Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (надалі - ДП «НЕК «Укренерго») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначав, що з 02.02.2016 року перебував у трудових відносинах із ДП «НЕК «Укренерго», працював на різних посадах, а з 21.11.2017 року обіймав посаду інспектора (з дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго». Наказом № 213-к/о «Про скорочення штату ДП «НЕК «Укренерго» від 14.06.2018 року виведено зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, робітників та непромислового персоналу апарату управління, а також його посаду. Також 14.06.2018 року його попереджено про наступне вивільнення, а наказом від 04.09.2018 року звільнено з роботи у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Оскільки звільнення з роботи відбулося з порушенням вимог закону, а саме: на підприємстві скорочення робітників фактично не проводилось, позивачу не було запропоновано всіх наявних на підприємстві вакантних посад, профспілковий комітет, що діє на підприємстві не надавав згоди на його звільнення, мали місце порушення галузевої угоди та колективного договору, наказ про звільнення підписаний не уповноваженою особою, а також у зв`язку із погіршенням умов праці після повідомлення про майбутнє звільнення, [PERSON] просив суд поновити його на роботі, стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.09.2018 року та 10 000 грн. компенсації моральної шкоди. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник ДП «НЕК «Укренерго» проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до наказу ДП «НЕК «Укренерго» № 70-к від 01.02.2016 року [PERSON] прийнято на роботу головним фахівцем сектора економічної безпеки служби економічної та внутрішньої безпеки (робоче місце - м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27) з 02.02.2016 року (т.1 а.с. 11). Згідно наказу ДП «НЕК «Укренерго» № 84-к від 23.03.2017 року [PERSON] переведено на посаду професіонала з фінансово-економічної безпеки (робоче місце - м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27) групи економічної безпеки відділу економічної та внутрішньої безпеки (т.1 а.с. 12-16). Наказом ДП «НЕК «Укренерго» № 570-к від 21.11.2017 року [PERSON] переведено на посаду інспектора (з дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю (робоче місце - м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27) відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» (т.1 а.с. 17-21). Відповідно до п. 5.1 Галузевої угоди, укладеної між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об`єднанням організацій роботодавців «Федерація роботодавців паливно-енергетичного комплексу України» і профспілкою працівників енергетики та електротехнічної промисловості України на 2016-2018 роки, зареєстрованої Міністерством соціальної політики України, профспілка є повноважним представником трудових колективів Підприємств, представляє інтереси всіх працівників, які працюють на умовах найму, і захищає їх трудові права. Міністерство, Фонд державного майна та Роботодавці вживають заходів із запобігання масового звільнення працівників протягом дії Угоди. В разі необхідності проведення масового звільнення, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, скороченням чисельності штату працівників не пізніше ніж за три місяці розпочати попередні консультації з первинною профспілковою організацією щодо розроблення відповідних заходів, спрямованих на пом`якшення їх наслідків і зменшення чисельності вивільнених працівників. (т.1 а.с. 38-39). Відповідно до Колективного договору між адміністрацією апарату управління ДП «НЕК «Укренерго», підрозділу громадського харчування «Енергетик», відокремленого підрозділу «Інформаційно-технологічний центр» та Первинною профспілковою організацією ДП «НЕК «Укренерго» від 18.03.2016 року, зареєстрованого в УПСЗН Шевченківської РДА 31.03.2016 року, на ДП «НЕК «Укренерго» діє Первинна профспілкова організація ДП «НЕК «Укренерго». Якщо на підприємстві виникає обґрунтована необхідність скоротити більше 5 відсотків працівників, рішення про це приймається роботодавцем спільно з профспілковим комітетом після погодження з представником власника, територіальною організацією профспілки та центрального комітету профспілки (т.1 а.с. 40-41, т. 2 а.с. 120-156). Пунктом 1.1 Колективного договору ДП «НЕК «Укренерго» на 2018-2019 роки від 19.06.2018 року, визначено, що сторонами даного договору є ДП «НЕК «Укренерго» в особі уповноваженого представника власника - директора ДП «НЕК «Укренерго», який діє на підставі Статуту ДП «НЕК «Укренерго» та профспілка ДП «НЕК «Укренерго» в особі уповноваженого представника спільного представницького органу трудового колективу - голови Ради голів профспілкових комітетів первинних профспілкових організацій ДП «НЕК «Укренерго», який діє на підставі Положення про Раду голів первинних профспілкових органів (т.1 а.