Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернувся через свого представника [PERSON] в суд до відповідача - Управління Держгеокадастру у Бердичівському районі Житомирської області з зазначеним вище позовом, в якому просить суд визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 1,8809 га кадастровий номер 1820886500:01:006:0013, яка розташована на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері - [PERSON], яка померла 12.08.2004 року. Позовна вимога мотивується тим, що 12.08.2004 року померла матір позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшла належна спадкодавцеві земельна ділянка площею 1,8809 га кадастровий номер 1820886500:01:006:0013, яка розташована на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Позивач є сином померлої [PERSON] та є спадкоємцем за заповітом від 16.03.2000 року. Відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.06.2011 року у справі № 2-1814/11 позов позивача до Старосолотвинської сільської Ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено, визначено йому додатковий строк тривалістю 10 днів після набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На підставі письмової заяви позивач державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] було відкрито спадкову справу № 273/2011 від 13.07.2011 року. 19 грудня 2013 року для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся з відповідною завою до державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] Державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії від 19 грудня 2013 року за № 2695/02-31. Відповідно до якої, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено зв'язку розбіжностями кадастрових номерів в державному акті на право власності на земельну ділянку та в витязі з ДЗК про земельну ділянку, а саме, відповідно до державного Акту направо власності на земельну ділянку серія ЖТ № 178786 від 17 червня 2003 року, виданого на ім'я померлої матері [PERSON] їй належала земельна ділянка площею 1,8804 га, яка згідно даного державного акта має кадастровий номер: 1820886500:01:006:0006, а згідно витягу з ДЗК про земельну ділянку серії НВ 18000780520013 від 19.02.2013 року кадастровий номер земельної ділянки є 1820886500:01:006:0013. Для виправлення помилки у кадастрових номерах зазначеної вище земельної ділянки, позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, відповідь у якій зазначено, що розбіжність у визначених кадастрових номерах «до» та «після» 2013 року виникла в зв'язку зі зміною індексно-кадастрової карти, яка була завантажена до Національної кадастрової системи, та підтвердило ту обставину, що земельній ділянці розміром 1,8809 га. (державний акт серія ЖТ № 178786 від 17 червня 2003 року), яка розташована на території Старосолотвинської сільської ради, визначений кадастровий номер: 1820886500:01:006:0013 в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом серії НВ 18000780520013 від 19.02.2013 року. Крім того, відповідно до протоколу виправлення помилки від 27.12.2013 року наданого позивачу відповідачем виявлена помилка в кадастровому номері земельної ділянки, а саме: є 1820886500:01:006:0006., замість 1820886500:01:006:0013. У судове засідання представник позивача на підставі довіреності від 24.04.2014р. [PERSON] не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовну вимогу підтримала повністю, просила суд її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позову судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позовна вимога позивача підлягає задоволенню. Згідно ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Статтями 1216,1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно з ст.1270 Цивільного Кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved