Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 липня 2016 року [PERSON], керуючи автомобілем «Ford Transit Connect» державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі, на перехресті пр.Металургів та вул.Італійської м.Маріуполя, не надав перевагу в русі автомобілю позивача, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Escort» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача. Внаслідок зіткнення автомобілю «Ford Escort» державний номерний знак [NUMBER] були заподіяні технічні ушкодження. Вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія [PERSON], якого згодом за постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07.10.2016 року притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 21 лютого 2017 року суб'єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] надано звіт по оцінці колісного транспортного засобу «Ford Escort» державний номерний знак [NUMBER], згідно якого сума матеріальних збитків, завданих власнику вказаного автомобілю, тобто позивачу, на дату оцінки становить 35684,81 грн., тому просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 36484,81 грн., а саме за пошкодження транспортного засобу в сумі 35684,81 грн., за проведення оцінки збитку - 800 грн., а також понесені судові витрати. Позивач к судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Повістки про виклик відповідача [PERSON], на підставі ч.10 ст.187 ЦПК України, були опубліковані на офіційному веб-сайті судової влади України. Ухвалою суду від 11.01.2019 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 13.07.2016 року приблизно о 22-10 годин, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Ford Transit Connect» державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі на перехресті проїжджих частин пр.Металургів та вул.Італійської в Центральному районі м.Маріуполя, не надав перевагу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Escort» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим порушив п.16.11 Правил дорожнього руху України, в результаті обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажири [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Тим самим, водій [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 17.10.2016 року. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу №876/17/1 від 21 лютого 2017 року, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON], сума відновлювальних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля «Ford Escort» державний номерний знак [NUMBER], на день проведення оцінки, становить 35684,81 грн. За таких обставин справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження транспортного засобу у розмірі 35684,81 грн. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тому, витрати, які [PERSON] поніс на оплату послуг оцінювача для визначення розміру шкоди, заподіяної його автомобілю, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №239 від 20.02.2017 року на суму 800,00 грн., підлягають також відшкодуванню на користь позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд,

Outcome: approved