Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи від 22.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, кошти на утримання [PERSON] у зв'язку з проживанням з нею дитини з фізичними вадами до досягнення дитиною шестирічного віку у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень 00 копійок щомісячно та витрати на утримання дитини, що викликані особливими обставинами, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень 00 копійок щомісячно. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначила про те, що з 16.05.2009 року позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, у період якого у сторін по справі народився син - [PERSON], [INFO]. З часу окремого проживання дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні та потребує особливого догляду, оскільки дитина є інвалідом. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, про те щодо її суми позивач з відповідачем не дійшли згоди. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач визнав позов частково, проти стягнення аліментів на утримання сина не заперечував, але заперечував вимоги позивача щодо додаткових витрат на утримання дитини та щодо сплати коштів на утримання позивачки, вважаючи їх необґрунтованими, завищеними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та наданим доказам. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що він приймає участь в утриманні дитини, завжди добровільно сплачував аліменти та купував все необхідне для сина. Вислухавши пояснення та заперечення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Перевіряючи матеріали справи судом встановлено, що 16 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис №362, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 9). У період шлюбу у сторін по справі народився син: [PERSON], [INFO], про що 31.03.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис за №543, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31 березня 2011 року (а.с. 10). З матеріалів справи встановлено, що дитина - [PERSON] є інвалідом та потребує особливого догляду. Згідно довідки, виданою Інститутом травматології та ортопедії Академії Медичних Наук України від 6 липня 2011 року за №462163, підтверджено діагноз [PERSON] - ахондроплазія з порушенням росту верхніх та нижніх кінцівок, який відноситься до Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого спільним наказом МОЗ, Мінпраці та Мінфіну України від 08.11.2001 №454/471/516 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 26.12.2001 №1073/6264 (а.с. 6, 7). В ході судового розгляду справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає та знаходиться на утриманні матері - [PERSON] Також встановлено, що позивач [PERSON] орендує житло та самостійно його оплачує, що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 18 жовтня 2014 року (а.с. 8). Єдиним джерелом доходів, за які позивач та дитина змушені жити є 1080 гривень щомісячно державної соціальної допомоги на дитину-інваліда. Відповідач [PERSON] на підтвердження обставин добровільного надання матеріальної допомоги на утримання малолітнього [PERSON] [INFO] надав суду копії квитанцій на оплату аліментів, лікарських засобів, продуктів харчування, дитячого одягу, іграшок за загальну суму 3 644 (три тисячі шістсот сорок чотири) гривні 23 коп. за період з грудня 2014 року по червень 2015 року. Згідно довідки виданою відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у м. Києві від 29.04.2015 №4362, відповідач [PERSON] проживає разом зі своїми батьками, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працевлаштований, займає посаду фахівця (КРВ) в ПТ ЗТ «Скарбниця», що підтверджується довідкою виданою ПТ ЗТ «Скарбниця» №294/2 від 10/06/2015 (а.с. 47). Відповідно до довідок виданих ПТ ЗТ «Скарбниця» №291/1; 294/2 від 10.06.2015 розмір сукупного отриманого [PERSON] доходу в період з 01.01.2014 по 31.05.2015 становив 18 196 гривень 26 коп. Також вказана інформація про отримані доходи підтверджена довідкою №2900 від 22.06.2015 Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (а.с. 44, 45) За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів в твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України визначається в разі коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також інших непрацездатних осіб, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються, як вбачається з довідки про доходи відповідача, дохід останнього є стабільним, оскільки становить від 1063 гривень до 1082 гривень кожного місяця. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, враховуючи те, що батько [PERSON] є працездатним, інших малолітніх осіб та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, а також враховуючи той факт, що малолітній [PERSON], [INFO] є інвалідом, суд надходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] коштів в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Згідно ч. 4 цієї ж статті, дружина має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 77 СК утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з моменту окремого проживання батьків, малолітній [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON] на орендованій квартирі, за яку позивач згідно договору оренди сплачує щомісячно орендну плату в розмірі 4000 гривень. Враховуючи той факт, що дитина - [PERSON] є інвалідом та потребує особливого догляду, позивачці вкрай важко знайти постійну роботу, оскільки у неї немає можливості одночасно працювати та доглядати за дитиною з особливими потребами, а єдиним джерелом доходів є 1080 гривень щомісячної державної соціальної допомоги на дитину-інваліда. Судом достовірно встановлено, що малолітній [PERSON] є інвалідом, проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та потребує особливого догляду , а відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також інших непрацездатних осіб, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються, проживає у квартирі разом з батьками за адресою: [ADDRESS]. Оскільки позивач має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною, яка має фізичні вади, шести років, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів на утримання останньої в зв'язку із проживанням з нею дитини з фізичними вадами до досягнення нею шестирічного віку у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень щомісячно підлягають задоволенню. Звертаючись до суду із позовом позивач також просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, на підставі статті 185 СК України. В частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], суд зазначає наступне. Згідно ст. 141 СК України, мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до змісту ст. 185 СК України, участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачем не було надано суду доказів щодо розміру можливих додаткових витрат на дитину чи необхідність відшкодування вже понесених додаткових витрат. Враховуючи той факт, що позивач не надав суду належних доказів щодо підтвердження додаткових витрат, які викликані особливими обставинами суд дійшов до висновку відмовити позивачу в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на утримання дитини - [PERSON], що викликані особливими обставинами, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень 00 копійок щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial