Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила збільшити розмір аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4\~частки всіх видів заробітку (доходів) боржника щомісяця, але не менше ніж прожитковий мінімум, установлений для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2015 року із [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання їхньої спільної дитини в розмірі 1/4\~частини всіх видів його доходів, але не менше 30\~% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У подальшому розмір аліментів збільшено рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018 року до 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач сплачує встановлений судом розмір аліментів, який є незначним і його не вистачає для зростаючих потреб у навчанні та розвитку дитини. Крім того, [PERSON] є хворобливою дитиною, потребує додаткових витрат на лікування та медичні обстеження, у нього виявлено ускладнення гострої респіраторної інфекції, а саме алергічний рецидивний обструктивний бронхіт під час загострення бронхообструктивного синдрому. У зв`язку з цим позивачка не має можливості працювати та доглядає дитину вдома, оскільки син не може відвідувати дитячий садочок. Відповідач має на утриманні непрацездатну матір та неповнолітню дитину від першого шлюбу, сплачуючи аліменти. Як на підставу збільшення розміру аліментів, [PERSON] посилалася на те, що при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, той факт, що рекомендований державою розмір аліментів становить розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, відповідач неофіційно працює будівельником і те, що він утримує двох дітей, матір та себе свідчить про наявність у нього доходів, більших ніж ті, які він зазначає. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16\~листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 14-00 год. 07 грудня 2020 року. 07 грудня 2020 року судове засідання відкладено на 10-30 год. 29 грудня 2020 року, а в подальшому на 14-00 год. 19 січня 2021 року. У відзиві на позов відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, пославшись на необґрунтованість позовних вимог. Зокрема, зазначив, що позивачка не довела обставини щодо зміни матеріального та сімейного стану, або погіршення здоров`я. Заперечив, що працює будівельником, оскільки в серпні 2019 року переніс оперативне втручання на хребті з видалення грижі, що вплинуло на його стан здоров`я, і вже не може працювати будівельником. Зазначив, що до 2020 року він був опікуном недієздатної особи і отримував допомогу. На теперішній час він безробітний, але періодично працює на підробітках, отримуючи мінімальний дохід, та не має змоги сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму щомісячно. Зауважив, що такого способу захисту, як збільшення аліментів до прожиткового мінімуму законодавством не передбачено. У відповіді на відзив позивачка зазначила, що син часто хворіє, потребує додаткової матеріальної допомоги на лікування, що зумовило подання позову до суду. З моменту оперативного втручання пройшло достатньо часу для відновлення стану здоров`я відповідача. Відповідач не надав доказів того, що перебуває на обліку в центрі зайнятості або про причини незвернення до центру зайнятості за пошуком роботи. Крім цього, станом на липень 2020 року відповідач мав дохід у розмірі 210,00 грн, а сплачував аліменти в розмірі 900,00\~грн. Станом на січень 2018 року відповідач мав борг зі сплати аліментів у розмірі 5\~318,00 грн, який він погасив у травні 2018 року, знайшовши на те кошти. Вказала на збільшення витрат на утримання дитини, потреби яких у забезпеченні зросли. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з викладених у ньому обставин з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Зокрема, зазначили, що внаслідок того, що дитина часто хворіє, вона потребує домашнього догляду. Підставами позову згідно зі ст. 192 Сімейного кодексу України (далі СК України) є стан здоров`я і матеріальний стан дитини, які змінилися за останні 3 роки. Звернули увагу на те, що згідно з розрахунком заборгованості відповідач останні 3 місяці платить більший розмір аліментів, тому вони хочуть закріпити його в судовому рішенні. Вказали на сумнівний розмір доходу відповідача, що, на їхню думку, свідчить про те, що він має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі. Відповідач у судовому засіданні позову не визнав з викладених у відзиві на позов обставин. Пояснив, що ніколи не відмовлявся від сплати аліментів, регулярно їх сплачував, заборгованості не допускав. Погодився з тим, що утримував матір та іншу дитину, однак це було у 2016 році, тоді за станом здоров`я він міг працювати і заробляти на життя. Після оперативного втручання він не може працювати за станом здоров`я, реабілітації не проходив. Стосовно обліку в центрі зайнятості, то не звертався, оскільки має поганий стан здоров`я і не може працювати. Зазначив, що коли відновить здоров`я, то буде шукати роботу. Живе за рахунок своєї цивільної дружини, також йому допомагає мати грошима та продуктами, десь 500,00 грн у місяць, і він має дохід від здачі земельної ділянки (паю) в оренду, отримуючи приблизно 1500,00 грн у рік. Також повідомив, що дід, за яким він доглядає, [PERSON] , подарував йому дачний будинок у м. Чернігові, де він проживає разом з ним та з цивільною дружиною. Крім цього, півтора роки тому дід придбав йому автомобіль, простий Жигулі, 2001 року випуску, десь за 20\~000,00 грн, який потрібен у сім`ї, оскільки дід похилого віку, 30-х років народження, і швидка у разі необхідності на виклик може не приїхати. Про діагноз дитини він дізнався в суді, позивачка раніше про це йому не повідомляла, та і взагалі нічого не розказує про дитину, її смаки та вподобання. На його думку, якщо позивачка посилається на рівність прав та обов`язків обох батьків щодо виховання дитини, заявляючи такі позовні вимоги, то повинна і сама їх дотримуватися, але вона обмежує їхні і так не часті зустрічі з дитиною 15-20 хв. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] цивільна дружина відповідача показала, що проживає з відповідачем з травня 2018 року, вони мають один сімейний бюджет. Проживають у дачному будинку відповідача, який йому подарував дід, якого він доглядає та який проживає разом з ними. Відповідач на цей час не працює за станом здоров`я, переніс операцію, у нього болить спина, ніде не підробляє, бо не може фізично, йому важко. Вони живуть за її рахунок, її дохід 3000,00 4000,00 грн у місяць. Зазначила, що аліменти на спільну дитину сторін фактично сплачує вона, останній раз у грудні 2020 року 1700 грн, до цього було до 1000,00 грн. Крім цього, відповідачу допомагає його мати, і грошима, і продуктами. Також зазначила, що відповідач нічого не знає про дитину, про її смаки та вподобання, йому про це не повідомляє позивачка, із зустрічей з дитиною він швидко повертається. Заслухавши учасників справи, покази свідка, дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням,

Outcome: dismissed