Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової позики від 30.04.2014 року. Позовні вимоги обґрунтував тим, що ним згідно договору безвідсоткової позики [PERSON] була надана грошова безпроцентна позика в розмірі 110 000,00 доларів США, яку останній зобов'язався повернути не пізніше 31.10.2014 року. Однак, строк повернення позики закінчився, а відповідач свій обов'язок з повернення грошових коштів не виконав. Тому, просив стягнути з відповідача на його користь суму позики в розмірі 110 000,00 доларів США в гривневому еквіваленті на момент ухвалення рішення, а також судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. виходячи з обставин, викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали, надавши відповідну заяву та не заперечували проти їх задоволення. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виникли цивільні правовідносини на підставі договору позики. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є реальним, одностороннім, платним або безоплатним договором. Це значить, що він набуває чинності тільки після передачі майна, всі обов'язки покладені лише на позичальника і у визначених законом випадках договір позики може бути як оплатним так і безоплатним. Предметом договору позики є речі, визначені родовими ознаками, та грошові кошти. Договір позики укладається як в усній так, і в письмовій формі. В ЦК України зазначено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст. 1047 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що 30.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено в письмовій формі договір безвідсоткової позики, за умовами якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримав гроші в розмірі 110 000,00 доларів США (а.с. 6-7). Крім того, судом встановлено, що факт одержання грошей підтверджується розпискою [PERSON] (а.с. 8). Вказане, на думку суду, свідчить про те, що договір безвідсоткової позики від 30.04.2014 року набув чинності в установленому законом порядку. Згідно умов договору від 30.04.2014 року відповідач зобов'язався повернути позику не пізніше 31.10.2014 року (п. 2.2. договору, а.с. 6). Проте, як було встановлено судом, у встановлений договором строк [PERSON] грошові кошти не повернув. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 11 ЦПК України, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем в повному обсязі, суд дійшов до висновку про те, що вимоги [PERSON] знайшли своє доведення у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 610, 611, 625, 629, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved