Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У жовтні 2020 року приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в результаті численних порушень з боку відповідача, а саме, самовільного підключення струмоприймачів до електричної мережі без дозволу електропередавальної організації після відключення утворилась заборгованість за не обліковану електричну енергію (згідно актів про порушення) в розмірі 4023,02 грн. Станом на день звернення до суду, заборгованість відповідачем не погашена. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року відкрито спрощене провадження у справі, встановлено строк відповідачу для подання відзиву. 01.06.2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із тим, що позивачем належним чином не обґрунтовано заявлену до стягнення суму заборгованості. Крім того, у період з травня 2018 року по травень 2019 року відповідачем сплачено 11918,58 грн., дана суму покриває заборгованість відповідача, тому у відповідача не існує заборгованості перед позивачем. 04.06.2021 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, де зазначено, що у відповідача наявна заборгованість у розмірі 4023,02 грн., що підтверджується матеріалами справи. 11.06.2021 року представником відповідача надіслано заперечення на відповідь на відзив, у якій просив відхилити доводи представника позивача. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом із тим, його представником подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою безпосередньо відповідача. Суд, розглянувши дане клопотання протокольною Ухвалою суду відмовив у його задоволенні. Так, ч. 1 ст. 223 ЦПК визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В той же час, згідно із ч. 3 ст. 223 ЦПК, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. При цьому, за ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З огляду на викладене вмотивування, суд зазначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому, суд зазначає, що у даному випадку підстави для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки суд відкладає розгляд справи лише через першу неявку учасника справи, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними, а в разі повторної неявки такого учасника справи (його представника), належним чином повідомленого про судове засідання, суд розглядає справу за його відсутності незалежно від причин його неявки. Суд зауважує, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки учасника процесу до суду. Такі положення пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Аналогічна правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у Постанові від 22 травня 2019 року по справі № 310/12817/13. Таким чином, з огляду на викладене обґрунтування, суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи за клопотанням представника відповідача внаслідок його повторної неявки до суду відсутні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з позивач є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та є постачальником житлово - комунальних послуг, зокрема, здійснює постачання електроенергії на підставі договору №05094112408 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.1 Договору, енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3,5 кВт енергоустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Згідно з п. 20 зазначеного Договору, споживач несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією. Відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року (надалі за текстом - Правил) розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно із п. 48 Правил, споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежі в за електричну енергію. Пунктом 53 Правил (чинних на момент виникнення заборгованості) передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі, фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. На підставі акта енергопостачальник має право відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (Методика), затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року №562, визначити величину не облікованої електричної енергії. Розмір не облікованої електричної енергії розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії та за кількістю днів: з дня останнього контрольного огляду приладу обліку чи технічної перевірки приладу обліку, чи набуття прав власності на об`єкт до моменту усунення порушення, за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується сума за актом порушень, але не більше терміну позовної давності. 07.05.2018 року за адресою відповідача в ході рейдової перевірки представниками «КИЇВЕНЕРГО» було виявлено порушення: «самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії. Самовільне підключення виконано приховано, виявити при контрольному огляді можливості не було. Самовільне підключення виконано зі стоякових клем в ПРЩ проводом 2x16мм2, який заходить в скрутку, яка знаходиться під захисною панеллю, яка закриває пакетні вимикачі та навантажні автомати споживачів». На підставі виявленого порушення було складено акт про порушення № 52582 від 07.05.2018 року. Відповідно до зазначеного акту, для усунення порушення виконано такі заходи, а саме: «дроти самовільного підключення демонтовано, укладено в пакет та опломбовано пломбою С 43102574 «Карат» (а.с.34). 29.05.2018 року відбулося засідання комісії з розгляду актів порушень правил користування електричною енергією для населення, на засідання якої відповідач не з`явився. На засіданні комісії було вирішено провести розрахунок обсягу та вартості електроенергії, спожитої з порушенням ПКЕЕН за період з 03.04.2018 року по 07.05.2018 року, нарахована сума склала 5748,02 грн. (а.с.35-36). Отже, заборгованість за не обліковану електричну енергію за актом про порушення становить 5748,02 грн. Так, відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості за необліковану електричну енергію. Станом на 01.10.2020 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 4023,02 грн. Незважаючи на попередження, відповідачем зобов`язання не виконуються. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, з урахуванням викладеного суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за не обліковану електричну енергію за актом про порушення. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідачем, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати боргу за актом про порушення та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, а відтак, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2102 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved