Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що [INFO] помер мій колишній чоловік - [PERSON], з яким я перебувала в офіційному шлюбі в період з 30.11.1984 р. по 01.12.2003 р., що підтверджується відповідно свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про укладення шлюбу та штампом про розірвання шлюбу у вказаному свідоцтві та паспорті позивачки. Не зважаючи на розірвання шлюбу з [PERSON] я продовжила проживати разом з ним однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS], де [PERSON] був зареєстрований на день смерті разом зі мною, що підтверджується Довідкою з місця проживання від 31.10.2013 р. квартального комітету №6. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на наступне майно: домоволодіння, яке складається з глинобитного жилого будинку, житловою площею 12,90 кв, м, сараїв Б, В, уборної Г, забору № 1, що знаходиться в [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці розміром 910 кв. м., яке належало померлому на підставі Дублікату договору купівлі-продажу, виданого 13.11.2003 р. Державним нотаріальним архівом Дніпропетровської області, за № в реєстрі № 689, виданого замість втраченого договору купівлі-продажу, посвідченого Першою криворізькою Державною нотаріальною конторою 04.03.1982 р. за № в реєстрі 1-63. Вказане право власності було зареєстровано за [PERSON] Комунальним підприємством «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2477457 від 30.12.2003 р., реєстраційний номер 4244063, в реєстровій книзі №24дод.-373 № запису 1326. Відповідно до Звіту про оцінку нерухомості, складеного ФОП [PERSON], що має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, виданий ФДМУ 14061/12 від 07.12.2012 р., оціночна вартість спірного домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], станом на день смерті [PERSON] 23.10.2012р. становить 130200,00 грн.; грошовий вклад в AT «Раиффайзен Банк Аваль» на поточному рахунку [NUMBER], залишок коштів на якому відповідно до листа банку станом на 28.02.2014р. складає 48610,15 грн. (Сорок вісім тисяч шістсот десять гривень п'ятнадцять копійок) Заповіту [PERSON] за життя не залишив. Спадкоємців першої - третьої черг за законом померлий не мав. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила: встановити факт постійного проживання однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу позивача - [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO]., в період з грудня 2003 р. до моменту відкриття спадщини [INFO]., за адресою: [ADDRESS]. Визнати за позивачем- [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно що належало спадкодавцю на момент смерті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Чорна Т.А. у судовому засіданні проти задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом щодо нерухомого майна спадкодавця не заперечувала, щодо грошових внесків спадкодавця, представник відповідача зазначила, що ограни місцевого самоврядування, згідно своїх делегованих повноважень не мають відношення до діяльності банків. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з колишнім чоловіком - [PERSON], позивач перебувала в офіційному шлюбі в період з 30.11.1984 р. по 01.12.2003 р., що підтверджується відповідно свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про укладення шлюбу та штампом про розірвання шлюбу у вказаному свідоцтві та паспорті позивачки. Не зважаючи на розірвання шлюбу з [PERSON] позивач продовжувала проживати разом з ним однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS], де [PERSON] був зареєстрований на день смерті разом з позивачем, що підтверджується Довідкою з місця проживання від 31.10.2013 р. квартального комітету №6, актом спільного проживання за підписами сусідів, завірених підписом та печаткою квартального уповноваженого №6, показами свідків [PERSON], [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] проживала однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO]., в період з грудня 2003 р. до моменту відкриття спадщини [INFO]., за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до дублікату договору купівлі-продажу, виданого 13.11.2003 р. Державним нотаріальним архівом Дніпропетровської області, за № в реєстрі № 689, виданого замість втраченого договору купівлі-продажу, посвідченого Першою криворізькою Державною нотаріальною конторою 04.03.1982 р. за № в реєстрі 1-63, домоволодіння, яке складається з глинобитного жилого будинку, житловою площею 12,90 кв, м, сараїв Б, В, уборної Г, забору № 1, що знаходиться в [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці розміром 910 кв. м., яке належало померлому на праві власності, право власності було зареєстровано за [PERSON] Комунальним підприємством «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2477457 від 30.12.2003 р., реєстраційний номер 4244063, в реєстровій книзі №24дод.-373 № запису 1326. Крім того, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за життя, спадкодавець мав грошовий вклад в AT «Раиффайзен Банк Аваль» на поточному рахунку [NUMBER], залишок коштів на якому відповідно до листа банку станом на 28.02.2014р. складає 48610,15 грн. (Сорок вісім тисяч шістсот десять гривень п'ятнадцять копійок) Заповіту [PERSON] за життя не залишив. Спадкоємців [PERSON] першої - третьої черг за законом померлий не мав. Відповідно до ст. 1264 ЦК України в четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У встановлений в ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк я не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте прийняла спадщину в силу вимог ч.2 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 235 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 5 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проте відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до абз. 2,3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, тому їх слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved