Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що Києво-Святошинським районним судом Київської області розглянуто справу № 369/6269/14-ц та 2 грудня 2014 року прийнято рішення, яким позов [PERSON] задоволено, визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3272 від 7.12.2012 року, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2.0000 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, Гореницька сільська рада, виданий на ім'я [PERSON], визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3822 від 29.12.2012 року, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2.0000 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, Гореницька сільська рада, виданого на ім'я [PERSON] на підставі вказаного розпорядження, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], укладений 31 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Левашовим Олександром Геннадійовичем, скасовано кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. 2.10.2014 року при розгляді вказаної справи ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER]. 28.10.2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишив без змін рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 грудня 2014 року і воно набрало законної сили. 18.12.2015 року Києво-Святошинський районним судом Київської області винесено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви представника [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову. Далі, під час виконання даного рішення Позивач дізнається, що 14.03.2016 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богдановою В.М. Вважає даний договір купівлі-продажу недійсним, оскільки на час його укладення відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2.12.2014 року [PERSON] не була власником спірної земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] скасовано, діяли заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку. Просила суд задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 14 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Богдановою Вікторією Миколаївною, серія та номер 220 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 2877617 від 16.03.2016 року, номер запису про право власності 13718529. Позивач та її представник у судове засідання не з'явились. Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи у відсутність сторони позивача та представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились . Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Треті особи до суду не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богданова Вікторія Миколаївна до суду надіслала письмові пояснення, в яких вважає, що спірний договір вчинений на законних підставах та з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. За згодою письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що в червні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, [PERSON], [PERSON], третя особа Управління Держземагенства Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконними розпорядження, визнання недійсними актів, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування кадастрового номеру земельної ділянки. Справа № 369/6269/14-ц. 2 грудня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області розглянуто вказану справу та прийнято рішення, яким позов [PERSON] задоволено, визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3272 від 7.12.2012 року про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою, визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3405 від 12.12.2012 року про затвердження проекту землеустрою на ім'я [PERSON], визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2.0000 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, Гореницька сільська рада, виданий на ім'я [PERSON], визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3822 від 29.12.2012 року про зміну цільового призначення земельної ділянки, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2.0000 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, Гореницька сільська рада, виданого на ім'я [PERSON] на підставі вказаного розпорядження, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 31 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Левашовим Олександром Геннадійовичем, скасовано кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. 31 березня 2015 року Апеляційним судом Київської області прийнято рішення, яким рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 грудня 2014 року скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. 28 жовтня 2015 року колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ прийнято ухвалу, якою рішення Апеляційного суду Київської області від 31 березня 2015 року скасовано, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 грудня 2014 року залишено в силі. Відповідно до листа Заступника голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації [PERSON] від 11.03.2016 року рішення суду в частині визнання незаконними розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації виконано та розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3272 від 7.12.2012 року, № 3405 від 12.12.2012 року , № 3822 від 29.12.2012 року скасовано. 14 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Богдановою Вікторією Миколаївною. Як вбачається із договору купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] від 14 березня 2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання є власником земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 31 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Левашовим Олександром Геннадійовичем. Одночасно рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 грудня 2014 року по справі № 369/6269/14-ц, яке набрало чинності 28 жовтня 2015 року, визнано незаконними правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, видані на ім'я [PERSON] та визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 31.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON], скасовано кадастровий номер спірної земельної ділянки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 27.01.2016 року отримала ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року, що підтверджується відповідною заявою від 27.01.2016 року. На момент укладення спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки 14 березня 2016 року, документ, на підставі якого [PERSON] була власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], визнаний недійсним та сам кадастровий номер був скасований судом, про що їй було відомо. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] не мала право розпоряджатися земельною ділянкою та укладати спірний договір купівлі-продажу. Також судом встановлено, що 2.10.2014 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER]. З Інформації про зміни права власності в частині інформації про зміни обтяження вбачається, що державна реєстрація обтяження проведена 16.10.2014 року [PERSON], реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, індексний номер рішення 16522238. 18 грудня 2015 року Києво-Святошинський районним судом Київської області винесено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви представника [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову. [PERSON] знала про наявність ухвали про забезпечення позову, що підтверджується заявами її представників на ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 369/6269/14-ц від 14 жовтня 2014 року, від 21 листопада 2014 року та самою заявою про скасування заходів забезпечення позову. З Інформації про зміни права власності в частині інформації про зміни обтяження вбачається, що 11.08.2015 року припинено обтяження, відомості внесено до реєстру 12.08.2015 року [PERSON], управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, індексний номер рішення 23574830. Відповідачі не надали до суду жодних документів, які б свідчили про законність та обґрунтованість припинення обтяження на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] до 12.08.2015 року. Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Тому наявність запису в відповідному державному реєстрі про припинення обтяження на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] від 11.08.2015 року не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном. Дана позиція також викладена в Постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року по справі № 6-2552 цс 16. Відповідно до частин першої, другої статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом , але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України тільки власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частин першої, другої статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. За статтею 90 Земельного Кодексу України виключно власники земельних ділянок мають право, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Згідно статті 132 Земельного Кодексу України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угоди повинні містити, зокрема, предмет кадастровий номер земельної ділянки, документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку та ін. Відповідно до статті 210 Земельного Кодексу України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Відповідно до п 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р №9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину,так і іншою заінтересованою особою,права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину». Відповідно до абз.2 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3ст.152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України). Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку, що договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], укладений 14 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Богдановою Вікторією Миколаївною, підлягає визнанню таким, що є недійсним, оскільки [PERSON] на момент його укладення втратила право володіти, користуватися та розпоряджатися спірною земельною ділянкою. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 грудня 2014 року набрало чинності. Даним рішенням, зокрема, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 31.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] скасовано та діяли обмеження, накладені ухвалою суду від 2 жовтня 2014 року. Спірна угода суперечить статті 129-1 Конституції України, статтям 316, 319 Цивільного кодексу України, статтям 78, 90, 132 Земельного кодексу України. Судом також встановлено, що спірна угода порушує права та інтереси Позивачки, оскільки земельна ділянка, яка відчужена за спірним договором, була виділена Позивачці в натурі ( на місцевості) як земельна частка (пай) в порядку Закону України « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». У зв'язку з укладенням спірного договору, Позивачка не може закінчити процедуру отримання правовстановлюючого документу . Тому лише шляхом визнання недійсною угоди може бути відновлене порушене право Позивачки, а саме повернення сторін договору до первісного стану.

Outcome: approved