Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору найму житлового приміщення та скасування реєстрації. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON], [PERSON] та син останньої [PERSON] 31 липня 2012 року в порядку приватизації набули права спільної сумісної власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 27 серпня 2012 року між позивачами та [PERSON], який перебував з 04 червня 2011 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], був укладено договір найму вказаного вище житлового приміщення. Згідно даного договору відповідач прийняв у безоплатне користування житло та зобов'язався приймати участь у витратах по його утриманню. Проте, взятих на себе зобов'язань останній не виконував, користуючись орендованим приміщенням, жодного разу не приймав участі у витратах по утриманню житла, що стало підставою для звернення позивачів 26 лютого 2018 року до [PERSON] з письмовою вимогою про розірвання договору найму житлового приміщення та зняття з реєстрації. Вказаний лист - попередження відповідач отримав 06 березня 2018 року, однак відповіді не надав та з реєстрації не знявся, що позбавляє позивачів права на отримання субсидії. За вказаних обставин, позивачі, у відповідності до вимог ст.ст. 405, 810, 815, 825, 826 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) ст. 72 Житлового кодексу України (далі ЖК України), просили розірвати договір найму квартири [ADDRESS], укладений 27 серпня 2012 року в м. Нетішин між наймодавцями [PERSON], [PERSON] та наймачем [PERSON], і виселити останнього з вказаної квартири без надання іншого житла. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 травня 2018 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Позивачі в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких зазначили, що підтримують заявлені ними вимоги та не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився та не подав відзив, а тому суд, враховуючи думку позивачів, які не заперечують проти заочного розгляду справи, постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивачі посилаються, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] Вказане підтверджується даними свідоцтва про право власності, виданим керівником органу приватизації 31 липня 2012 року, витягу про державну реєстрацію прав №35093584 від 08 серпня 2012 року (арк. спр. 5, 6). 27 серпня 2012 року між [PERSON], [PERSON], в подальшому наймодавці, з однієї сторони, та [PERSON], в подальшому наймачем, з другої сторони, в м. Нетішин був укладений договір найму житлового приміщення (далі Договір) (арк. спр. 7). Відповідно до пунктів першого та третього вказаного договору наймодавці передали наймачу [PERSON] на тимчасове безоплатне користування квартиру [NUMBER], житловою площею 19,9 кв.м, яка знаходиться [ADDRESS], який в свою чергу зобов'язався приймати участь в затратах по утриманню житлового будинку, дотримуватись санітарних правил та правил пожежної безпеки. Пунктом четвертим цього ж договору визначено, що такий укладено на безстроковий термін, однак сторони вправі розірвати договір достроково, попередивши іншу сторону про це не пізніше, ніж за три місяці. З листа-попередження від 26 лютого 2018 року судом встановлено, що позивачі, вказуючи на порушення відповідачем [PERSON] пункту третього Договору, пропонували останньому добровільно протягом семи днів з дня отримання даного попередження знятися з реєстрації за адресою: [ADDRESS] (арк. спр. 9). Згідно даних фіскального чека ПН 215600426655 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначене вище попередження було направлено стороною позивача [PERSON] 26 лютого 2018 року та отримано останнім 06 березня 2018 року (арк.спр. 10, 11). З довідки про склад сім'ї виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 26 березня 2018 року за №2824 судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], її сини - [PERSON], [PERSON], донька [PERSON] та чоловік - відповідач по справі [PERSON] (арк. спр. 8). Факт реєстрації за вказаною вище адресою відповідача [PERSON] стверджується також даними повідомлення начальника відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 18 травня 2018 року за № 203/ЕП (арк. спр. 15). Вказуючи на порушення своїх прав - вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм житлом, позивачі звернулися до суду за захистом таких прав з вказаним позовом. Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами щодо розірвання договору найму житлового приміщення, регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму (ч.ч. 1 та 3 ст. 815 ЦК України. Договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази, що визначено п. 1 ч. 2 ст. 825 ЦК України. При цьому наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці (ч. 3 ст. 825 ЦК України). Правові наслідки розірвання договору найму житла визначені ст. 826 ЦК України, відповідно до якої у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також зважаючи на порушення відповідачем вимог Договору оренди житлового приміщення щодо участі у витратах по утриманню житлового приміщення, що є підставою для розірвання такого договору на вимогу наймодавця, дотримання позивачами порядку попередження наймача про розірвання договору, суд вважає, що порушене право позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позову. Суд приймає аргументи позивачів, що наведені останніми як на підстави для розірвання договору оренди житлового приміщення, оскільки такі підтверджуються належними і допустимими доказами. Крім того, такі не спростовані відповідачем, хоча останній мав таку можливість. При цьому, суд застосовує норми, які містяться у ст. 810, 815, 825, 826 ЦК України, на які правомірно посилаються в своєму позові позивачі. Водночас, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин вимог ст. 72 Житлового кодексу України та ст. 405 ЦК України, на які також посилається сторона позивача, оскільки вказані норми регулюють питання втрати права користування жилим приміщенням комунальної та приватної власності відповідно, внаслідок відсутності особи понад встановлені строки. Вирішуючи питання розподілу судових витрат та зважаючи на задоволення позову, суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, покладає такі на відповідача.

Outcome: approved