Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У квітні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, в якому проживали та проживають: [PERSON], який помер [INFO] його донька [PERSON], яка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». [PERSON] померла [INFO], її чоловік [PERSON] помер [INFO]. Їх спільний син [PERSON], одружився з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». [PERSON] помер [INFO]. Його дружина, позивач по справі [PERSON], у зазначеному домоволодінні проживає з 01.06.1978 по теперішній час. Донька та син [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] теж проживають в домоволодінні [ADDRESS] з дня їх народження, дані обставини підтверджуються домовою книгою та квитанціями про сплату комунальних послуг. Отже позивачі проживають в зазначеному домоволодінні більше 10 років. Однак вони не мають правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння. Позивачі мають тільки план земельної ділянки площею 752 кв.м. по [ADDRESS], на якій розташоване домоволодіння. У 1976-1978 роках вул. Насосна була перейменована на вул. Куликовську, що також підтверджується домовою книгою та реєстрацією місця проживання позивачів по [ADDRESS]. Постановою Відділу благоустрою та житла Єкатеринославського губкомунгоспу від 13.01.1923 [PERSON] було передано у власність денаціоналізоване домоволодіння [ADDRESS]. На підставі вказаної постанови [PERSON] була видана Карта володіння денаціоналізованим домоволодінням, про що занесено в реєстр денаціоналізованого нерухомого майна за № 1992. В обліковому описі земельної ділянки зазначено, що [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м.. Земельна ділянка йому передана під домоволодіння у безстрокове користування. Після смерті батька [PERSON], його донька [PERSON], звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки право власності на домоволодіння не зареєстровано. Таким чином позивачі з урахуванням уточнених позовних вимог просять визнати за ними право власності за набувальною давністю на домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на неприватизованій ділянці площею 699 кв.м. та складається з житлового будинку літ. А-1, прибудови літ. а-1, сараю літ. В, сараю літ. Г, сараю літ. Д, сараю літ. д, вбиральні літ Е, літнього душу літ. Ж, навісу літ. З, огорожі №1, воріт №2, водоколонки №3 по 1/3 частини домоволодіння за кожним. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник позивачів [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на задоволенні позову наполягали. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради - Борсук Ю.В. у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні у повному обсязі, оскільки дані правовідносини є спадкуванням. Крім того, міська рада права позивачів не порушувала, а відтак відсутній спір про право. Суд, вислухавши позивачів, представника позивача та представника відповідача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою Відділу благоустрою та житла Єкатеринославського губкомунгоспу від 13.01.1923 [PERSON] було передано у власність денаціоналізоване домоволодіння [ADDRESS]. На підставі вказаної постанови [PERSON] була видана Карта володіння денаціоналізованим домоволодінням, про що занесено в реєстр денаціоналізованого нерухомого майна за № 1992. В обліковому описі земельної ділянки зазначено, що [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м. Земельна ділянка йому передана під домоволодіння у безстрокове користування, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи № 6889 на домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті спадкоємцем першої черги є його донька [PERSON]. Яка після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на - «[PERSON]». [PERSON] помер [INFO]. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх смерть, копії яких наявні в матеріалах справи. Після їх смерть спадкоємцем першої черги є їх син [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 198 від 27 січня 2006 року. [PERSON] за життя не оформив своїх спадкових прав на спадкове майно після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується листом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 13.06.2014 за № 2238/01-16. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є його дружина [PERSON] та його діти: [PERSON] та [PERSON], позивачі по справі. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулася лише донька померлого [PERSON], однак на теперішній час свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалося, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 71/2014 відкритої після смерті [PERSON] Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], дійсно зареєстровані за та проживають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується домовою книгою, показами допитаних свідків. За ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст.344 ЦК України, по-перше необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права. Во-друге, таке володіння повинно бути відкритим. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Встановивши фактичні обставини справи та характер правовідносин між сторонами, суд зазначає, що в даній справі виникли правовідносини з приводу спадкування майна, до яких не може бути застосована ст. 344 ЦК України, а тому позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed