Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. Померлою 4.05.1985 року було складено заповіт, відповідно до якого все майно, що належить їй вона заповіла своєму сину [PERSON] (батьку позивача). [INFO] помер [PERSON] 8.10.2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , однак нотаріус повідомив, що останній в спадщину не вступив, тому позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті баби [PERSON] . Приватним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Вказаний строк позивачем пропущено у зв`язку з тим, що позивачці не було відомо про наявність заповіту, і що її батько [PERSON] не прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . На підставі викладеного, позивач просить надати їй додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки вважає причини пропуску такого строку поважними. В судове засідання сторони не прибули, до суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач щодо задоволення позову заперечень не має. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 4.05. 1985 року [PERSON] , баба позивачки, склала заповіт, відповідно до якого все своє майно що належало їй заповіла своєму сину [PERSON] (а.с.6). [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на належне останній спадкове майно (а.с.4). [INFO] помер [PERSON] - батько позивача (а.с.5, 13, 12). 8.10.2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , однак нотаріусом повідомлено, що останній в спадщину не вступив. Тому [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] (а.с.7). Позивач, у визначений законом строк, не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї баби протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку, який розпочався з 10.11.2005 року та закінчився 10.06.2006 року. Заяву про видачу свідоцтва про прийняття спадщини до нотаріуса подала лише 8.10.2020 року, внаслідок чого пропустила, встановлений законом строк для прийняття спадщини. Листом приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу від 8.10.2020 року позивачу роз`яснено, що у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини, їй необхідно звернутись до суду для встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини у відповідності до вимог ст.ст. 1270, 1272 ЦК України (а.с.8). Відповідно до довідки Стриївської сільської ради від 7.10.2020 року [PERSON] на день смерті була зареєстрований за адресою [ADDRESS] , одна (а.с.9). Спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилась, спадкоємцем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини є онука - [PERSON] (а.с.25). Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. В силу вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкодавця саме на вчинення дій по прийняттю спадщини (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року). Зокрема, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини слід віднести: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо (Постанова Верховного Суду від 6 червня 2019 року № 565/1145/17). Судом встановлено, що позивач [PERSON] не було відомо, що її батько [PERSON] , який помер [INFO] , не оформив спадкових прав після смерті своєї матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином позивачем доведено, що остання пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Відповідачем в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано будь-яких доказів на спростування доводів позивача. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті її баби з поважних причин та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved