Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа - Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, в якому проживали та проживають: [PERSON], який помер [INFO]; його донька [PERSON], яка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». [PERSON] померла [INFO], її чоловік [PERSON] помер [INFO]. Їх спільний син [PERSON], одружився з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». [PERSON] помер [INFO]. Його дружина [PERSON], у зазначеному домоволодінні проживає з 01.06.1978 по теперішній час. Донька та син [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] теж проживають в домоволодінні [ADDRESS] з дня їх народження, дані обставини підтверджуються домовою книгою та квитанціями про сплату комунальних послуг. Однак правовстановлюючі документів на вказане домоволодіння відсутні, існує лише план земельної ділянки площею 752 кв.м. по [ADDRESS], на якій розташоване домоволодіння. У 1935-1941 роках вул. Степна була перейменована на вул. Насосна, однак, згідно довідки Державного архіву Дніпропетровської області від 21.08.2014 року відсутні дані, які б підтвердили перейменування зазначених вулиць. В подальшому вул. Насосна була перейменована на вул. Куликовська, що також підтверджується довідкою Державного архіву Дніпропетровської області від 08.08.2014 року, домовою книгою та реєстрацією місця проживання позивачів по [ADDRESS]. Постановою Відділу благоустрою та житла Єкатеринославського губкомунгоспу від 13.01.1923 [PERSON] було передано у власність денаціоналізоване домоволодіння [ADDRESS]. На підставі вказаної постанови [PERSON] була видана Карта володіння денаціоналізованим домоволодінням, про що занесено в реєстр денаціоналізованого нерухомого майна за № 1992. В обліковому описі земельної ділянки зазначено, що [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м. Земельна ділянка йому передана під домоволодіння у безстрокове користування. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті спадкоємцем першої черги є його донька [PERSON]. Яка після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на - «[PERSON]» та яка фактично прийняла спадщину, так як постійно проживала у зазначеному домоволодінні. [PERSON] помер [INFO]. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх смерть. Після їх смерті спадкоємцем першої черги є їх син [PERSON], який також фактично прийняв спадщину, так як постійно проживав у зазначеному домоволодінні та який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 198 від 27 січня 2006 року. [PERSON] за життя не оформив своїх спадкових прав на спадкове майно після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується листом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 13.06.2014 за № 2238/01-16. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є його дружина [PERSON] та його діти: [PERSON] та [PERSON]. Тобто, кожен з позивачів має право по 1/3 частині зазначеного домоволодіння. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON], [PERSON] (син померлого), [PERSON] (дружина померлого). Однак на теперішній час свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалося, що підтверджується постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори. На підставі зазначеного позивачі просять встановити факт прийняття спадщини [PERSON] у вигляді домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] у вигляді домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] у вигляді домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]; визнати право власності за [PERSON] на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON]; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] у вигляді домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]; визнати право власності за [PERSON] на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON]; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] у вигляді домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]; визнати право власності за [PERSON] в порядку спадкування за законом на 1/3 домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на задоволення позову наполягали. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивачів вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник 3-ї особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надали заяву про слухання справи у їх відсутність та з проханням винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою Відділу благоустрою та житла Єкатеринославського губкомунгоспу від 13.01.1923 [PERSON] було передано у власність денаціоналізоване домоволодіння [ADDRESS]. На підставі вказаної постанови [PERSON] була видана Карта володіння денаціоналізованим домоволодінням, про що занесено в реєстр денаціоналізованого нерухомого майна за № 1992. На момент будівництва, чинним на той час законодавством не було передбачено державної реєстрації домоволодіння. В обліковому описі земельної ділянки зазначено, що [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м. Земельна ділянка йому передана під домоволодіння у безстрокове користування, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи № 6889 на домоволодіння [ADDRESS]. У 1935-1941 роках вул. Степна була перейменована на вул. Насосна, однак, згідно довідки Державного архіву Дніпропетровської області від 21.08.2014 року відсутні дані, які б підтвердили перейменування зазначених вулиць. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його донька [PERSON], яка після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на - «[PERSON]». [PERSON] помер [INFO]. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх смерть, копії яких наявні в матеріалах справи. Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після померлих [PERSON] та [PERSON] є їх син [PERSON], який за життя не оформив своїх спадкових прав на спадкове майно після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується листом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 13.06.2014 за № 2238/01-16. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася до 1 січня 2004 року, до правовідносин зі спадкування майна після смерті спадкодавців застосовується Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права. У відповідності до вимог ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином [PERSON] є таким, що фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 198 від 27 січня 2006 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 752 кв.м. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та його діти: [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину фактично, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали з ним разом та були зареєстровані. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON], [PERSON] (син померлого), [PERSON] (дружина померлого). Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. від 28 серпня 2014 року відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцями не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на домоволодіння [ADDRESS]. Оскільки позивачі використали позасудовий шлях оформлення спадкових прав і отримали відмову, вони вимушені були звернутися до суду. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачів у повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивачів, оскільки позивачами питання про розподіл судових витрат не заявлялося.

Outcome: approved