Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07 червня 2007 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, тому 10 червня 2014 року заочним рішенням Носівським районним судом Чернігівської області шлюб між ними розірвано. З моменту подання позивачем до суду позовної заяви про розірвання шлюбу відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, жодним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, не виявляє жодного інтересу до внутрішнього світу дитини, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання освіти, фактично з дворічного віку дитини він як біологічний батько зовсім не піклується та не бере участі в житті своєї дочки. З моменту подання позову про розірвання шлюбу до суду відповідач з дитиною не спілкувався, часу з нею не проводив. [PERSON] не знає свого батька зовсім. [PERSON] виконує самостійно всі обов`язки з виховання, забезпечення належного розвитку, здоров`я, освіти своєї дитини. Дитина перебуває на обліку в амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Потоки Кременчуцького району Полтавської області, дитині вчасно проведено всі щеплення, проводилися регулярно всі амбулаторні огляди. [PERSON] навчається в Потоківській загальноосвітній школі 1-3 ступенів Кременчуцької районної ради, має відзнаки за плідне та сумлінне ставлення до навчання. Дитина відвідує гуртки художньої самодіяльності. Позивач офіційно працевлаштована, має стабільний заробіток. Вона забезпечує повноцінний розвиток своєї дочки, натомість батько в житті дитини відсутній. Позивач указує, що вищевказані обставини дають підстави стверджувати про ухилення [PERSON] від виховання [PERSON] та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, передбаченими Конвенцією про права дитини, Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства». Тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2020 року було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити та пояснила, що вона самостійно виховує дочку, їй невідоме місце проживання або місце знаходження відповідача на даний час, не зв`язок він не виходить, долею дитини не цікавиться зовсім, дочка фактично не знає свого біологічного батька. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування виконавчого комітету Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився. Сільським головою Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області до суду направлено заяву, у якій він просить суд розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області за наявними у справі доказами, покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області Гірман Т.О. не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] та висловила думку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків протягом досить тривалого часу. Відповідач у судове засідання в черговий раз не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Однак, суд не постановляє заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не надала своєї згоди на проведення заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що вона є подругою [PERSON] , вони товаришують із 2016 року. Свідок добре знає дочку [PERSON] . Вона однокласниця її дочки. Батька [PERSON] свідок ніколи не бачила, у житті дитини він відсутній зовсім, не з`являється. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що вона проживає по сусідству із позивачем та її дочкою. Свідку достовірно відомо, що [PERSON] живе без тата, батька особисто не знає, інколи розповідає, що страждає від цього та чекає, коли він з`явиться. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що вона є матір`ю позивача. Свідок у своїх показаннях зазначила, що у 2007 році її дочка [PERSON] одружилася із відповідачем. У 2012 році в них народилася донька [PERSON] . Після народження дитини дочка проживала з відповідачем лише 1,5 роки в м. Київ. Відповідач уваги дитині не приділяв, не брав на руки. Працювати не хотів. Після розірвання шлюбу у 2015 році дочка з онукою переїхали до неї в с. Потоки Кременчуцького району Полтавської області на постійне проживання. Свідок знає, що у 2013 році відповідач був у Києві. Де він зараз перебуває, ніхто не знає. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання, що він є двоюрідним братом позивача, знає [PERSON] з дитинства, часто спілкується з нею. Після того, як [PERSON] у 2015 році переїхала в с. Потоки Кременчуцького району Полтавської області свідок відповідача не бачив. Востаннє свідок бачив [PERSON] ще до розлучення з [PERSON] , приблизно у 2013-2014 році. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] малолітня [PERSON] народилася [INFO] в м. Київ, її батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а. с. 20). Заочним рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2014 року, яке набрало законної сили 09 грудня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 9). Відповідно до відомостей ДМС України місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а. с. 55). Відповідно до довідки Потоківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради Полтавської області № 290 від 24 липня 2020 року [PERSON] навчається в Потоківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Кременчуцької районної ради Полтавської області з 01 вересня 2018 року. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. Мама дитини приділяє належну увагу вихованню доньки. Систематично відвідує школу, цікавиться успіхами дівчинки. Приводить до школи та забирає зі школи дівчинку бабуся. Батько дитини контакту зі школою не підтримує, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує, не приходить на свята, ніколи не цікавився навчанням дитини (а. с. 33). Відповідно до довідки директора Потоківського ЦКіД [PERSON] є учасницею художньої самодіяльності Потоківського центру культури і дозвілля при Потоківській с/р. З 2017 року вона навчається у вокальному гуртку « Смайлики » та в танцювальному колективі «Родзинки», де проявила себе талановитою дитиною. [PERSON] завжди охайна, і в цьому відчувається велика відповідальність мами перед дитиною. На всіх святкових заходах центру культури, де брала участь дитина, були присутні тільки мама та бабуся дівчинки. На заняття її завжди приводила мама або бабуся. Батька викладачі взагалі ніколи не бачили ні на заняттях, ні на святкових заходах (а. с. 31). Згідно з довідкою провідного бібліотекаря Потоківської сільської бібліотеки-філії, що знаходиться при Потоківському ЦКіД, [PERSON] є постійним читачем та учасницею гуртка художнього читання « Первоцвіт ». Це вихована, культурна, інтелектуально розвинута і начитана дівчинка, з широким спектром інтересів. По книги, на заняття, на концерти [PERSON] приводять мама або бабуся, вони активно і відповідально допомагають дівчинці у приготуваннях до виступів. Їх спілкування між собою побудоване на взаємоповазі, любові, турботі та зацікавленості у розвитку дитини. Тата ніколи не бачили (а. с. 32). Згідно з довідкою завідувача дитячим садком «Світлячок» Потоківської сільської ради у період з серпня місяця 2015 року по червень місяць 2018 року [PERSON] відвідувала дитячий садок «Світлячок». Дитина чемна, ввічлива, енергійна, компанійська. За період відвідування дитячого садка жодних скарг на поведінку, стан здоров`я ніколи не виникало. Дитина завжди намаганнями мами охайна, поведінка в колективі та в спілкуванні з однолітками відмінна. На різного роду святкування, які проводилися в дитячому садку, батько дитини не з`являвся. Доглядала дитину та забезпечувала самостійно мати та в допомогу їй бабуся [PERSON] . За вказаний період відвідування дитячого садка батько не брав участі в батьківських зборах, не надавав допомоги в громадських добровільних роботах, до яких залучалися батьки вихованців для допомоги у створенні найкращих умов перебування дітей у дитячому садку (а. с. 34). Судом установлено, що [PERSON] має постійне місце роботи, що підтверджується довідкою ФОП [PERSON] № 27 від 04 вересня 2020 року (а. с. 35). За місцем роботи позивач характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою з місця роботи (а. с. 30). Судом встановлено, що 15 липня 2020 року [PERSON] зверталася до служби у справах дітей Кременчуцької РДА Полтавської області із заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] (а. с. 10-12, 13, 14, 15). Службою у справах дітей Кременчуцької РДА Полтавської області рекомендовано [PERSON] для вирішення вищевказаного питання звернутися до Носівського районного суду Чернігівської області та до органу опіки та піклування за місцем реєстрації батька дитини [PERSON] для з`ясування обставин, які склалися у громадянина [PERSON] , що, можливо, перешкоджають йому належним чином виконувати батьківські обов`язки (а. с. 16). Судом встановлено, що виконавчим комітетом Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 29 січня 2021 року № 16 прийнято рішення про надання [PERSON] висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON] у зв`язку з тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а. с. 85). Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 29 січня 2021 року № 16, 07 червня 2007 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] . Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося (спільного господарства не вели, чоловік зловживав шкідливими звичками). 10 червня 2014 року Носівським районним судом Чернігівської області винесено заочне рішення про розірвання шлюбу. З того часу батько свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків: не забезпечував необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, не виявляв інтересу до внутрішнього світу дитини, не сприяв засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не створював умов для отримання освіти, практично з дворічного віку дитини він як біологічний батько зовсім не піклувався та не брав участі в житті своєї дитини. Батько перестав спілкуватися з матір`ю дитини, хоча вона була не проти виконання ним батьківських обов`язків. [PERSON] з дитиною не спілкувався, до себе її для спілкування та проведення часу разом не забирав. [PERSON] фактично не знає свого біологічного батька. [PERSON] виконує самостійно всі обов`язки з виховання, забезпечення належного розвитку, здоров`я, освіти своєї дитини. [PERSON] та її донька не мають уяви, де фактично проживає [PERSON] , на даний час його місцезнаходження невідоме. Ураховуючи наведене, доцільно позбавити гр. [PERSON] батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] (а. с. 86). Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року, визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його належної участі у вихованні дитини, що є елементами протиправного невиконання відповідачем передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, яка визначає обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, як зазначалося вище, пунктом 2 частини першої ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). По справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] буде суперечити інтересам дитини. Відповідач не з`явився до суду, що говорить про його байдуже ставлення до долі дитини. На думку суду, поведінка відповідача є такою, що свідчить про його ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини. Такий акт свідомої поведінки відповідача розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов`язок стосовно своєї дитини. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані законом, обставини, на які посилається позивач, доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його дитини, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтями 180-181 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд робить висновок, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved