Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно до повноліття дітей. В обґрунтування позову зазначила, що їх спільні діти повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість. Сторони в судове засідання не прибули. Надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав, погодився сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180-182 СК України). Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Діти проживають спільно з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сімї від 24.03.2016 року. Домовленості про утримання спільних дітей сторони не досягли. З копії трудової книжки відповідача слідує, що він ніде не працює, по 10.03.2016 року отримував допомогу по безробіттю. Однак вказана обставина не є тією поважною причиною, що унеможливлює надання ним матеріальної допомоги своїм дітям. Відповідач є здоровою молодою особою 31 року; офіційно не працює; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; не приймає участі в вихованні неповнолітніх доньки та сина, не створює необхідні умови для їх розвитку і життя, відтак він спроможний сплачувати аліменти на їх утримання. Обовязок по утриманню неповнолітньої дитини не може бути покладений виключно на її матір, оскільки розмір заробітної плати позивачки в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фаворит-Агро», де вона працює техніком-лаборантом, наближений до мінімального розміру та становить в середньому 1 450 грн. Враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги та погодився з вказаним в позові розміром аліментів; а також потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку; з урахуванням визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст. 7 Закону: з 01.05.2016 року становить 1 228 грн. для дітей віком від 6 до 18 років); розміру середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за квітень 2016 року вона становила 3 630 грн.) суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Визначена судом сума аліментів є реальною та дає змогу забезпечити мінімальні життєві потреби кожної дитини. Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання спільних дітей сторін. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved