Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

у квітні 2018 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.06.2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики № 612, згідно якого останній отримав безпроцентну пільгову позику в розмірі 10\~000,00 грн. Оскільки відповідач зобовязання за договором належним чином не виконує, а тому станом на 27.03.2018 р. утворилась заборгованість за договором позики, яка становить 4703,56 грн. Крім того, відповідач в рахунок заробітної плати купив у підприємства дрова колоті твердих порід на загальну суму 3960,00 грн, однак у звязку зі звільненням, не відшкодував вказану суму господарству. Загальна сума заборгованості перед підприємством становить 8663, 56 грн, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі та суму судового збору в сумі 1762,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з наведених у ньому підстав, відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення, пояснивши, що заборгованість за договором позики та вартість дров не сплатив, оскільки на підприємстві йому повідомили що будуть звертатися до суду. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що 16 червня 2017 р. між Державним підприємством «Полтавське лісове господарство» та [PERSON] укладено договір позики №612 за умовами якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором зобов'язався надати йому безпроцентну цільову позику в розмірі 10000,00 грн, а останній зобов'язався прийняти її, використати за цільовим призначенням і повернути позикодавцеві у термін з липня 2017 по червень 2018 р. (а.с.6). Факт одержання відповідачем від позивача позики у розмірі передбаченому п.2.2 цього договору, тобто 10000,00 грн., підтверджується видатковим касовим ордером від 30.06.2017 (а.с.27). Згідно п.4.3. Договору позика підлягає поверненню шляхом щомісячного утримання із заробітної плати позичальника зазначених сум згідно таблиці, які не є відрахуваням із зарплати у розумінні трудового законодавства. За п.4.4 договору у випадку звільнення позичальника з роботи (з ініціативи чи за власним бажанням позичальника), тобто у випадках припинення трудових правовідносин між позичальником та позикодавцем до моменту повернення всієї суми позики, наданої позикодавцеві відповідно до цього Договору, сума неповерненого залишку підлягає обов'язковому поверненню позичальником негайно шляхом внесення до каси позикодавця. Пунктом 5.1 Договору передбачена відповідальність сторін, а саме у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чиним законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або несвоєчасне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до наказу директора ДП «Полтавського лісовогогосподарства» [PERSON] про припинення трудового договору від 13.12.2017 р. тракториста-машиніста гаража вказаного підприємства [PERSON] відповідно до ст. 38 КЗпП України звільнено за власним бажанням (а.с.8). За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановолені договором. Натомість, в порушення вимог умов договору позичальник не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості, у зв'язку з чим станом на 27.03.2018 р. утворилась заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 4703,56 грн. (а.с.10). Крім того, відповідачем в рахунок заробітної плати було куплено у підприємства дрова колоті твердих порід на загальну суму 3960,00 грн., що стверджується копією товарно-транспортної накладної №0042065 від 01.12.2017 р. (а.с.9). Відповідно до ст.655 ЦК України за договром купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій строні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Натомість, станом на 27.03.2018 р. відповідачем дана грошова сума не сплачена, що ним не заперечується, а тому утворилась заборгованість в розмірі 3960,00 грн. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобовязання щодо погашення заборгованості за договором позики та суму вартості придбаних дров паливних твердих порід,\~позивач \~внаслідок такого\~порушення позбавлений\~можливості отримати\~надану позику,\~на що\~він розраховував\~при укладенні\~договору,\~а тому\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~підлягає задоволенню\~в повному\~обсязі,\~в звязку\~з чим\~з відповідача\~на користь\~позивача \~слід стягнути\~заборгованість станом\~на 27.03.2018\~р.\~в розмірі\~8663,56грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позову в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved