Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що працював на посаді заступника начальника теплових мереж з ремонту устаткування Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» (далі ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль»). Наказом генерального директора ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» за №56-к від 27.02.2018 року на нього накладено дисциплінарні стягнення у вигляді догани за неналежне виконання вимог посадової інструкції, а наказом за №85-к від 20.03.2018року року звільнено з посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України\~. Накази про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення вважає незаконними, оскільки він жодних порушень трудової дисципліні не допускав. Із наказу №56-к від 27.02.2018року неможливо зрозуміти, яке порушення трудової дисципліни ним допущено та яку норму посадової інструкції чи Правил внутрішнього трудового розпорядку ним порушено. У наказі за №\~85-к від 20.03.2018року також не зазначено конкретні порушення трудової дисципліни, що давали роботодавцеві підстави для його звільнення. Відповідно до ч.3 ст.43 КЗпП України подання власникам про звільнення працівника з підстав передбачених п.3 ст.40\~КЗпП України розглядається профспілковим комітетом в присутності працівника, проте його не запрошували і він не був присутнім на засіданні профспілкового комітету. Окрім того, із наданого відповідачем відзиву на позов, вбачається, що про крадіжку 8 метрів труби з шурфу по вул. Радянська підприємству стало відомо 03.02.2018року і саме ця крадіжка стала підставою для його звільнення із займаної посади за систематичне порушення трудової дисципліни, однак притягнення до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення відбулося 20.03.2018року з пропуском місячного строку, встановленого ст.148\~КЗпП України, що є додатковою підставою для скасування наказу № 85-к від 20.03.2018 року. З огляду на викладене, норми ст.ст.40,43,147-149,235\~КЗпП України позивач просив: визнати незаконним та скасувати п.2 наказу ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» від 27.02.2018\~року №56-к «Про застосування дисциплінарного стягнення»; визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» від 20.03.2018року № 85-к «Про звільнення [PERSON]С.»; поновити його на посаді заступника начальника теплових мереж з ремонту устаткування ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль»; стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 22.03.2018року по день винесення судового рішення. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 квітня 2018 року провадження у справі відрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. 21.05.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в кому просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. 07.06.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав зазначених в позові. 15.06.2018 року надійшли заперечення на позов, в яких представник відповідача зазначав, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення від 27.02.2018\~року стала доповідна директора із безпеки та режиму підприємства щодо перевірки зберігання товарно матеріальних цінностей, за наслідками якої виявлено порушення [PERSON] облікової дисципліни та наказів про інвентаризацію. Підставою для видачі наказу №\~85-к від 20.03.2018року стало порушення позивачем пп..4.1.4.2 посадової інструкції, в ході службового розслідування по підприємству встановлено, що [PERSON] не було прийнято належних мір до відновлення трудової дисципліни та встановлення контролю за виконанням робіт у ввіреному йому підрозділі, що призвело до втрати підприємством матеріалів, які знаходяться на його балансі, у звязку з чим підприємство зазнало збитків. 19.03.2018 року генеральним директором направлено до профспілкового комітету подання про звільнення позивача за п.3 ст.40КЗпП України,, засідання профспілкового комітету проведено 20.03.2018року, на яке був запрошений позивач, але на початку засідання позивач покинув засідання і на роботу в цей день не вийшов. Факт крадіжки труб був встановлений 28.02.2018року про що товариством повідомлено Дніпровський ВП ГУНП в Херсонській області та за результатами проведеного службового розслідування встановлено і факт проступку [PERSON], що стало підставою для звільнення позивача за систематичне порушення трудової дисципліни. Дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.3 ст.40КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвання власником або уповноваженим органом лише у випадках, систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. За передбаченими п.3 ст.40КЗпП України підставами, працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Виходячи зі змісту даної норми для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання чи неналежне виконання трудових обовязків, що б це невиконання чи неналежне виконання трудових обовязків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. \~ \~ \~ \~ Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] працював на посаді заступника начальника теплових мереж з ремонту устаткування Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль». Наказом генерального директора ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» за №56-к від 27.02.2018 року на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, позбавлено преміальних виплати за результатами роботи за лютий місяць 2018\~року за неналежне виконання вимог посадової інструкції, підставою для застосування стягнення зазначено висновки по матеріалам службового розслідування від 26.02.2018 року. Матеріалами службового розслідування встановлено, що 12.02.2018 року в ході перевірки зберігання товарно матеріальних цінностей на території теплових мереж ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» виявлено лишки трубної продукції на складі «за сіткою» не оприбуткованих труб: 630/8 1метр; 218/7- 5метрів; 108/4 6 метрів; 89/4 33метри; 76/4- 53метри, матеріально відповідальною особою є заступник начальника [PERSON], із яким 22.12.2015року укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Згідно до пояснення [PERSON] про наявність зазначеної трубної продукції було відомо з часу прийняття його на посаду, він зберігав, зазначену продукцію, як резервний запас і вважав, що обліку підлягає лише продукція, що знаходиться на складі. Із наказом про накладення дисциплінарного стягнення позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис. За таких обставин, суд вважає що адміністративне стягнення накладено на позивача відповідно до вимог чинного законодавства і підстави для його скасування відсутні. Наказом за №\~85-к від 20.03.2018року року [PERSON] звільнено з посади, 21.03.2018року за систематичне порушення трудової дисципліни (невиконання трудових обовязків, покладених на нього трудовим договором, посадовою інструкцією), згідно п.3 ст.40 КЗпП України, підставою для застосування стягнення зазначено, висновки по матеріалам службового розслідування, пояснювальні записки, згода профкому(протокол № 2 від 20.03.2018року). За результатами службової перевірки ставилось питання про притягнення до відповідальності заступника начальника ТМ [PERSON] за систематичне порушення п.4.1 посадової інструкції неналежне виконання вимог визначених керівними документами, обовязковими до виконання(службове розслідування від 26.02.2018року та наказ №56-к від 27.02.2018року) шляхом звільнення із займаної посади, і зазначалося, що 28.02.2018року товариство звернулося до Дніпровського ВП ГУНП в Херсонській області із заявою про вчинення злочину, а саме: в період часу з 4:30 до 9:30, 03.02.2018року невідомі з шурфу по вул. Радянська скоїли крадіжку восьми метрів труби ДУ 219. За даним фактом порушено кримінальне провадження, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 14.03.2018року від слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Херсонській області надійшла інформація про те, що співробітнику ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за скоєння крадіжки восьми метрів труби ДУ 219, з шурфу в району будинку 48, по вул. Радянській, у м. Херсоні. Згідно до пояснень наданих майстром бригади [PERSON], членами його бригади [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що члени бригади навмисно приховали факт крадіжки на момент збору матеріалів для звернення до органів поліції, а 28.02.2018року до бухгалтерії товариства надійшли акти виконаних робіт господарчим способом (аварійний ремонт трубопроводу ДУ 200 на тепломережі вул.\~[PERSON] (колишня Радянська), 48, в яких є підпис заступника начальника ТМ [PERSON], на якого відповідно до п.3.3. наказу №305 від 27.10.2012 року покладено обовязки з оприбуткування матеріалів від демонтажу. Безпосереднім керівником бригади майстра [PERSON] є [PERSON], який втратив вплив на ситуацію у підпорядкованому йому структурному підрозділу, що надало можливість здійснення підлеглими безконтрольних дій та вчинення правопорушення. Надати пояснення за даним фактом [PERSON] відмовився. Згідно зі статтю 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі зясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. За таких обставин, роботодавцем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, оскільки доказів причинно-наслідкового звязку між діями [PERSON] щодо підписання акту виконаних робіт та діями майстра [PERSON], якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: скоєні під час аварійного ремонту тепломережі по вул. Радянська, 48 (нинішня [PERSON]) крадіжки восьми метрів труби ДУ219, відповідачем не надано. Враховуючи, встановленні судом обставин, і зважаючи на те, що за обставинами справи, наказ №85-к від 20.03.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення є незаконними, оскільки в ньому відсутні доводи вини позивача в допущенні порушень, на яких ґрунтується наказ, посадова інструкція не містить конкретних норм щодо відповідальності керівника за вчинення підлеглими працівниками протиправних(незаконних) дій, а роботодавець, обовязком якого є дотримання вимог закону при звільненні працівника, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження систематичного порушення позивачем посадових обовязків і трудової дисципліни та доказів заподіяння ним у звязку з цим шкоди. Отже, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи на підставі п.3 ст.40КЗпП України проведено в порушення вимог трудового законодавства, що є безумовною підставою для поновлення його на роботі та виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~ статті 5?КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Всупереч вимогам закону відповідачем не надано, належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання вимог закону при звільненні позивача, що є обовязком роботодавця відповідно до положень ст.81ЦПК України та вимог трудового законодавства. За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення відповідачем права позивача на працю, накладене у звязку з цим на нього дисциплінарні стягнення є неправомірним та підлягає скасуванню, а позивач поновленню на роботі. Разом із тим, суд не приймає до уваги доводи позивача, про порушення відповідачем місячного строку накладення дисциплінарного стягнення, а також розгляд профспілковим комітетом подання про звільнення за відсутності його повідомлення про час проведення засідання, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідачеві про вчинення крадіжки при виконанні аварійних робіт тепломережі стало відомо лише 28.02.2018 року, а випискою із протоколу №\~1 засідання профспілкового комітету ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» підтверджена присутність позивача при розгляді подання адміністрації про звільнення з посади на початку засідання комітету та залишення ним в подальшому засідання профспілкового комітету. Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.03.2018 року по день ухвалення судового рішення по 20.06.2018 року (60 робочих днів) в розмірі 51\~197,52грн., який визначений без вирахування єдиного внеску та інших обовязкових платежів (775, 72грн. ? 66 днів = 46\~543,20грн.). При визначені середнього заробітку суд виходив із середньоденної заробітної плати позивача, яка становить 775,72 грн., та визначена із заробітної плати [PERSON] за два останні місяці роботи січень лютий 2018 року в сумі 29 477,30 грн. (15\~653,00грн.+ 13 824,30грн. = 29\~4777,30 : 38 календарні дні (січень 21,лютий 17) = 775, 72грн.) Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409,60 грн. На підставі викладеного, ст. ст.40, 147-149, 235-236 КЗпП України,

Outcome: partial