Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають трьох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які після фактичного припинення з відповідачем шлюбних відносин залишилися проживати разом із позивачем. За виконавчим листом №755/4843/2014-п від 12.03.2014 року виданим Дніпровським районним судом м. Києва, відповідач був зобов»язаний виплачувати аліменти на утримання трьох малолітніх дітей у розмірі ? частини з усіх видів свого заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. При цьому, [PERSON] порушуючи право своїх малолітніх дітей на повноцінне життя ухиляється від виконання рішення суду та сплати аліментів, що призвело до заборгованості по виплатам яка станом на 26.09.2014 року складає 22 842 грн. 32 коп. За підрахунками позивача здійсненими у порядку ч. 1 ст. 196 СК України за період прострочення сплати аліментів з 01.04.2014 року по 01.10.2014 року сума неустойки (пені) склала 19 558 грн. 67 коп. У зв»язку із цим, позивач просила про задоволення позовних вимог. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити, при цьому подала новий розрахунок суми пені. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив вказуючи на те, що відповідач має значні розлади здоров»я та потребує постійного лікування, а тому заборгованість по аліментних зобов»язаннях склалася не з вини боржника. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] від шлюбу з [PERSON] мають трьох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 7, 8, 9). Згідно довідки про склад сім»ї ЖЕК №403 КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» від 19.02.2014 року №247 діти [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] проживають разом із матір»ю [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що за виконавчим листом №755/4843/2014-п від 12.03.2014 року виданим Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання трьох малолітніх дітей у розмірі ? частини з усіх видів свого заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття 24.04.2014 року ВДВС Оболонського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №43096152. При цьому, згідно Довідки-розрахунку №1600/15 від 25.02.2015 року ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №755/4843/2014-п від 12.03.2014 року виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання трьох малолітніх дітей направлений до даної установи після закінчення виконавчого провадження ВДВС Оболонського районного управління юстиції. Станом на 19.01.2015 року заборгованість [PERSON] по аліментам становить - 27 982 грн. 86 коп. У відповідності до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Зі змісту ст. 196 СК України вбачається, що при її застосуванні слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов»язання. У зв»язку з цим саме на неї покладається тягар доказування протилежного. Заперечуючи проти позову представник позивача зазначав про розлади здоров»я [PERSON], прогресуючу хворобу та необхідність лікування, що на думку останнього виключає вину відповідача у виникненні заборгованості по аліментах. За ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення захворювання та значного погіршення здоров»я після винесення рішення про стягнення аліментів і, відповідно, не врахування судом стану здоров»я [PERSON] на час визначення розміру та можливості сплати аліментів на утримання своїх дітей. Суд не бере до уваги довідку Територіального медичного об»єднання «Психіатрія» у м. Києві Лікувально-Діагностичний центр «Епілепсія від 03.12.2014 року, оскільки дана довідка отримана відповідачем після відкриття провадження у даній справі та містить лише консультативний висновок із рекомендаціями без зазначення відомостей про перебування на спеціальному психіатричному обліку, часу та причин виникнення хвороби. Зі змісту норм Глави 15 СК України «Обов»язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» вбачається, що стан здоров»я платника аліментів враховується судом при визначенні розміру аліментів, однак не звільняє батьків від обов»язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Більше того, з наявних в матеріалах справи довідок розрахунків по аліментах вбачається, що [PERSON] з січня 2014 року по січень 2015 року не здійснив жодної оплати навіть на мінімальну суму по аліментним зобов»язанням. Таким чином, вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів є законною та обґрунтованою. При цьому, суд не погоджується із первісним розрахунком неустойки за прострочення сплати аліментів здійсненого [PERSON] в розмірі 19 558 грн. 67 коп. Оскільки за правилами нарахування неустойки (пені) передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України сума неустойки обраховується за кожен місяць окремо із врахуванням кількості днів в місяці, розмір неустойки з огляду на наявну заборгованість [PERSON] по аліментам з квітня 2014 року по лютий 2015 року складає лише 9 189 грн. 36 коп. Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп., судового збору на користь держави. Враховуючи зазначене,

Outcome: partial