Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувсь до суду з позовом до відповідачки про виселення її з кімнати гуртожитку без надання іншого жилого приміщення обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] знаходиться на балансі та обслуговуванні КП «Жилсервіс-5». Відповідачка вселилася у кімнату гуртожитку самовільно. Добровільно звільнити кімнату у гуртожитку відповідачка відмовляється. Просили виселити відповідачку із [ADDRESS] гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав і просив задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] (а. с. 11, 12). Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. У [ADDRESS] проживає без правовстановлюючих документів [PERSON], що підтверджується актом від 15.02.2018 року (а. с. 10). Згідно довідки КП «Жилсервіс-5» від 16.04.2018 року (а. с. 8) у кімнаті [ADDRESS] гуртожитку за адресою: [ADDRESS] ніхто не зареєстрований. На ім'я [PERSON] відкрито особистий рахунок [NUMBER] у КП «Жилсервіс-5» ДМР з 01.09.2012 року, що підтверджується довідкою КП «Жилсервіс-5» від 16.04.2018 року (а. с. 9). Відповідно до п. 10 Примірного положення про гуртожитки затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 року № 208, ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Рішення про надання відповідачці спірної кімнати у гуртожитку адміністрацією будь-якого підприємства, установи чи організації не приймалось, спеціальний ордер на зайняття жилої площі в даному гуртожитку не видавався, а тому відповідачкою самоправно зайнято жиле приміщення. Відсутність рішення про надання житлового приміщення у гуртожитку та спеціального ордеру є обставинами, що унеможливлюють застосування норм Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Частина 1 статті 132 ЖК України встановлює, що сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у звязку з роботою чи навчанням. Відповідачці 02.03.2018 року та 04.04.2018 року направлялися попередження про виселення з гуртожитку (а. с. 7). У зазначений у попередженнях строк відповідачка з кімнати гуртожитку не виселилася. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved