площею 379,8 кв.м. 16 березня 2004 року сторони уклали договір оренди земельної ділянки строком на один рік з метою здійснення будівництва прибудови, введення її в експлуатацію та отримання належної документації на нерухоме майно. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно на підставі рішення виконкому Кременчуцької міської ради від 21 квітня 2006 року власником вбудовано-прибудованого магазину промтоварів за адресою м. Кременчук, проспект 50-річчя Жовтня, 18, загальною площею\~480,5 кв.м. була [PERSON] 11 листопада 2008 року сторони уклали договір про узгодження певних правовідносин, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] (т. 1, а.с. 114-115). Відповідно до пункту 4 цього договору сторони домовились про намір укласти договір оренди земельної ділянки, проте через різне розуміння умов договору про узгодження певних правовідносин, договір оренди земельної ділянки так і не уклали. За життя засновника ПП «КФ «Світлана» між сторонами неодноразово виникали конфлікти та спори, які були предметом розгляду суду (судові рішення т.1, а.с. 182-194). Згідно статтей 6, 627 Цивільного Кодексу України сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням умов цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи під час розгляду справи (т.2, а.с. 153-159) [PERSON] письмово пропонувала укласти позивачу договір оренди земельної ділянки, надавала проект цього договору. Проте сторони згоди не дійшли. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вбудовано-прибудованого магазину промтоварів загальною площею 480,5 кв.м. по проспекту 50-річчя Жовтня, 18 в м. Кременчук є ТОВ «[PERSON] ХАРЬКОВ» на підставі свідоцтва про право власності серія ЯЯЯ № 657979, виданого 13 липня 2006 року Кременчуцькою міською радою Полтавської області та акту приймання-передачі майна до Статутного капіталу, виданого 31 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (т.3, а.с.224-255). Правонаступником власника підприємства [PERSON] позовні вимоги до нового власника приміщення не заявлені; клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем не заявлено. З урахуванням цього суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання відповідача [PERSON] належним чином оформити документи щодо права користування земельною ділянкою не підлягають задоволенню. ПП «КФ «Світлана» сплачує земельний податок як власник спірної земельної ділянки, законних підстав для стягнення частини цих витрат в сумі 5\~390,00 грн. з [PERSON] немає. Відповідно до п.2 ч.1, ч.4\~ст. 22 ЦК Українидоходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) є збитками, відшкодування яких за рішенням суду в силу\~ст. 16 ЦК України є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Виходячи з аналізу зазначеної статті, збитками є грошове вираження майнової шкоди, а тому відшкодування збитків розглядається як один із способів відшкодування майнової шкоди в грошовій формі. Обов'язковою умовою відшкодування упущеної вигоди є наявність реальної можливості у особи отримати доходи у випадку, якщо б її права не були порушені. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, то відшкодуванню підлягає не лише реальна шкода (майно, втрачене або пошкоджене в результаті протиправної поведінки), але й упущена вигода. Так, при визначенні розміру втраченої вигоди повинні враховуватися тільки точні дані, які безспірно і достовірно підтверджують існування реальної можливості отримання грошових сум або іншого майна, в тому випадку, якби зобов'язання було виконане боржником належним чином. Її розмір повинен бути підтверджений обґрунтованим розрахунком, а також відповідними доказами. Тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний дохід. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди теж повинні бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами на підкріплення реальної можливості отримання потерпілою стороною відповідних доходів у разі, якби друга сторона виконала свої зобов'язання належним чином. Згідно наданих позивачем розрахунків розмір упущеної вигоди за неотриману орендну плату за землю за період з травня 2011 року по жовтень 2011 року включно складає 40\~425,00 грн. (т.2, а.с. 26-27). Проте, позивач не надав суду доказів того, що направляв відповідачу проект договору оренди земельної ділянки, а відповідач неправомірно від його укладення ухилилась. Договір про узгодження певних правовідносин не покладав обовязку саме на [PERSON] підготувати проект цього договору, а також не встановлював строку, протягом якого сторони мали б укласти такий договір. Суд розцінює такі аргументи позивача на користь наявності та розміру збитків як припущення. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 215-218 ЦПК України,

Outcome: dismissed