с. 45). З довідки Первинної профспілкової організації ДП «НЕК «Укренерго» вбачається, що [PERSON] є членом цієї профспілкової організації з 02.02.2016 року та станом на 02.07.2018 року заборгованості зі сплати членських внесків не має (т. 1 а.с. 32). Наказом ДП «НЕК «Укренерго» № 212-к/о від 14.06.2018 року впровадженні зміни в організації виробництва і праці підприємства. Згідно п.1.1. якого на відділ економічної безпеки Департаменту економічної безпеки покладено без збільшення штатної численності персоналу даного відділу обов`язки з виконання таких функцій по всій структурі та відокремлених підрозділів ДП «НЕК «Укренерго»: - контроль за надійністю існуючих та потенційних контрагентів, - контроль за виконанням контрагентами умов укладених договорів, організація заходів із виявлення та усунення ризиків для активів підприємства. Згідноп. 1.2. вказаного наказу виведено із організаційної структури відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» структурний підрозділ - відділ внутрішнього контролю (т.1 а.с. 22, 95). Відповідно до наказу ДП «НЕК «Укренерго» № 213-к/оп від 14.06.2018 року, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці підприємства згідно наказу № 212-к/о від 14.06.2018 року виведено із штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, робітників та непромислового персоналу апарату управління підприємства, окрім інших посад і посаду інспектора (з дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю (робоче місце - м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27) відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» (т.1 а.с. 23, а.с. 96). Відповідно до наказу ДП «НЕК «Укренерго» № 416-к від 14.06.2018 року на виконання наказу підприємства від 14.06.2018 року № 213-к/оп «Про зміни в організації виробництва і праці» зобов`язано начальника відділу трудових ресурсів і соціальних відносин та обліку персоналу [PERSON] . підготувати попередження про вивільнення у зв`язку із змінами в організації праці і зміною організаційної структури та ознайомити під підпис [PERSON] (т.1 а.с. 24-25, 97-98). 14.06.2018 року [PERSON] під розписку попереджено про виведення зі штатного розпису його посади із запропонуванням вакантних посад на підприємстві серед яких була посада, що за кваліфікаційним рівнем відповідала фаховому рівню відповідача, а саме професіонал із фінансово-економічної безпеки групи фінансово-економічної безпеки електроенергетичних систем відділу економічної безпеки Департаменту економічної безпеки однак із знаходженням робочого місця у Вінниці. Із переведенням на запропоновані вакантні посади [PERSON] відмовився про, що зазначив у попередженні (т.1 а.с. 27-28, 99, 223-234). Крім того, 14.06.2018 року [PERSON] надавався перелік вакантних посад станом на 01.06.2018 року, що сторонами не заперечувалось під час розгляду справи (т. 2 а.с.93-112). 26.07.2018 року ДП «НЕК «Укренерго», в особі директора з управління персоналом [PERSON], звернулося до голови Первинної профспілкової організації ДП «НЕК «Укренерго» [PERSON]. із поданням про надання згоди на вивільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із змінами в виробництва і праці указаних в поданні працівників у тому числі й [PERSON] (т. 2 а.с. 45-47). Листом Первинної профспілкової організації ДП «НЕК «Укренерго» № 12 від 10.08.2018 року [PERSON] запрошено на засідання профспілкового комітету для розгляду подання директора з управління персоналом ДП «НЕК «Укренерго» від 24.07.2018 року № 21 про отримання згоди на його звільнення згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (т.1 а.с. 33). Відповідно до змісту протоколу засідання Первинної профспілкової організації ДП «НЕК «Укренерго» № 34/1 від 14.08.2018 року після розгляду подання на скорочення працівників відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» профспілковий комітет, враховуючи наявність розбіжностей процедури звільнення з законодавчими актами України, а саме: ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»; ст. 42 КЗпП України; ч. 3 ст. 184 КЗпП України; вирішив рішення не приймати та провести додаткові консультації з ДП «НЕК «Укренерго» (т. 2 а.с. 69-71). Листами від 15 та 16.08.2018 року за №№ 15, 16 Первинною профспілковою організацією ДП «НЕК «Укренерго» направлено запит директору з управління персоналом ДП «НЕК «Укренерго» про надання до профспілкового комітету інформації щодо працівників відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» які мали переважне право на залишення на роботі відповідно до ст. 42 КЗпП України (т. 2 а.с. 48, 49). Листом від 21.08.2018 року ДП «НЕК «Укренерго» повідомило Первинну профспілкову організацію ДП «НЕК «Укренерго» про те, що працівники відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» переважного права на залишення на роботі не мають. Крім того у цьому листі зазначено, що 21.08.2018 року працівникам цього відділу надано для ознайомлення перелік вакантних посад ДП «НЕК «Укренерго» станом на 20.08.2018 року та їх звільнення перенесено на 31.08.2018 року (т. 2 а.с. 50). Листом від 30.08.2018 року за № 01/35185 ДП «НЕК «Укренерго» повторно звернулося до Первинної профспілкової організації ДП «НЕК «Укренерго» з приводу надання обґрунтованої відповіді щодо можливості розірвання трудового договору відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України із працівниками відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» (т. 2 а.с. 51). Як вбачається зі змісту відповіді Первинної профспілкової організації ДП «НЕК «Укренерго» на запит суду від 15.11.2018 року, рішення про звільнення [PERSON] на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за поданням адміністрації ДП «НЕК «Укренерго» не приймалось (т. 2 а.с. 68). На запит суду Первинна профспілкова організація ДП «НЕК «Укренерго» також повідомила, що не може розглядати питання надання згоди на звільнення [PERSON] (т. 3 а.с. 30). Заявою від 16.08.2018 року [PERSON] повідомлено адміністрацію ДП «НЕК «Укренерго» про перебування на лікарняному з 13.08.2018 року (т. 1 а.с. 100). Наказом ДП «НЕК «Укренерго» 606-к від 16.08.2018 року перенесено дату звільнення [PERSON] до моменту відновлення його працездатності та до моменту його фактичного виходу на роботу (т. 1 а.с. 101). Згідно наказу ДП «НЕК «Укренерго» № 687-к від 04.09.2018 року [PERSON] звільнено із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із змінами в виробництва і праці на підставі попередження про вивільнення від 14.06.2018 року (т.1 а.с. 29, 102). Наказом ДП «НЕК «Укренерго» № 688-к від 04.09.2018 року усунуто неточність в наказі ДП «НЕК «Укренерго» № 687-к від 04.09.2018 року «Про звільнення» в частині виплати [PERSON] грошової компенсації за період робот, а також премії за основні результати виробничо-господарської діяльності (т.1 а.с. 108). Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. За змістом ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Частиною 1 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Як роз`яснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При цьому, під можливістю роботодавця перевести працівника на іншу роботу слід розуміти наявність вакантних посад не лише на момент попередження робітника про майбутнє звільнення, а й протягом дії усього строку попередження до дня його фактичного вивільнення. Такі вакансії можуть утворюватись зокрема за рахунок закінчення строку дії трудових договорів укладених на визначений термін. Перевіряючи дотримання ДП «НЕК «Укренерго» вимог закону щодо відсутності можливості перевести [PERSON] з його згоди на іншу роботу судом, зокрема, встановлено, що функції, які покладались на виведений із організаційної структури відокремлений підрозділ «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго»- відділ внутрішнього контролю, де працював позивач, покладені наказом ДП «НЕК «Укренерго» № 212-к/о від 14.06.2018 року на відділ економічної безпеки Департаменту економічної безпеки цього підприємства (т.1 а.с. 22, 95). При цьому, наказом ДП «НЕК «Укренерго» № 373-к від 29.05.2018 року прийняті на роботу до відділу економічної безпеки Департаменту економічної безпеки ДП «НЕК «Укренерго» (т. 1 ст. 40-41, т. 2 а.с. 27-28): - [PERSON] на посаду професіонала з фінансово-економічної безпеки строком на 3 місяці до 30.08.2018 року; - [PERSON] на посаду професіоналу з фінансово-економічної безпеки групи фінансово-економічної безпеки строком на 3 місяці до 30.08.2018 року; - [PERSON] професіонала з фінансово-економічної безпеки (робоче місце: м. Вінниця, вул. І Богуна, 5) строком на 3 місяці до 30.08.2018 року; - [PERSON] професіонала з фінансово-економічної безпеки (робоче місце: м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 2 ) строком на 3 місяці до 30.08.2018 року; - [PERSON] на посаду професіоналу з фінансово-економічної безпеки групи фінансово-економічної безпеки строком на 3 місяці до 30.08.2018 року; - [PERSON] професіонала з фінансово-економічної безпеки (робоче місце: м. Одеса , вул. Коблевська , 11 ) строком на 3 місяці до 30.08.2018 року. Тобто, після попередження 14.06.2018 року [PERSON] про майбутнє вивільнення та до дня його фактичного звільнення з роботи, а саме 04.09.2018 року, у ДП «НЕК «Укренерго» мали з`явитись вакантні посади, що відповідають фаховому рівню та кваліфікації позивача, три з яких знаходились у м. Києві, що повинні були вивільнитись внаслідок закінчення дії строкових трудових договорів, з працівниками, які тимчасово їх обіймали. При цьому наказів на продовження дії трудових договорів із указаними вище працівниками представником ДП «НЕК «Укренерго» на запит суду надано не було. Однак, як вбачається зі змісту табелів обліку робочого часу за червень та вересень 2018 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продовжили трудові відносини з ДП «НЕК «Укренерго» після 30.08.2018 року, тобто після закінчення дії укладених з ними строкових трудових договорів. За таких обставин, мало місце створення штучних умов за яких фактично проведено ротацію працівників окремого структурного підрозділу підприємства, а тому суд дійшов висновку про те, що адміністрація ДП «НЕК «Укренерго» при звільненні [PERSON] з роботи внаслідок скорочення його посади, маючи реальну можливість перевести його, як робітника який працює на умовах безстрокового трудового договору на рівнозначну посаду, яка підлягала вивільненню внаслідок закінчення дії, укладеного з тимчасовим працівником строкового трудового договору, такою можливістю не скористалась та відповідних посад йому не запропонувало, що призвело до порушення вимог п. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому, суд також бере до уваги те, що згода Первинної профспілкової організації ДП «НЕК «Укренерго» про звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України за поданням ДП «НЕК «Укренерго» не надавалась. Інші доводи позивача, викладені у позовній заяві не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи, або не стосуються визначеної законом, оспореної ним процедури звільнення. Так, в судовому засіданні не було встановлено факту масового вивільнення працівників шляхом скорочення 5 відсотків працівників ДП «НЕК «Укренерго», що відповідно до вимог Галузевої угоди та Колективному договору підлягало попередньому узгодженню з профспілкою за три місяці до такого скорочення. Підписання наказу про звільнення [PERSON] директором з управління персоналом ДП «НЕК «Укренерго» узгоджується із функціональними обов`язками цієї посадової особи, визначеними п. 8.8.9 Статуту ДП «НЕК «Укренерго» (т.1 а.с. 42-43). Також, безпідставними є твердження позивача про те, що при попередженні про звільнення йому не пропонувались посади у групі економічної безпеки відділу економічної та внутрішньої безпеки ДП «НЕК «Укренерго», оскільки в указаному структурному підрозділу станом на 14.06.2018 року була наявна лише одна посада, яка не була вакантною, що підтверджується штатними розписами та структурою ДП «НЕК «Укренерго» (т. 1 а.с.124-232, т. 2 а.с. 176-202, т. 2 а.с. 204-227, т. 3 а.с. 83). Решта доводів [PERSON] не стосується предмету спору, що виник між сторонами. Враховуючи, що під час розгляду справи установлено, що звільнення [PERSON] з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулось із порушенням закону, а саме адміністрацією ДП «НЕК «Укренерго» перед звільненням йому не було запропоновано усіх посад на які він міг бути працевлаштований, суд дійшов висновку про його поновлення на роботі. Згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. У п. 32 постанови Пленуму Верхового Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Відповідно до довідки про доходи № 11-4/346 від 15.11.2018 року, [PERSON] за липень-серпень 2018 року нарахована заробітна плата у розмірі 52 292 грн. 75 коп. (т. 2 а.с.63). Таким чином, середньомісячний заробіток [PERSON] становив 26 146 грн. 37 коп. (52 292 грн. 75 коп./2). Згідно довідки ДП «НЕК «Укренерго» № 11-4/347 від 15.11.2018 року середньоденний заробіток [PERSON] становив 1 233 грн. 19 коп. (т. 2 а.с. 64). Таким чином, з ДП «НЕК «Укренерго» на користь [PERSON] підлягає стягненню 282 178 грн. 55 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу виходячи з розрахунку 26 146 грн. 37 коп. х 9 місяців + 1 233 грн. 19 коп. х 18 робочих днів у вересні 2018 року + 20 робочих днів у липні 2019 року. Крім того, відповідно до 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Ураховуючи, те що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, враховуючи характер та обсяг страждань, перенесених позивачем через пошкодження його трудових прав, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті, а також з урахуванням засад розумності й справедливості, суд дійшов висновку стягнення з ДП «НЕК «Укренерго» на користь [PERSON] 1 000 грн. компенсації моральної шкоди. Оскільки при зверненні до суду з цим позовом позивач звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги, що підлягають задоволенню одночасно мають майновий та немайновий характер, то відповідно до ст.ст. 3, 6 Закону України «Про судовий збір» в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 600 грн. 18 коп. Крім того, рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає допущенню до негайного виконання.

Outcome: partial