Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

У жовтні 2020 року представник позивача - адвокат Сайчишин Анатолій Іванович звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області в інтересах позивача [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивував тим, що 03 березня 2006 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначає, що спільне життя у позивача з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Одруження позивача з відповідачем виявилося невдалим, оскільки вони не змогли створити нормальних сімейних стосунків, які б ґрунтувалися на взаємоповазі один до одного, що і призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Представник посилається на те, що шлюб існує лише юридично, оскільки позивач з відповідачем проживають окремо уже більше двох років, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Оскільки, шлюб носить формальний характер, він змушений звернутися в інтересах позивача до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. На електронну адресу суду направила заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі, зазначила що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність, зазначив що позов визнає в повному обсязі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 березня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 66, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 03 березня 2006 року (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] виданим 11 жовтня 2011 року народження (а.с.5). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved