Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона та відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач не надає необхідних для утримання дитини коштів, мешкає окремо. У зв'язку з чим позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки доходів, щомісячно, з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі ? частки доходів позивача, щомісяця з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років, та витрати на правову допомогу у сумі 120 грн. Позивач у судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву згідно із якою просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні надав заяву, згідно із якою визнає позовні вимоги частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки його доходів, а також проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/10 частки його доходів. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) «батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». На підставі ст.183 СК України кошти на утримання дітей можуть бути присуджені в частині від доходу батьків. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.4). Згідно із довідкою голови квартального комітету від 25.04.2014р. [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом із дитиною [PERSON] (а.с.7). У зв'язку з тим, що [PERSON] добровільно не надає необхідних для утримання дитини коштів, але зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину, надавати їй необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, а також утримувати матір дитини, з якої проживає дитина, до досягнення нею трьох років, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково в межах визнаних відповідачем позовних вимог. А саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки доходів [PERSON], а також стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти у розмірі 1/10 частки доходів [PERSON] З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. та документально підтверджені витрати на правову допомогу на користь позивачки у сумі 120 грн. (а.с.1).

Outcome: partial