Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним договір поруки від 5 лютого 2007 року № 06/1743дп-07 (далі - Договір поруки), укладений між нею та відкритим акціонерним товариством (далі - ВАТ) «Банк Універсальний», правонаступником якого є відповідач, за умовами якого вона як поручитель у повному обсязі відповідає по зобов'язаннях [PERSON] за кредитним договором від 5 лютого 2007 року № 06/1743к-07 (далі - Кредитний договір). На обґрунтування позовних вимог зазначила, що Договір поруки вона не підписувала, а про його існування дізналася лише у травні 2010 року, отримавши позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом Банку про стягнення з неї та [PERSON] солідарно заборгованості за Кредитним договором. Для встановлення належності їй підпису на Договорі поруки просила призначити судову почеркознавчу експертизу. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та зазначили, що 5 лютого 2007 року позивач зі своїм колишнім чоловіком [PERSON] були у приватного нотаріуса, яка посвідчила її згоду на укладення [PERSON] кредитного договору. Жодних інших документів позивач не підписувала. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши позивача [PERSON] та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 5 лютого 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є відповідач, укладено Кредитний договір, згідно п.1.1 якого Банк надає Позичальнику в тимчасове користування на 60 місяців грошові кошти в сумі 15170 доларів США з оплатою по процентній ставці 12,5 % річних. За змістом Договору поруки від 5 лютого 2007 року № 06/1743дп-07, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є відповідач, остання зобов'язується перед Кредитором відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають із Кредитного договору. За правилами статті 218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 26 жовтня 2010 року № 5709/10-11, проведеної експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 9 липня 2010 року, підпис від імені [PERSON] у графі «Поручитель» в договорі поруки № 06/1743дп-07, укладеному між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON], виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частини третя та четверта статті 203 ЦК України, яка містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлюють, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою. Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зважаючи на те, що [PERSON] волевиявлення на укладання Договору поруки не здійснювала, такий договір не підписувала, то названий правочин є таким, що укладений без дотримання вимог, які є необхідним для його чинності, що відповідно до статті 215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним. Суд не вважає, що позивач пропустила позовну давність звернення до суду з вказаним позовом, на що вказує сама позивач у позовній заяві, оскільки про існування оспорюваного Договору поруки вона дізналася лише у травні 2010 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути понесені нею судові витрати у розмірі 818 грн. у зв'язку зі сплатою державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вартості проведеного експертного дослідження у розмірі 1938 грн. відсутні, оскільки позивачем не надано суду платіжний документ, який би підтвердив сплату експертній установі вказаної грошової суми, тоді як в акті здачі-приймання висновку судового експерта вказано, що наперед вартість експертизи не вносилась, до перерахування належить 1938 грн.

Outcome: approved