Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, вказуючи, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та користується послугами КП «Водоканал», однак не вносить вчасно оплату за надані послуги, у звязку з чим за період з 01.01.2007 року по 31.08.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 13695,41 грн., яку позивач просить стягнути, а також суму судового збору, понесену ним при зверненні з позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві від 07.12.2018 року, згідно яких засіб обліку води за адресою вул. [PERSON] (попередня назва пер. Піонерський), 4, кв. 14, особовий рахунок 135615603, був встановлений лише в серпні 2015 року, а оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормами споживання за наявності у квартирах обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків передбачених абзацом пятим пункту 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку, але з матеріалів справи вбачається, що заявлені вимоги за період з січня 2007 року по серпень 2018 року в загальній сумі 13695,41 грн., проте жодних належних та допустимих доказів щодо обґрунтованості та достовірності такого нарахування разом з позовною заявою надано не було, тобто не можна встановити, які показники бралися для нарахування предявлених зобовязань відповідачу чи то показники лічильника (так як засіб обліку встановлений), чи нараховувалося за безобліковим споживанням. А тому, з доданого до позову розрахунку заборгованості не вбачається можливим визначити нібито наявну у відповідача заборгованість за період з січня 2007 року по серпень 2018 року через відсутність узгоджених фактичних даних щодо розміру споживання послуг. Додатково [PERSON] зазначив, що позивач був обізнаний, що відповідач протягом тривалого часу не здійснював оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти, тобто відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач не вносив оплату за надані послуги з січня 2007 року, проте, до суду із позовом позивач звернувся тільки 08.10.2018 року, тобто зі спливом строку позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до жовтня 2015 року. Просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], з 14.08.1997 року зареєстрований за адресою: [INFO] (стара назва Проїзд Піонерський), 4 кв.14 та є користувачем послуг, які надає Комунальне підприємство «Водоканал», що підтверджується Довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/10704 від 18.10.2018 року та Довідкою КП «Водоканал» по відповідному особовому рахунку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживач - фізична особа, яка отримує або мас намір отримати вказану послугу, та виконавець. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення. Частиною 1\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, відповідно до п.1 ч.1\~ст. 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та в свою чергу, має обовязок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526\~ЦПК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги. [PERSON] є споживачем послуг, що надає КП «Водоканал», у звязку з чим на його імя було відкрито особовий рахунок № 135615603, але вчасно не вносить оплату за надані послуги, у звязку з чим за період з 01.01.2007 року по 31.08.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 13695,41 грн., що підтверджується долученим до позову Розрахунком заборгованості за вказаний період. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] починаючи з січня 2007 року частково, а з березня 2009 року взагалі не здійснював оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти, тобто у даному випадку постачальник був обізнаний про наявність заборгованості у відповідача, проте до суду із позовом звернувся тільки 19.10.2018 року, тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до жовтня 2015 року, а тому, суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості за надані послуги за період з січня 2007 року по вересень 2015 року включно стягненню не підлягає. Таким чином, аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені частково, а саме, стягненню з відповідача підлягає заборгованість у розмірі 864,22 грн., яка утворилась за період з жовтня 2015 року по серпень 2018 року включно. Правильність розміру заборгованості за вказаний період позивачем не спростовано. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у розмірі 111,18 грн.

Outcome: partial