Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його брат [PERSON]. Унаслідок його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. «Ілліча», розташованої на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Він фактично прийняв спадщину після смерті його брата, але оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений, державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва. У звязку з наведеним, позивач просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) площею 4,94 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в адміністративних межах Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлого брата [PERSON] Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, на адресу суду подали заяву у якій просили справу слухати у підготовчому судовому засіданні з винесенням рішення у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Представники третіх осіб в судове у засідання також не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, на адресу суду направили заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що 19 листопада 1996 року помер [PERSON] (а.с. 7). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) площею 4,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) по КСП ім. «Ілліча», розташованої на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, що належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0233370, виданого на підставі розпорядження Пирятинської районної адміністрації № 351 від 04.12.1996 (а.с. 10-11). Оскільки спадкодавець помер й спадщина відкрилася 19.11.1996, тобто до набрання чинності ЦК 2003 р., тому дані правовідносини регулюються ЦК 1963 р. й застосовуються норми ЦК 1963 р. Згідно зі ст. 524 ЦК Української РСР 1963 р. спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Відповідно до ст. 530 Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Судом установлено, що батько [PERSON] [PERSON] помер 25.11.1995, а мати [PERSON] померла 12.12.1995 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем його майна є позивач по справі, який являється рідним братом по матері, що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] та рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 2-І243 від 17.05.1996 (а.с. 4, 6). Згідно ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] був зареєстрований та проживав у [INFO] разом з [PERSON] до дня смерті останнього 19.11.1996 (а.с. 9) та прийняв спадщину після його смерті шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців, в тому числі тих, що мають право на обов'язкову частку, немає. Позивач як спадкоємець майна померлого [PERSON] другої черги за законом звернувся до державного нотаріуса з метою оформлення його спадкових прав, проте було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане право на земельну частку (пай), у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно втрачений. Отже з матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із втратою правовстановлюючого документу, а саме: Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0233370, який виготовлявся в одному екземплярі і виготовлення дубліката не передбачено, унеможливило оформлення позивачем спадщини у нотаріуса в позасудовому порядку. На підставі викладеного та враховуючи, що позивачам з незалежних від нього причин відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата, але ніхто, крім нього на спадщину не претендує і він бажає її прийняти, при цьому обраний позивачем спосіб захисту його прав є належно обраним, суд вважає за можливе визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 19 листопада 1996 року, право на земельну частку (пай) реформованого КСП ім. «Ілліча», розміром 4,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, яка належала останньому на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0233370.

Outcome: approved