Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

у квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Останній мотивував тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце з вини водія автомобіля «Мерседес Спрінтер» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] 17 жовтня 2014 року на пр. Металургів у м. Кривому Розі, значних пошкоджень зазнав автомобіль «Хюндай Акцент» державний номерний знак [NUMBER] під його керуванням, чим йому заподіяно було матеріальних збитків. Оскільки автомобіль «Мерседес Спрінтер» державний номерний знак [NUMBER] був забезпечений ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», 20 жовтня 2014 року він звернувся до останньої з повідомленням про подію, а 10 грудня 2014 року - з заявою про отримання страхового відшкодування. Однак, на момент розгляду справи страховою компанією не проведено жодних виплат. Тому, просив суд стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його користь 50 000,00 грн. невиплаченого страхового відшкодування. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову й його обґрунтування підтримав та просив суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Проте, в ході розгляду справи надав письмові заперечення на позов, в яких позовні вимоги визнав частково, а саме: в межах суми в розмірі 18 065,16 грн., проти стягнення яких не заперечував. В задоволенні решти позовних вимог просив суд відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю (а.с. 54-55). Заслухавши пояснення представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, судом встановлено, що 17 жовтня 2014 року на пр. Металургів у м.Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай Акцент» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес Спрінтер» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу АС/9773063 (а.с. 7). Згідно постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2014 року водія автомобіля «Мерседес Спрінтер» державний номерний знак [NUMBER] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 14). Згідно ст. 21 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п. 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. В преамбулі вказаного закону зазначається про те, що він регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно ст. 4 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР об'єктом страхування можуть бути майнові інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було здійснено звернення до страхової компанії з дотриманням вимог ст. 35 зазначеного Закону, зокрема, 20 жовтня 2014 року звернувся до страхової компанії з повідомлення про подію, а 10 грудня 2014 року - з заявою про отримання страхового відшкодування (а.с. 12, 13). Разом з тим, судом встановлено, що виплата страхового відшкодування позивачу не була здійснена у строки, визначені ст 36 Закону, на момент звернення до суду, а саме: на 03 квітня 2015 року, також не проведена. Звернувшись до суду, позивач визначив розмір страхового відшкодування, який підлягає до сплати йому, в розмірі 50 000,00 грн., проте, доказів в розумінні ст. ст. 57-59 ЦПК України на його обгрунтування в розпорядження суду не надав. Разом з тим, оглянувши додані відповідачнм до його заперечень документи щодо розміру страхового відшкодування, який підлягає виплаті позивачу, суд дійшов висновку про обгрунтованість його розміру, а саме: 18 065,16 грн., виходячи з наступного. Згідно калькуляції № 1962-1-14С від 13 травня 2015 року вартість вартість ремонту автомобіля «Хюндай Акцент» державний номерний знак [NUMBER] з ПДВ становить 36 696,64 грн., а з урахуванням зношення запчастин - 23 218,94 грн. (а.с. 62-72). Згідно полісу АС/9773063 франшиза становить 510,00 грн. (а.с. 7). Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. З матеріалів справи вбачається, що позивач просив перерахувати суму стразового відшкодування на його рахунок. Тому, з урахуванням на веденого, суд визнає обґрунтованим розрахунок суми страхового відшкодування, визнану страховою компанією (23 218,94 грн. - 4 643,68 грн. ПДВ - 510,00 грн. франшиза = 18 065,16 грн.). Враховуючи те, що на момент розгляду справи ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» виплата страхового відшкодування не здійснена, позов [PERSON] підлягає задоволенню в розмірі 18 065,16 грн. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial