Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 23.07.1996 року вона, з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 4986 купівлі-продажу нерухомого майна - домоволодіння, розташованого за адресою м. Миколаїв, провулок Бели Куна, 6. Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений на Південній Товарній Біржі, в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 4986 від 23.07.1996 р., та 06.08.1996 року право власності за позивачем було зареєстровано Комітетом житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 2011. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважала, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, надавши до початку судового засідання заяви, в яких позов підтримали та просили справу слухати у їх відсутність. Відповідач була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, через оголошення в газеті Рідне Прибужжя. Представник третьої особи - Південна Товарна Біржа надав заяву до суду, якою підтвердив укладання договору купівлі-продажу № 4986 від 23.07.1996р. між [PERSON] та [PERSON] домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, провулок Бели Куна, 6 та просив розглядати справу без участі представника третьої особи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 23 липня 1996 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 4986 купівлі-продажу нерухомого майна домоволодіння, розташованого за адресою м. Миколаїв, провулок Бели Куна, 6. Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений на Південній Товарній Біржі, в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 4986 від 23.07.1996 р., та 06.08.1996 року право власності за позивачем було зареєстровано Комітетом житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 2011. На теперішній час у позивача виникла необхідність провести відчуження вказаного домоволодіння, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлена можливості провести відчуження належної їй нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved