Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя, а саме просить визнати за нею право власності на наступне майно: ●квартиру № 119 в м. Ізмаїл, Одеської області по проспекту Миру, 2, вартістю 97 202,00 грн.(девяносто сім тисяч двісті дві гривні); ●квартиру № 120 в м. Ізмаїл, Одеської області по проспекту Миру, 2, вартістю 101 428,00 грн.(сто одну тисячу чотириста двадцять вісім гривень); ●квартиру № № 11,12 в м. Одеса по вулиці Канатній, 130-а, вартістю 287 413,76 грн.(двісті вісімдесят сім тисяч чотириста тринадцять гривень) 76 копійок; ●будинок в м. Ізмаїл, Одеської області по вулиці Кишинівській, буд. 90, вартістю 9 214,00 грн.(девять тисяч двісті чотирнадцять гривень ); ●автомобіль «Renault Latitude», 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 133 850,00 грн. (сто тридцять три тисячі вісімсот пятдесят гривень). А за відповідачем визнати право власності на квартиру № 56 в м. Одеса по вулиці Комітетській, 14-в, вартістю 569 000,00 грн.(пятсот шістдесят девять тисяч гривень). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 вересня 1986 року між нею та відповідачем - [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у міському відділі РАЦС м. Новоград-Волинський, Житомирської області, актовий запис № 7 . Від шлюбу мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час в Ізмаїльському міськрайонному суді розглядається справа про розірвання шлюбу (справа №500/3802/17 суддя Швець В.М.). Молодша дитина перебуває на утриманні позивача. Під час шлюбу придбано наступне майно: ●Квартира№11,12 в м. Одеса по вулиці Канатної, 130-а, яка зареєстрована на імя позивача; ●Квартира № 119 в м. Ізмаїлі по проспекту Миру,2; ●Квартира №120 в м. Ізмаїлі по проспекту Миру,2; ●Квартира №56 в м. Одесі по вул. Комітетській, 14-в; ●Будинок №90 по вул. Кишинівської в м. Ізмаїлі; ●Автомобіль RENAULT LATITUDE 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто. Беручи до уваги інтереси неповнолітньої доньки, яка залишаються з позивачем, відповідно до вимог ст. 71 СК України позивач вважає можливим відступити від принципу рівності часток подружжя і виділити їй більшу частину із спільного майна. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, від своєї частки майна відмовився на рахунок сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки, яка проживає разом з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 11 вересня 1986 року, перебувають в шлюбі, який зареєстрований міським відділом РАЦС м. Новоград-Волинський, Житомирської області, актовий запис № 7 (а.с.9). Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON],[INFO], яка на теперішній час є повнолітньою.(а.с.58). Молодша дитина зі слів позивача перебуває на її утриманні. Під час шлюбу подружжям придбано наступне майно: ●Квартира№11,12 в м. Одеса по вулиці Канатної, 130-а, яка зареєстрована на імя позивача; ●Квартира № 119 в м. Ізмаїлі по проспекту Миру,2; ●Квартира №120 в м. Ізмаїлі по проспекту Миру,2; ●Квартира №56 в м. Одесі по вул. Комітетській, 14-в; ●Будинок №90 по вул. Кишинівської в м. Ізмаїлі; ●Автомобіль RENAULT LATITUDE 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13Закону України «Про власність», ч.ч.2, 3ст.325 ЦК України та ч.1ст.61 СК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані. Відповідно до п.23 Постанови пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.07 р. про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя (далі Постанова пленуму ВСУ №11 від 21.12.07 р.), вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином , зазначене майно є обєктами права спільної сумісної власності. Приймаючи до уваги, що відповідач відмовляється від своєї частки сумісного майна, яке придбалось сумісно під час шлюбу, на користь позивача у рахунок сплати аліментів на утримання його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, між сторонами відсутній шлюбний договір та будь-яка домовленість про розподіл майна, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved