Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з дійсним позовом. На обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили наступне. 07 вересня 2012 року між ФОП [PERSON], [PERSON], з однієї сторони (Орендодавці) та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», з іншої сторони (Орендар) було укладено договір №1 про оренду нежитлового приміщення за адресою м. Горлівка, вул. Герцена, будинок №22, приміщення №24, загальною площею 103,9 кв.м. Договором обумовлені всі суттєві умови: ціна, строк, порядок переданий та повернення майна. Відповідно до акту від 17.09.2012 року Орендар прийняв приміщення у користування. За договором Орендар зобов'язався, зокрема, своєчасно здійснювати орендні платежі (п. 5.3.2). Згідно із п. 4.1.2. Договору починаючи з 01.03.2013 року і до кінця строку оренди (до 17.08.2015 року) розмір орендної плати складає 16 тис. гривень на місяць, які Орендар повинен сплачувати кожному Орендодавцю щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним по 50% на їх поточні карткові рахунки. Між тим, Орендар належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за Договором, у зв'язку з чим на час звернення з позовом до суду має заборгованість зі сплати за користування орендованим приміщенням у розмірі 104\~000 грн. За таких обставин ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з 16.10.2014 року є простроченим боржником за Договором. Як зазначено в п. 8.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. В п. 8.2. Договору міститься посилання на штрафні санкції, які застосовуються до сторони, яка порушила зобов'язання. Зокрема, у випадку прострочення сплати орендних платежів Орендар сплачує Орендодавцям пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день його прострочення. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (ч. 2 ст. 625 ЦК). Отже, Орендодавці мають право вимагати від Орендаря сплати за весь час наявної заборгованості додатково суми пені, інфляційні, а також три проценти річних від простроченої суми. Всього заборгованість складає 130037,58 грн. 10 лютого 2015 року Орендодавці зверталися із претензією до Орендаря, де вимагали сплатити суму простроченої заборгованості разом із штрафними санкціями. У відповідь Орендар направив листа, в якому повідомив про одностороннє розірвання вищезазначеного договору оренди 31 травня 2015 року, запропонував змінити розмір орендної плати за період з 01.09.2014 по 31.05.2015. Орендодавці у власному листі від 01.04.2015 року погодилися із пропозицією Орендаря в частині розірвання договору оренди з 31.05.2015. В частині зміни розміру орендної плати за період з 01.09.2014 по 31.05.2015 не погодилися. Посилання відповідача в листі від 12.03.2015 на положення статті 762 Цивільного кодексу України вважають необґрунтованим, оскільки, в силу статті 617 Цивільного кодексу України, відповідачем не доведено, що це сталося в наслідок випадку або непереборної сили та не додержано порядок повідомлення про форс-мажорні обставини, визначений розділом 7 Договору №1 від 07.09.2012. Просять суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь позивачів заборгованість за Договором №1 від 07.09.2012, яка складається із: - орендної плати за час прострочення (вересень 2014 року - березень 2015 року) в розмірі 104 000 грн.; - пені за прострочення сплати орендних платежів в розмірі 11679,11 грн.; - інфляційні за весь час прострочення в розмірі 13576 грн.; - три проценти річних від простроченої суми в розмірі 782,47 грн., а всього на суму 130037,58 грн. по 65018, 79 грн. кожному. Судові витрати розподілити між позивачами у рівних частках. Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи в залу суду не зявився, надав суду заву про розгляд справи у його відсутності, за участі представника [PERSON] (а.с. 62). Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи в залу суду не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити повністю. Будучи допитаною в попередніх судових засіданнях, надала пояснення аналогічні, викладеним у позові (а.с. 77). В наданому суді клопотанні від 14.07.2015р. співпозивачі категорично заперечували проти винесення заочного рішення у справі. Представник позивачів, [PERSON], який діє на підставі договору від 23.04.2014 року (а.с.52) належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, в залу суду не зявився, надав суду заву про розгляд справи у його відсутності (а.с.77). Будучи допитаним в попередніх судових засіданнях, надав пояснення аналогічні, викладеним у позові. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до вимог ч.6 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом надіслання листа на електронну та поштову адреси. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 08.04.2015 року, про час та дату судового розгляду була повідомлена 07.07.2015 року телефонограмою. Незважаючи на прийняті судом заходи, представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. При цьому суд бере до уваги клопотання позивачів, в якому вони заперечували щодо розгляду справи \~у порядку заочного провадження В наданих суду запереченнях відповідач зазначив наступне. Між фізичною особою - підприємцем [PERSON], фізичною особою [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений Договір оренди нежитлового приміщення № 1 від 07.09.2012 року (надалі - Договір оренди), згідно якого Співпозивачами було передано у строкове платне користування нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Гєрцена, буд. 22, приміщення № 24, загальною площею 103,9 кв.м. строком по 17.08.2015року. 24.12.2013 року було укладено Договір про внесення змін до Договору оренди, відповідно до якого відбулися зміни в суб'єктному складі правовідносин оренди зі сторони Орендодавців: з фізичної особи - підприємця [PERSON] на фізичну особу- підприємця [PERSON]. Пункт 1 Постанови Правління Національного банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 06.08.2014 р. №466, (надалі - Постанова № 466) передбачає, що Банкам України призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. На виконання вищезазначеної Постанови №466 Банк з серпня 2014 року не здійснював діяльність на території міста Горлівки Донецької області - дана територія не контролюється українською владою, та фактично звільнив орендоване приміщення. Акт прийому - передачі зазначеного приміщення не було підписано, т.я. Банком не було встановлено фактичне місце проживання Співпозивачів - Орендодавців. У зв'язку із тим, що підприємства поштового зв'язку та служби кур'єрської доставки на території міста Горлівки Донецької області на момент виникнення вищевказаних обставин не здійснювали діяльність (та не здійснюють її на цей час) іншого способу письмово повідомити Орендодавців про розірвання Договору оренди в односторонньому порядку або надати письмову пропозицію Орендодавцям розірвати Договір оренди за згодою Сторін, а також письмово погодити зменшення розміру орендної плати за Договором оренди, ніж вручити Орендодавцям зазначені документи особисто під підпис, не було. Відповідно до пункту 10.7 Договору оренди у випадку зміни вказаних у цьому Договорі реквізитів, Сторони повідомляють про це одна одну письмово протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту виникнення таких змін. В порушення пункту 10.7 Договору оренди жодних повідомлень щодо зміни місця проживання співпозивачі до Банку не надавали. Відповідно до частини 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина 3 ст. 651 ЦК України). Відповідно до частини 4 ст. 762 ЦК України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Згідно з частиною 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Банк намагався використати своє право на одностороннє розірвання Договору оренди, однак через ухилення Орендодавцями від приймання відповідних документів особисто під підпис при зустрічах з працівниками Банку вказані права не було реалізовано. Така бездіяльність Орендодавців підтверджує їх намір неправомірно перешкодити реалізації Банком його прав. 10.02.2015 року Банком отримано претензію від 30.01.2015 року про погашення заборгованості та одночасно Орендодавці повідомили про зміну своїх поштових адрес.Таким чином, Банку лише 10.02.2015 року стало відомо про місце проживання співпозивачів та був направлений лист за адресами, які зазначені Орендодавцями у претензії від 30.01.2015 р. Листом від 12.03.2015 року за вих. № 9-0207379/824 Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до пункту 10.3 Договору оренди повідомив співпозивачів про одностороннє розірвання вищезазначеного Договору оренди «31» травня 2015 року та зміну розміру орендної плати. Також, банком було запропоновано належним чином оформити передачу приміщення від Орендаря до Орендодавців шляхом підписання відповідного акту прийому - передачі. З даними пропозиціями Орендодавці погодилися частково, а саме в частині розірвання договору оренди з 31.05.2015р. На підставі вищевикладеного, відповідач вважає, що вимоги співпозивачів щодо стягнення заборгованості по договору оренди у сумі 104 000,00 грн. є необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо стягнення індексу інфляції, 3% річних за Договором оренди відповідач зазначає наступне. Частина 2 ст. 625 ЦК України, встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положення даної статті застосовуються до кредитора та боржника. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Прострочення виконання зобов'язання не відбувалося, оскільки з серпня 2014 року, Банк не здійснював своєї діяльності на території міста Горлівки Донецької області та фактично звільнив орендоване приміщення, а також, відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Отже, застосування позивачем статті 625 ЦК України є незаконним та необґрунтованим. Стягнення з Банку індексу інфляції та 3% річних за даних умов також відсутні. Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 року № 543/96-ВР встановлює, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб'єктів переказу грошей через платіжні системи. Таким чином, норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» не застосовуються до правовідносин, що виникли між співпозивачами та відповідачем. Таким чином,

Outcome: approved