Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вказує, що з вересня 2013 року перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого [INFO] народилась дитина [PERSON] В жовтні 2013 року ними була придбана квартира [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані [PERSON], вона [PERSON] та їх дитина [PERSON] В червні 2014 року [PERSON] вигнав її з квартири, змінив замки на вхідних дверях, у зв'язку із чим вона разом із донькою вимушено проживає із своїми батьками в с. Бурчак, Михайлівського району, Запорізької області. Просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою їй та малолітній [PERSON], вселивши їх в квартиру. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Попова К.Р. підтримала позов та просила його задовольнити. Пояснила, що [PERSON] та [PERSON] одружились у вересні 2013 року, а в жовтні 2013 року купили квартиру [ADDRESS]. [PERSON] була зареєстрована в квартирі в листопаді 2013 року. З грудня 2013 року між подружжям погіршились стосунки, у зв'язку із тим, що [PERSON] вважав квартиру виключно своєю власністю. Через конфлікти [PERSON], будучі вагітною, в травні 2014 року була вимушена виїхати із квартири, оскільки побоювалась, що втратить дитину. Вона переїхала проживати до свої матері в с. Бурчак, Михайлівського району. В липні 2014 року вона народила доньку [PERSON] Після народження дитини вона намагалась потрапити до квартири, але виявила, що замки на дверях змінені. Вважає, що [PERSON] та малолітня [PERSON] мають право користування квартирою, зареєстровані в ній, а тому просила суд усунути їм перешкоди в користуванні житлом, вселивши їх в квартиру. В судовому засіданні [PERSON] проти позову заперечив, просив суд відмовити в його задоволенні. Пояснив суду, що у вересні 2013 року одружився із [PERSON] В жовтні 2013 року він за особисті кошти придбав квартиру, в якій вони разом проживали із [PERSON] Через деякий час сумісного проживання між ними погіршились стосунки, [PERSON] вела себе неадекватно, провокувала конфлікти. 29.05.2014 року він повернувся з роботи та виявив, що речей [PERSON] в квартирі немає, а потім дізнався, що [PERSON] виїхала з квартири до своєї матері в с. Бурчак. [PERSON] йому пояснила, що не бажає проживати разом і повертатись в квартиру не буде. [INFO] у них народилась донька [PERSON] Він заперечував проти реєстрації дитини в квартирі, оскільки фактично [PERSON] та донька [PERSON] проживали в с. Бурчак. Заперечив проти того, що вигнав [PERSON] із квартири, вважає, що [PERSON] сама прийняла таке рішення і не бажає проживати в квартирі. Пояснив суду, що дійсно в липні-серпні 2014 року змінив замки на вхідних дверях в квартирі. Вважає, що [PERSON] та малолітня [PERSON] не мають права користування його квартирою, оскільки фактично проживають в с. Бурчак, де забезпечені житлом. Представник відповідача адвокат [PERSON] також заперечив проти позовних вимог. Пояснив суду, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] за його особисті кошти. На даний час між сторонами по справі існує спір щодо права власності на дану квартиру. Справа про поділ майна подружжя та визнання квартири особистою приватною власністю розглядається Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, на даний час рішення по справі не прийнято. Вважає, що заявлені [PERSON] підстави позову не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] мотивує вимоги, посилаючись на ст. 64 ЖК України. Дана норма регулює відносини, що виникають між наймачем та членами його сім'ї, в той час як [PERSON] є власником квартири. Вважає, що суд не може вийти за межі заявлених [PERSON] вимог, і, оскільки інших підстав позову заявлено не було, має відмовити позивачу у позові. Представник третьої особи управління у справах дітей Запорізької міської ради в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу за його відсутності, прийняти рішення в інтересах дитини. Вислухавши думку учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. 21.09.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с. 6). 28.10.2013 року [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Згідно з пунктом 6 договору купівлі-продажу квартири, дружина позивача [PERSON] 17.10.2013 року дала свою письмову на придбання [PERSON] квартири (а.с. 59). [INFO] народилась [PERSON], батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 19.11.2013 року, [PERSON] з 28.11.2013 року та їх дитина [PERSON] з 18.09.2014 року (а.с. 65). В судовому засіданні [PERSON] та його представник не заперечували, що відповідач [PERSON] вселилась в квартиру за згодою [PERSON] як член його сім'ї. Сторонами по справі також не заперечується, що приблизно з травня 2014 року [PERSON] виїхала з квартири [ADDRESS] і проживає із своїми батьками за адресою: [ADDRESS]. Після народження, дитина [PERSON] проживає разом із своєю матір'ю в с. Бурчак. Сторони та їх представники дали аналогічні пояснення про те, що з кінця 2013 року між [PERSON] та [PERSON] погіршились стосунки, стали виникати конфлікти, в тому числі з приводу права власності на квартиру [ADDRESS]. При цьому представник [PERSON] пояснила, що [PERSON] вигнав свою дружину із квартири із вона вимушена була переїхати до батьків в с. Бурчак. В той час як [PERSON] пояснив, що [PERSON] сама прийняла рішення про переїзд до батьків. Судом встановлено, що однією із причин конфлікту між сторонами по справі є право власності на квартиру [ADDRESS]. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя розглядається позов [PERSON] про поділ майна подружжя - вищезгаданої квартири, та зустрічний позов [PERSON] про визнання квартири його особистої приватною власністю (а.с. 23). На даний час рішення по справі не прийнято. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] одружилась із [PERSON], після чого вони придбали квартиру і стали в ній проживати. З грудня 2013 року вони часто сварились, оскільки [PERSON] вважає, що [PERSON] не має будь-яких прав на квартиру. Внаслідок конфліктів, [PERSON] вимушена була переїхати до матері в с. Бурчак. В травні 2014 року він допомагав [PERSON] перевозити речі. Після народження дитини, він разом з [PERSON] приїжджав до квартири, але ключ не підійшов до замка. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його другом. Наскільки йому відомо, конфліктів між [PERSON] та його дружиною не було. [PERSON] сама вирішила виїхати із квартири [ADDRESS] до своїх батьків. Будь-яких домовленостей між подружжям щодо права володіння, користування і розпоряджання квартирою [ADDRESS] відповідно до статті 63 СК України встановлено не було. На підставі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. На підставі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. При вирішенні спору суд виходить із того, що одним із речових прав на чуже майно є право користування ним (стаття 395 ЦК України). Згідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Одним із способів захисту відповідно до статті 391 ЦК України є право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що [PERSON] вселилась в спірну квартиру як член сім'ї [PERSON], тому вона набула право користування приміщенням на рівні із [PERSON] Дослідженими по справі доказами підтверджується, що [PERSON] чинить перешкоди позивачеві та малолітній [PERSON] в користуванні квартирою, змінив замки на дверях, відмовляється надати доступ до житла. У зв'язку із цим право [PERSON] та [PERSON] користуватись житловим приміщенням підлягає захисту шляхом усунення перешкод в його користуванні. При цьому суд не погоджується із доводами адвоката [PERSON], про те, що [PERSON], пославшись на ст. 64 ЖК України, невірно обрала підстави для задоволення позовних вимог, що є підставою для відмови в їх задоволенні. Відповідно до положень статей 10 та 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Підставами позову згідно з п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України є обставини, якими обґрунтовується позов, а не посилання на норми матеріального права. Таким чином, хоча [PERSON] і посилається на ст. 64 ЖК України, якою врегульовані правовідносини між наймачем житла та членами його сім'ї, підставою позову зазначено порушення права [PERSON] та [PERSON] користуватися квартирою як членів сім'ї [PERSON] Згідно за ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Обставини, на які [PERSON] посилається в обґрунтування свого позову, доведені доказами по справі і знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а доводи [PERSON] та його представника їх не спростовують. У зв'язку із цим, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved