overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 22 жовтня 1999 року в Відділ реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 846. Позивач в судовому засідання підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Просила суд відмовити. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 жовтня 1999 року в Відділ реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 846, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 22 жовтня 1999 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо вже три роки. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив,що 22 червня 2006 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON]. Шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 22 червня 2006 року зареєстрували шлюб у Міському відділі РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 378 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], повторно виданого 08.05.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ, [INFO] народилася [PERSON] Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони проживають разом, проте спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між сторонами відсутні, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ІНТЕРГРАНДКАПІТАЛ» про повернення сплачених коштів, мотивуючи тим, що 27 лютого 2015 року позивач здійснив платіж на суму 34 000 грн. на рахунок відповідача, не перебуваючи з останнім в будь-яких договірних відносинах. 28 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів. Однак, до цього часу вказані кошти не повернуті. Позивач надав суду заяву про розгляд справи в порядку заочного провадження та у його відсутність. Представник відповідача до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін у порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до філіалу ТОВ ««ІНТЕРГРАНДКАПІТАЛ» для отримання консультації з приводу придбання автомобіля в лізинг та здійснив платіж на суму 34 000 грн. на рахунок відповідача ТОВ «ІНТЕРГРАНДКАПІТАЛ», при цьому не перебуваючи з останнім в будь-яких договірних відносинах (а.с. 5-10). 28 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів. (а.с. 4). Разом з тим, вказані кошти позивачу не повернуті. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до п. 1 ч. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений в письмовій формі. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено, що кошти у розмірі 34 000 грн. сплачені 27 лютого 2015 року ним безпідставно (на наступний день подав заяву на їх повернення до відповідача, яка не розглянута), то суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 34 000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що 09 жовтня 2010 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі останнього року сімейні стосунки стали вкрай напруженими. З 17 вересня 2014 року проживають окремо із-зі розбіжностей поглядів на сімейне життя та виховання дитини, ведення спільного господарства. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу вважає неможливим. В судовому засіданні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 09 жовтня 2010 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 574 (а.с. 3). З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась, спільне життя не склалося. Подружні стосунки припинені з вересня 2014 року, разом не проживають, не ведуть спільне господарство, спілкуються лише з питань спільної дитини. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що 29 серпня 1998 року уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою склалось по різному, через різні погляди на життя постійно виникають конфлікти, що призвело до втрати подружжям почуття поваги та любові. З лютого 2014 року шлюбні відносини припинено, проживають з відповідачем окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір'ю. В судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви, щоб розгляд справи проводити у їх відсутність та проти позовних вимог не заперечували (а.с. 12-13). Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі 29 серпня 1998 року, який зареєстрований Полонським відділом актів громадянського стану Хмельницької області, актовий запис № 112 (а.с. 5). З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного бюджету та господарства припинені з 2014 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що шлюб виявився невдалим. Протягом короткого періоду спільного проживання виникали сварки, через протилежні погляди на сімейне життя та обов'язки. Спроби зберегти сім'ю виявилися невдалими. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено з серпня 2014 року та за переконаннями позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Позивач в судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.(а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.13,20, 22а). Судом, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 06 листопада 2013 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1045. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO].(а.с. 5). З пояснень представника позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась через несумісність характерів, різні погляди на життя. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено з серпня 2014 року. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан - заборгованість по заробітній платі у сумі 14 468.67 грн. та моральну шкоду у розмірі - 5 000 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він працював на підприємстві відповідача з 12.03.2008 р. по 04.02.2014р. 04.02.2014 року позивач був звільнений згідно ч.2 ст.40 КзпП України за станом здоровя. При проведенні звільнення відповідач не виплатив позивачу заробітну плату у сумі 14468.67 грн. Крім цього позивачу була спричинена моральна шкода, розмір якої він визначив у 5 000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із копії трудової книжки, наявної в матеріалах справи, вбачається, що позивач [PERSON] працював на ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан з 12.03.2008 року по 04.02.2014 року. 04.02.2014 року позивач був звільнений згідно ч.2 ст.40 КзпП України за станом здоровя. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Між тим, як вбачається із матеріалів справи, при звільненні позивача з ним не був проведений повний розрахунок, відповідач не виплатив позивачу заробітну плату у сумі 14 468.67 грн. Стаття 237-1 КзпП України визначає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Судовим розглядом встановлено, що внаслідок невиплати позивачу заборгованості по заробітній платі йому була спричинена моральна шкода, яка виразилась у його душевних стражданнях та переживаннях. Розмір моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності та добросовісності суд вважає необхідним визначити у розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в прибуток держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом та просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 29 квітня 2006 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу у них народились двоє дітей, донька [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалось, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на подружене життя, що негативно впливає на подружні стосунки. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому за згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.04.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 354. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що сторони майже чотири роки сімейні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила,що 06 листопада 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу дітей сторони не мають. На теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння, близько двох років сторони проживають окремо. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 06 листопада 2013 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 898 та видано свідоцтво про шлюб Серії 1-НО № 327399. Ухвалою суду від 22.05.2015 року сторонам надавався строк для примирення з метою збереження сімї, однак сторони не примирилися. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони не проживають разом більше двох років, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved