Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Як підставу позову зазначила, що з 2011 року перебували з відповідачем у фактично шлюбних відносинах, який у встановленому законом порядку не реєстрували, однак спільно проживали, вели господарство, мали сімейний бюджет. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що сумісне життя з чоловіком не склалося, внаслідок чого спільно не проживають. Діти проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, проте офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, має задовільний стан здоров'я, непрацездатних батьків не має, не сплачує будь-які кошти за виконавчими листами на користь третіх осіб. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання сторони не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів, позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні, а відповідач визнає позов у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 2011 року сторони перебували у фактично шлюбних відносинах, у встановленому законом порядку шлюб не реєстрували, однак спільно проживали, вели господарство, мали сімейний бюджет. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Із матеріалів справи вбачається, що сумісне життя у сторін не склалося, внаслідок чого спільно не проживають. Діти мешкають з матір'ю у [ADDRESS], Шевченківського району Харківської області (а.с. 6), перебувають на її утриманні. Відповідач зареєстрований та фактично проживає у [ADDRESS] (а.с. 15), офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, має задовільний стан здоров'я, непрацездатних батьків не має, не сплачує будь-які кошти на користь третіх осіб за виконавчими листами. Матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які потребують матеріальної допомоги, задовільний стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися (аліменти на дитину), визначається судом. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у частці від його доходу у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved