Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Турійського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов обгрунтований тим, що 01 травня 2014 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з іншими будівлями та спорудами, що по вул. Заліська, 21 в с. Тагачин Турійського району Волинської області. За життя [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON], яка 25 липня 2014 року померла, та її спадкоємці спадщину не прийняли. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги. Він звернувся до нотаріальної контори, отримав свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, однак у видачі свідоцтва на спірне спадкове майно йому відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок А-1, прибудову а, загальною площею 89.7 кв.м., житловою площею 51.6 кв.м. з іншими будівлями та спорудами: сарай б, літня кухня Б-1, сарай в, сарай гараж В-1, сарай в 1, майстерня Г-1, вбиральня Д, огорожа 1, колодязь питний Ж, що по вул. Заліська, 21 в с. Тагачин Турійського району Волинської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 01 травня 2014 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, однак представник позивача у заяві від 19 жовтня 2015 року вказала, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити і розглядати справу без їхньої участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Турійського району Волинської області у судове засідання не зявився, однак подав суду заяву від 12 жовтня 2015 року про розгляд справи без його участі, де вказав, що позов визнає у повному обсязі. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного. Зі свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №155140, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Турійського району Волинської області (а. с. 10), слідує, що 01 травня 2014 року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок з іншими будівлями та спорудами, що по вул. Заліська, 21 в с. Тагачин Турійського району Волинської області. Належність вищевказаного майна спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги №2 [PERSON] сільської ради Турійського району (а. с. 19). Свідоцтвом про народження серії І-УР №708606 (а. с. 12) підтверджується, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], та постійно проживав разом з ним на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка [PERSON] сільської ради від 03 серпня 2015 року №144 (а. с. 13). Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця (ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Згідно заповіту від 18 червня 2001 року, посвідченого [PERSON] сільською радою Турійського району Волинської області, [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON], яка 25 липня 2014 року померла, та її спадкоємці спадщину не прийняли. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що 03 серпня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та видачу йому свідоцтва про право на спадщину. 11 серпня 2015 року позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Постановою державного нотаріуса від 11 серпня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с. 18). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає, що підтверджуються дослідженими судом матеріалами копії спадкової справи №34/2015 до майна померлого [PERSON] За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове майно. Судові витрати слід залишити за позивачем за його вимогою. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1223, ч. 1 ст. 1261, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, та

Outcome: approved