Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2015 року, від якого вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. через декілька тижнів після реєстрації шлюбу між ними стали виникати постійні сварки та скандали, стало очевидно те, що сімейне життя не складається. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, які спричиняють позивачці душевні страждання. Вони декілька раз пробували помиритися, проте це позитивного результату не дало. Так, з початку березня 2016 року вона з донькою переїхала жити до своїх батьків. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної шлюбу Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №773. Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в березні 2016 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Застосуванні судом заходи до примирення сторін, позитивного результату не дали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому роз'ясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачкою слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved