Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши, що 12.07.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту в сумі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому, відповідач зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів та дала свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та іншими банківськими нормативними актами складає між нею та банком відповідний Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Проте, стверджує позивач, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 25.09.2019 року у неї виникла заборгованість перед банком в загальному розмірі 31234,84 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача разом із понесеними ним витратами по сплаті судового збору. Згідно з ухвалою суду від 01.11.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 08.05.2019 року провадження у справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 342/180/17ц. 05.08.2019 року судом поновлено провадження у зазначеній справі. До початку розгляду справи по суті представник позивача подав уточнену позовну заяву, в якій не змінюючи первинний розмір заборгованості, яка станом на 25.09.2018 року складала 31234,84 грн., змінив складові такої заборгованості з яких 15 473,76грн.- тіло кредиту, 6701,88грн. відсотки за його користування, 7095,64грн.-пеня, 1963,56грн.-штрафи. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. При цьому пояснив, що фактично заборгованість відповідача за тілом кредиту складає 11911,79грн., проте позивачем також до вказаної складової були включені суми страхових платежів по договору «страхування кредитного ліміту», які нараховувалися з листопада 2015 року. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, погоджуючись із наявною заборгованістю у вигляді тіла кредиту в розмірі 11911грн.79коп., заперечували щодо стягнення відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій та страхових платежів, оскільки з умовами договору, який би передбачав їх розмір та порядок нарахування, відповідач не була ознайомлена та відповідно їх не приймала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом, 12.07.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено «Договір про надання банківських послуг» № б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит в сумі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» , погодженого НБУ 11.06.2018 року. В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Під час дії кредитного договору відповідачу було видані чотири кредитні картки, остання -26.12.2017 року із терміном дії до вересня 2021 року. Згідно з уточненим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 25.09.2018 року становить 31234,84 грн., у тому числі: 15473,76 грн. - заборгованість за кредитом; 6701,88 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 7095,64 грн. - заборгованість за пенею; 1963,56 грн. - нараховані відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи. При цьому, як було встановлено в ході судового розгляду даного спору, до розрахунку розміру заборгованості за тілом кредиту позивачем були включені нарахування по страхових платежах, що складає 3561,97грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Частиною 1 статті 634 вказаного Кодексу встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Докази у справі достовірно вказують на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відкрило на ім`я [PERSON] картковий рахунок, на який Банком були перераховані кредитні кошти та через який сторонами здійснювались фінансові операції. Позивач видав відповідачці кредитну картку, яка використовувалася нею для проведення розрахунків. Вказані докази підтверджують одержання відповідачем кредитних коштів. Також, в матеріалах справи наявна довідка, видана ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої кредитна картка, видана [PERSON] за договором №б/н від 12.07.2012 року, декілька разів замінювалася на нову з наступним продовженням строку дії картки, що свідчить про те, що відповідач [PERSON] дійсно користувалася кредитною карткою. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила отримання та користування нею кредитними коштами у розмірі 12000 грн. у вигляді кредитного ліміту. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору відповідач належним чином не виконувала, оскільки не повернула отриманої у Банку суми. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (далі Постанова) передбачено, якщо Правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, то з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Із анкети-заяви, підписаної Банком та [PERSON] вбачається, що в ній відсутні правила надання банківських послуг, тарифи обслуговування кредитних карт, а саме строк дії договору, процентна ставка, сума комісії, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми тощо. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові вказує, що оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, пеню і штрафи, а також страхові платежі. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25.09.2018 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору, положеннями яких передбачені процентна ставка за користування коштами, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. При цьому, суд також відхиляє вимоги позивача щодо стягнення страхових виплат, що становлять 3561,97грн. та безпідставно включені при розрахунку заборгованості останнім до боргу за тілом кредиту, оскільки доказів на підтвердження укладання з відповідачем договору страхування кредитного ліміту стороною позивача не надано. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсотків за користування кредитними коштами, пені, штрафів, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з [PERSON] підлягає стягненню лише тіло кредиту у сумі 11911 грн. 79 коп. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог банку на 38,1%, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 671,3 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved