Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що між [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON], та Дніпропетровським державним аграрним університетом, правонаступником якого є позивач, був укладений договір № МОоч-964 від 01.07.2004 року про підготовку відповідача за спеціальністю «Менеджмент організацій» після чого зараховано на 1 курс на місце, яке фінансується за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. Відповідно до умов договору позивач взяв на себе обовязок надати освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, а відповідач здійснювати оплату у розмірі 3\~500 грн. щорічно. Позивач виконав взяті на себе обовязки, разом з цим, відповідач частково ухилилася від виконання своїх обовязків та не внесла оплату за освітню послугу у розмірі 3\~500 грн. У звязку з чим, посилаючись на ст. ст. 625, 903 ЦК України, просить стягнути з відповідача на користь Дніпропетровського\~ державного Аграрно-економічного університету суму основного боргу у розмірі 3\~350 грн., пеню за час прострочення зобовязання з 11.07.2008 року по 30.09.2017 року у розмірі 7\~458 грн. 16 коп., 3 % річних за час прострочення у розмірі 926 грн. 95 грн., інфляційні втрати у розмірі 4\~130 грн. 55 коп., а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що конвертами, які повернулися до суду, у звязку із закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та Дніпропетровським державним аграрним університетом, правонаступником якого є Дніпропетровський державний Аграрно-економічний університет, було укладено договір на підготовку фахівця № МОоч-964 від 01.07.2004 року, відповідно до якого позивач взяв на себе обовязок надати замовнику освітню послугу на рівні державних стандартів освіті, забезпечити дотримання прав учасників навчального процесу відповідно до законодавства, видати замовнику документ про освіту державного зразка, а відповідач взяв на себе обовязки своєчасно вносити оплату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Згідно з п. 5. 2. договору на підготовку фахівця № МОоч-964 від 01.07.2004 року вартість освітньої послуги становить 3\~500 грн. щорічно з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Згідно з п. 6.1. договору на підготовку фахівця № МОоч-964 від 01.07.2004 року за невиконання або неналежне виконання зобовязань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Відповідно до розділу 9 договору на підготовку фахівця № МОоч-964 від 01.07.2004 року термін дії договору визначається датою зарахування замовника та датою відрахування з університету у звязку із закінченням навчання або припинення дії договору. Відповідно до витягу з наказу № 1332 від 11.08.2004 року [PERSON] була зарахована з 01 вересня 2004 року студентом першого курсу денної форми навчання за напрямом підготовки «Менеджмент» на місця, які фінансуються за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб (а.с.9). [PERSON] змінила прізвище на «Мельник», що підтверджується наказом від 13.03.2008 року № 501 про зміну прізвища (а.с.10), а також копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №092359, відповідно до якого [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.11). Позивач виконав взятий на себе обовязок з надання замовнику освітньої послуги та видачі відповідачу документа про освіту державного зразка, що підтверджується витягом з наказу від 10.07.2008 року № 1466, про присвоєння кваліфікації бакалавра з менеджменту і видачу диплома звичайного зразку [PERSON] Відповідачу було надіслано листа від 01.11.2013 року із вимогою сплатити кошти(а.с. 13, 14), а також претензію від 24.02.2015 року за № 46-11-310 (а.с. 15, 15 зв., 16) Позивачем на підтвердження своїх доводів щодо наявності заборгованості за [PERSON] по оплаті за навчання по договору № МОоч-964 від 01.07.2004 року надано довідку, відповідно до якої станом на 01.10.2017 року заборгованість [PERSON] становить 15\~865, 66 грн., з яких: загальна сума несплаченої заборгованості 3\~350 грн., пеня у розмірі 7\~458, 16 грн., проценти за користування грошовими коштами у розмірі 926, 95 грн., інфляційні втрати у розмірі 4130, 55 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору, чим порушив право позивача на отримання коштів за надані освітні послуги та вважає, що виниклі спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до\~ч. 1 ст.903 ЦК України\~якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. \~\~\~\~ Згідно\~ч. 2 ст.903 ЦК України\~якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач належним чином не виконав умови договору, допустив прострочення платежів, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved