Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулась з до суду позовом, в якому, уточнивши в подальшому свої вимоги, просила визнати незаконними та скасувати накази генерального директора ПАТ «Словянські шпалери КФТП»: № 96 від 29 червня 2016 року в частині винесення їй попередження за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку; № 101 від 05 липня 2016 року в частині оголошення їй догани за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання службових обовязків, передбачених посадовою інструкцією; № 118 від 21 липня 2016 року в частині винесення їй попередження за порушення п. 3.3 правил внутрішнього трудового розпорядку; № 151 від 08 вересня 2016 року в частині оголошення їй догани за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання трудових обовязків, передбачених посадовою інструкцією; № 161 від 27 вересня 2016 року в частині оголошення їй попередження за порушення п. 3.3 правил внутрішнього трудового розпорядку; № 80 від 01 червня 2016 року в частині нарахування їй за травень 2016 року премії за виконання основних показників господарської діяльності підприємства у розмірі 5 %; № 96 від 01 липня 2016 року в частині не нарахування їй премії за виконання основних показників господарської діяльності за червень 2016 року; № 106 від 01 серпня 2016 року в частині не нарахування їй премії за виконання основних показників господарської діяльності за липень 2016 року; № 122 від 01 вересня 2016 року в частині не нарахування їй премії за виконання основних показників господарської діяльності за серпень 2016 року; № 130 від 03 жовтня 2016 року в частині не нарахування їй премії за виконання основних показників господарської діяльності за вересень 2016 року; № 173 від 19 жовтня 2016 року про звільнення її з посади лаборанта хімічного аналізу за систематичне невиконання обовязків на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України; поновити її на посаді лаборанта хімічного аналізу 4 розряду відділу менеджменту та лабораторних випробувань ПАТ «Словянські шпалери КФТП»; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення і по день поновлення її на роботі; визнати протиправною бездіяльність адміністрації по підписанню та скріпленню печаткою довідки страхувальника для отримання нею путівки на реабілітаційне санаторно-курортне лікування; стягнути з відповідача на її користь 48369,08 грн, з яких 1610,88 грн середній заробіток за час вимушеного прогулу за період затримки виконання рішення суду про поновлення її на посаді (з 14 квітня по 25 квітня 2016 року); 26200 грн надбавки за високі досягнення у праці за підсумками роботи у І, ІІ, ІІІ, IV кварталах 2016 року; 11220 грн щомісячні надбавки за інтенсивність праці працівниками за червень 2016 року, січень, лютий, березень 2017 року; 6090,53 грн премії за виконання основних показників господарської діяльності за травень-жовтень 2016 року; 3247,67 грн недоплата у звязку із заниженням коефіцієнту підвищення заробітної плати при нарахуванні їй заробітної плати за квітень-жовтень 2016 року; стягнути з відповідача на її користь 10000 грн моральної шкоди внаслідок бездіяльності адміністрації по підписанню путівки. Також просила поновити строк для оскарження наказів № 80 від 01 червня 2016 року, № 96 від 29 червня 2016 року, № 96 від 01 липня 2016 року, № 106 від 01 серпня 2016 року, № 122 від 01 вересня 2016 року, № 130 від 03 жовтня 2016 року, № 173 від 19 жовтня 2016 року. Рішенням від 31 травня 2017 року Корюківський районний суд позов [PERSON] задовольнив частково. Поновив [PERSON] строки для оскарження наказів, що пропущені з поважних причин, а саме: № 80 від 01 червня 2016 року, № 96 від 01 липня 2016 року, № 106 від 01 серпня 2016 року, № 122 від 01 вересня 2016 року, № 130 від 03 жовтня 2016 року, № 173 від 19 жовтня 2016 року. Стягнув з ПАТ «Словянські шпалери КФТП» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період затримання відповідачем виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 14 по 25 квітня 2016 року у розмірі 1610,88 грн. В решті заявлених позовних вимог відмовив. Вирішив питання розподілу судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування всіх фактичних обставин справи, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не надано уваги та належної оцінки наступним обставинам: наказами № 96 від 29 червня 2016 року та № 118 від 21 липня 2016 року відповідачем, у порушення положень ст. 147 КЗпП України, [PERSON] було винесено попередження за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, проте, належних доказів на підтвердження цього не надано. Позивач вказує, що при оголошенні їй догани згідно наказів № 101 від 05 липня 2016 року та № 151 від 08 вересня 2016 року за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання службових обовязків, відповідач не врахував, що згідно посадової інструкції лаборанта хімічного аналізу 4 розряду відділу менеджменту якості та лабораторних випробувань лаборант такого розряду не повинен виконувати індивідуальне завдання по випробуванню дослідних зразків сировини та матеріалів по впровадженню їх у виробництво, такі дії має виконувати лаборант хімічного аналізу 5 розряду, що, на її думку, спростовує висновки комісії про наявність її вини у наданні недостовірних даних. Вказує, що вона не надавала відповідачу жодних недостовірних відомостей щодо використання у промислових умовах ПВХ та дослідних звязуючих для флексодруку відповідно, оскільки робила лише паралельні викраски, які в лабораторних умовах не містять відмінностей, а в промислових обємах поверхня відрізняється від отриманої в лабораторії, отже, її дії жодних чином не повязані з браком продукції на виробництві. Зазначає, що при винесенні їй попередження згідно наказу № 161 від 27 вересня 2016 року за порушення п. 3.3 правил внутрішнього трудового розпорядку надані відповідачем докази про використання нею мобільного телефону є сумнівними та необєктивними, враховуючи упереджене ставлення до неї керівництва через поновлення її на роботі за попереднім рішенням суду. Посилається на те, що у разі визнання незаконними та скасування вищевказаних наказів автоматично має бути скасованим і наказ № 173 від 19 жовтня 2016 року про її звільнення з роботи. На думку позивача, вона, як застрахована особа та платник єдиного внеску до Фонду соціального страхування, мала передбачене законом право на отримання путівки на реабілітаційне санаторно-курортне лікування, проте, відповідач умисно не підписав та не скріпив печаткою необхідної довідки, у звязку з чим вона, маючи захворювання на цукровий діабет, була позбавлена можливості пройти курс оздоровлення. Також [PERSON] зазначає, що дії відповідача стосовно заниження їй розміру премії в травні 2016 року та позбавлення її взагалі премії за червень-вересень 2016 року, надбавок за високі досягнення у праці та інтенсивність праці повязані з її зверненням до суду з попереднім позовом про поновлення на роботі, який був задоволений. Пославшись в своєму рішенні на акт перевірки управління Держпраці у Чернігівській області, яким не було встановлено будь-яких порушень виплати їй заробітної плати, суд не врахував, що вказана перевірка проводилась на замовлення відповідача, базувалась на наданих відповідачем незаконних наказах про накладення дисциплінарних стягнень, а отже, бути належним доказом у справі не може. На думку позивача, викладені нею обставини свідчать про помилковий висновок суду щодо безпідставності заявленої нею позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, а суд не врахував, що накладення на неї необґрунтованих дисциплінарних стягнень та подальше повторне звільнення з роботи негативно відобразилось на її стані здоровя, нормальних життєвих звязках, що, в свою чергу, вимусило її прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. В письмових запереченнях представник ПАТ «Словянські шпалери КФТП», вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду від 14 квітня 2016 року, яким [PERSON] було поновлено на посаді і яке підлягало негайному виконанню, з вини відповідача не було виконано вчасно, у звязку з чим позивач приступила до роботи лише 25 квітня 2016 року, а отже на її користь має бути стягнуто відповідну суму середнього заробітку. Поновивши строки для оскарження наказів № 80 від 01 червня 2016 року, № 96 від 01 липня 2016 року, № 106 від 01 серпня 2016 року, № 122 від 01 вересня 2016 року та № 130 від 03 жовтня 2016 року, районний суд визнав підтвердженим той факт, що з даними наказами позивач ознайомилась лише у судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції, що не було спростовано стороною відповідача. Поновивши строк для оскарження наказу № 173 від 19 жовтня 2016 року, суд послався на дотримання позивачем строку для його оскарження, встановленого ст. 233 КЗпП України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів про дисциплінарну відповідальність та про звільнення, суд зазначив, що відповідачем згідно норм трудового законодавства задокументовані факти порушень трудової дисципліни [PERSON] і згідно норм трудового законодавства останню обґрунтовано притягнуто до відповідальності, тобто, вимоги щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень роботодавцем були додержані. Акти службових розслідувань, які проведені спеціалістами комісійно, містять висновки, що спростовують посилання позивача про те, що їй на виконання лабораторних випробувань надавались індивідуальні завдання, які не входили до її обовязків. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів щодо оплати праці, суд послався на наявність у власника повноважень щодо самостійного вирішення питань збільшення або зменшення розміру премій, які виплачуються конкретним працівникам, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором). Послався, що вимоги [PERSON] щодо доплат, премій та коефіцієнтів заробітної плати за період з квітня по жовтень 2016 року перевірялись Управлінням Держпраці у Чернігівській області, порушень законодавства виявлено не було, що відповідним чином зафіксовано. Районний суд зазначив також, що путівка в реабілітаційне відділення для хворих на цукровий діабет не була персоніфікована і така путівка була надана не [PERSON], а іншій особі згідно з рішенням відбіркової комісії, яка врахувала медичні показники осіб для направлення на лікування з подібним діагнозом, отже, доводи позову про неотримання працівником путівки з вини роботодавця, є безпідставними. Враховуючи недоведеними позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо підписання та скріплення печаткою довідки, заниження заробітної плати та незаконне звільнення з роботи, суд послався на безпідставність заявленої [PERSON] вимоги про відшкодування моральної шкоди. Суд апеляційної інстанції частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке. У справі встановлено, що [PERSON] з 1986 року працювала на різних посадах ВАТ «Корюківська фабрика технічних паперів» (правонаступником якого є ПАТ «Словянські шпалери КФТП»). Наказом № 93 від 08 жовтня 2007 року позивач з 01 жовтня 2007 року була переведена лаборантом хімічного аналізу 4 розряду відділу менеджменту якості та лабораторних випробувань (т. 1 а.с. 118-119). Наказом генерального директора ПАТ «Словянські шпалери КФТП» № 21 від 08 лютого 2016 року [PERSON] було звільнено із зазначеної посади у звязку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 121). Рішенням від 14 квітня 2016 року Корюківський районний суд визнав наказ № 21 від 08 лютого 2016 року незаконним та поновив [PERSON] на посаді лаборанта хімічного аналізу 4 розряду відділу менеджменту якості та лабораторних випробувань, в частині поновлення на роботі рішення допущено до негайного виконання (т. 2 а.с. 187-190). Згідно наказу № 59 від 19 квітня 2016 року та на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 квітня 2016 року, винесеної за рішенням суду, скасовано дію наказу № 21 від 08 лютого 2016 року та поновлено [PERSON] на займаній посаді (т. 1 а.с. 120). Фактично [PERSON] до виконання обовязків лаборанта хімічного аналізу 4 розряду відділу менеджменту якості та лабораторних випробувань приступила 25 квітня 2016 року, після закінчення виконавчого провадження, що не заперечувалось стороною відповідача. Згідно з наказом генерального директора ПАТ «Словянські шпалери КФТП» № 96 від 29 червня 2016 року [PERSON] за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку винесено попередження (т. 1 а.с. 78). З даним наказом [PERSON] була ознайомлена, про що свідчить її підпис. Підставою для винесення наказу слугувала службова записка начальника відділу [PERSON] від 22 червня 2016 року, з якої вбачається порушення працівником трудового розпорядку (залишення робочого місця раніше робочого часу, що підтверджується роздруківкою фіксування проходу через турнікет). Надати пояснення з цього приводу [PERSON] відмовилась (т. 1 а.с. 79, 80). У звязку з порушенням [PERSON] трудової дисципліни та неналежне виконання трудових обовязків, передбачених посадовою інструкцією, наказом № 101 від 05 липня 2016 року позивачу було оголошено догану, про що остання також була ознайомлена під розпис (т. 1 а.с. 96). Вказаний наказ був винесений на підставі акту службового розслідування від 04 липня 2016 року щодо проведення випробувань дослідних зразків сировини і матеріалів для виробництва (пластизолю), який [PERSON] виконувала особисто та надала недостовірні дані, чим завдала підприємству збитків (т. 1 а.с. 204-208). Комісією двічі пропонувалось [PERSON] надати пояснення з приводу проведення нею лабораторних досліджень, проте, від дачі пояснень остання відмовлялась, про що були складені відповідні акти від 23 червня та 30 червня 2016 року (т. 1 а.с. 211-214). Підставою винесення [PERSON] попередження за порушення п. 3.3 правил внутрішнього трудового розпорядку відповідно наказу № 118 від 21 липня 2016 року стали заяви працівників відділу менеджменту якості та лабораторних випробувань від 22 квітня 2016 року та від 19 липня 2016 року про неналежну поведінку [PERSON] на роботі щодо створення складного психологічного клімату в колективі та недотримання правил етикету з колегами (т. 1 а.с. 91-94). З наказом позивач була ознайомлена під розпис, проте надати пояснення у присутності комісії відмовилась, про що був складений акт (т. 1 а.с. 95). Наказом № 151 від 08 вересня 2016 року за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання трудових обовязків, передбачених посадовою інструкцією, [PERSON] було оголошено догану (т. 1 а.с. 97), про що остання ознайомлена під розпис. Оголошуючи догану, керівництво послалось на доповідну записку головного технолога [PERSON] та акт службового розслідування від 29 серпня 2016 року щодо проведення випробувань дослідних зразків сировини і матеріалів для виробництва (флексодруку), який [PERSON] виконувала особисто та надала недостовірні дані про застосування у промислових умовах дослідного звязуючого А-120, що призвело до браку продукції (т. 1 а.с. 225, 216-220). Надати пояснення у присутності комісії позивач двічі відмовилась, про що були складені акти від 25 серпня та 07 вересня 2016 року (т. 1 а.с. 222-224). Підставою винесення [PERSON] попередження за порушення п. 3.3 правил внутрішнього трудового розпорядку відповідно наказу № 161 від 27 вересня 2016 року стала службова записка начальника відділу [PERSON] від 11 серпня 2016 року та акти про порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку від 01, 02 та 11 серпня 2016 року (т. 1 а.с. 84, 85, 87-89). В актах, складених комісією, зазначено, що [PERSON] 01, 02 та 11 серпня 2016 року у зазначені проміжки часу залишала виконання дорученої їй роботи, а також приміщення кабінету, в якому працювала, та виходила для особистих розмов по мобільному телефону в коридор до пожежного виходу та іншого кабінету. Наказом керівництва підприємства № 66 від 29 квітня 2016 року лаборантам хімічного аналізу встановлено коефіцієнт підвищення заробітної плати до 1,29 (за квітень 2016 року); наказом № 77 від 01 червня 2016 року до 1,29 (за травень 2016 року); наказом № 94 від 30 червня 2016 року до 1,29 (за червень 2016 року); наказом № 104 від 01 серпня 2016 року до 1,29 (за липень 2016 року); наказом № 119 від 01 вересня 2016 року до 1,29 (за серпень 2016 року); наказом № 127 від 21 вересня 2016 року 1,42 (за вересень 2016 року). Пунктом 3 зазначених наказів визначено, що працівники, які здійснили прогул, крадіжку, випуск бракованої продукції, мали догану та інші порушення позбавляються коефіцієнта до 100 %. Згідно з наказом генерального директора ПАТ «Словянські шпалери КФТП» № 80 від 01 червня 2016 року працівникам нараховано за травень 2016 року премію за виконання основних показників господарської діяльності підприємства, зокрема, [PERSON] у розмірі 5 % (т. 1 а.с. 168). Наказом № 96 від 01 липня 2016 року премійовано працівників товариства за червень 2016 року у визначених розмірах. [PERSON] премія не нараховувалась (т. 1 а.с. 169). Пунктом 3 даного наказу визначено, що працівники, котрі мали зауваження, догани або попередження, позбавляються премії та надбавки до 100 %. Наказом № 106 від 01 серпня 2016 року премійовано працівників товариства за липень 2016 року у визначених розмірах. [PERSON] премія не нараховувалась (т. 1 а.с. 170). Пунктом 2 даного наказу визначено, що працівники, котрі мали зауваження, догани або попередження, позбавляються премії та надбавки до 100 %. Наказом № 122 від 01 вересня 2016 року премійовано працівників товариства за серпень 2016 року у визначених розмірах. [PERSON] премія не нараховувалась (т. 1 а.с. 171). Пунктом 2 даного наказу визначено, що працівники, котрі мали зауваження, догани або попередження, позбавляються премії та надбавки до 100 %. Наказом № 130 від 03 жовтня 2016 року премійовано працівників товариства за вересень 2016 року у визначених розмірах. [PERSON] премія не нараховувалась (т. 1 а.с. 172). Пунктом 2 даного наказу визначено, що працівники, котрі мали зауваження, догани або попередження, позбавляються премії та надбавки до 100 %. На засіданні профспілкового комітету від 18 жовтня 2016 року було вирішено надати згоду на звільнення відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України [PERSON], що підтверджується відповідним протоколом (т. 1 а.с. 243-244). Наказом № 173 від 19 жовтня 2016 року [PERSON] була звільнена з посади лаборанта хімічного аналізу 4 розряду відділу менеджменту якості та лабораторних випробувань з 19 жовтня 2016 року за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 241). Відповідно до ст.ст. 147-149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року розяснено, що судам необхідно з'ясувати, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Апеляційний суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи та вислухавши пояснення учасників судового розгляду, приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в частині правомірності дій відповідача щодо винесення відносно [PERSON] попереджень наказами № 118 від 21 липня 2016 року та № 161 від 27 вересня 2016 підлягає скасуванню з огляду на наступне. Вказавши на законність наведених вище наказів, суд першої інстанції послався на дотримання роботодавцем встановленого трудовим законодавством порядку накладення дисциплінарних стягнень. Разом з тим, колегія суддів вважає, що поза увагою суду першої інстанції при вирішенні вказаних позовних вимог [PERSON] залишилось те, що факт порушення позивачем правил внутрішнього трудового розпорядку має підтверджуватись належними в контексті ст.ст. 58-60 ЦПК України доказами. Так, підставою винесення [PERSON] попередження за порушення п. 3.3 правил внутрішнього трудового розпорядку відповідно наказу № 118 від 21 липня 2016 року стали заяви працівників відділу менеджменту якості та лабораторних випробувань від 22 квітня 2016 року та від 19 липня 2016 року про неналежну поведінку [PERSON] на роботі щодо психологічного клімату в колективі та недотримання правил етикету з колегами (т. 1 а.с. 91-94). Але як вбачається з доповідних записок працівників відділу менеджменту якості та лабораторних випробувань на ім. генерального директора ПАТ «Слов'янські шпалери -КФТП» (т. 1 а.с. 92-94) щодо створення позивачем складного психологічного клімату у колективі та недотримання правил етикету, викладені в них відомості носять загальний характер без посилання на конкретні обставини та факти, виходячи з яких можна зробити висновок про недотримання [PERSON] п. 3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, якими визначено обовязок уважно ставитись до колег по роботі, сприяти створенню нормального психологічного клімату у колективі, дотримуватись правил ділового етикету у взаєминах з клієнтами підприємства (т. 1 а.с. 109). При цьому, як свідчать матеріали справи, перевірка цих звернень роботодавцем належним чином не проводилась, а працівники, які їх підписали, щодо конкретних обставин недотримання [PERSON] правил робочого етикету не опитувались. Отже, апеляційний суд вважає, що факт порушення правил внутрішнього трудового розпорядку позивачем роботодавцем належним чином не доведено. Підставою винесення [PERSON] попередження за порушення п. 3.3 правил внутрішнього трудового розпорядку відповідно наказу № 161 від 27 вересня 2016 року стала службова записка начальника відділу [PERSON] від 11 серпня 2016 року та акти про порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку від 01, 02 та 11 серпня 2016 року (т. 1 а.с. 84, 85, 87-89). В актах, складених комісією, зазначено, що [PERSON] 01, 02 та 11 серпня 2016 року у зазначені проміжки часу залишала виконання дорученої їй роботи, а також приміщення кабінету, в якому працювала, та виходила для особистих розмов по мобільному телефону в коридор до пожежного виходу та іншого кабінету. Колегія суддів, вивчивши матеріали даної справи, приходить до висновку, що складені 1, 2 та 11 серпня 2016 року відносно позивача акти про порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку (т. 1 а.с. 87-89) належними доказами не підтверджені. Так, позивач, у дні, коли складались ці акти, а також у подальшому, щодо обставин їх складання не опитувалась. Відмова від ознайомлення з наказом про винесення попередження не свідчить про згоду з викладеними в ньому обставинами. Крім цього, апеляційний суд зважає на те, що працівники відділу, які складали акти про використання [PERSON] робочого часу не за призначенням, за кілька місяців до наведених у актах обставин звертались до керівництва зі зверненням щодо створення позивачем складного психологічного клімату у колективі, недотримання правил етикету та просили не допускати її до роботи лаборанта хімічного відділу менеджменту якості та лабораторних випробувань. Таке звернення стало підставою для винесення [PERSON] попередження. Отже, не можна вважати, що вказані вище акти складені неупередженими відносно заявника особами, а викладена у них інформація вказує на обєктивне існування тих обставин, які вони засвідчували. Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що факт порушення позивачем правил внутрішнього трудового розпорядку, за які їй оголошено попередження наказами № 118 від 21 липня та № 161 від 27 вересня 2016 року належними доказами не підтверджено, а отже вони підлягають скасуванню, а вимоги [PERSON] у цій частині задоволенню. Разом з тим, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про необхідність скасування наказу генерального директора ПАТ «Словянські шпалери КФТП» № 96 від 29 червня 2016 року [PERSON] за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. Так, п. 7.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку (т. 1 а.с. 113) визначено, що для працівника за порушення трудової, технологічної та виробничої дисципліни може бути застосовано попередження, що не є видом дисциплінарного стягнення, але є підставою для зменшення коефіцієнту підвищення заробітної плати, щомісячної премії, надбавок. Отже, доводи заявника про те, що такий вид відповідальності законодавством не передбачений, судом не беруться до уваги, оскільки можливість застосування до працівника попередження передбачено локальним нормативним актом і є заходом матеріального стимулювання. Підставою для винесення наказу стала службова записка начальника відділу [PERSON] від 22 червня 2016 року, яка свідчить про порушення працівником трудового розпорядку (залишення робочого місця раніше робочого часу). Надати пояснення з цього приводу [PERSON] відмовилась (т. 1 а.с. 79, 80). Роздруківкою фіксування проходу працівників ПАТ «Словянські шпалери КФТП» через турнікет підтверджено відповідачем (т. 1 а.с. 81-83). Позивач в ході судового розгляду дані, що вказані у роздруківці, не спростувала. Доводи апеляційної скарги про те, що вона проходила турнікет за своїм годинником після 12-ї години, належними доказами не підтверджені, а отже на них не може ґрунтуватись судове рішення. Відповідно до посадової інструкції позивача (т. 1 а.с. 177-181) до її обовязків входило, в тому числі, проведення відбору зразків для проведення лабораторних аналізів, випробування покриття виробів на спеціальних приладах, проведення складних аналізів розчинів, реактивів, концентратів, допоміжних матеріалі за встановленою методикою. Лаборант хімічного аналізу 4 розряду відділу менеджменту якості та лабораторних випробувань призначення і властивості застосовуваних реактивів, правила зважування абсолютної сухої речовини і проведення необхідних розрахунків за результатами аналізу, нормативні документи та методики на проведення аналізів тощо. Позивач вказує, що при оголошенні їй доган згідно наказів № 101 від 05 липня 2016 року та № 151 від 08 вересня 2016 року за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання службових обовязків, відповідач не врахував, що згідно посадової інструкції лаборанта хімічного аналізу 4 розряду відділу менеджменту якості та лабораторних випробувань вона не мала виконувати індивідуальні завдання по випробуванню дослідних зразків сировини та матеріалів по впровадженню їх у виробництво, оскільки це повноваження лаборанта хімічного аналізу 5 розряду. Але колегія суддів погоджується з доводами сторони відповідача про те, що виконувані позивачем роботи охоплювались її посадовою інструкцією, оскільки належали до завдань, що проводяться за стандартною рецептурою, яка відповідачем у кожному конкретному випадку надана, і не були дослідженнями нових рецептур та впровадженням їх у виробництво. Спростовуються матеріалами цивільної справи доводи апеляційної скарги про те, що позивач мала індивідуальні завдання, оскільки, як вбачається з журналу передачі змін (т. 3 а.с. 90-133) виконання робіт, повязаних з аналізами хімікатів та рецептур, розподілялось між усіма лаборантами 4 розряду за завданням технолога або головного технолога. Позивач в апеляційній скарзі вказувала також, що не надавала відповідачу жодних недостовірних відомостей щодо використання в промислових умовах ПВХ та дослідних звязуючих для флексодруку відповідно, оскільки робила лише паралельні викраски, які в лабораторних умовах не містять відмінностей, а у промислових обємах поверхня відрізняється від отриманої в лабораторії, отже її дії жодних чином не повязані з браком продукції на виробництві. Разом з тим, на підтвердження вказаних доводів апеляційної скарги нею жодних доказів не надано, відповідних клопотань не заявлено. При цьому, що не заперечувалось стороною позивача, в журналі передачі змін відсутні записи [PERSON] про послідовність виконуваних нею дій, які б дали змогу точно встановити відсутність у діях заявника порушень та дотримання нею порядку виконання доручених завдань. З метою всебічного та повного дослідження обставин справи та доводів апеляційної скарги і відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України апеляційним судом розяснювалось сторонам право заявити клопотання про призначення експертизи з метою визначення можливості виникнення браку продукції внаслідок різниці між лабораторними та виробничими умовами виготовлення викрасок, але від її проведення сторони відмовились. Колегія суддів вважає, виходячи з того, що розгляд цивільної справи здійснюється на засадах змагальності сторін, що твердження позивача про те, що зроблені нею викраски не спричинили брак на виробництві, такими, що не підтверджені належними доказами. Натомість стороною відповідача на спростування доводів позову надано відповідні акти службових розслідувань, які проводились спеціалістами комісійно, що зроблені відповідно до результатів розслідування. Вказаними актами засвідчено, що позивачем 18 травня 2016 року у лабораторних умовах зроблений висновок про те, що застосування дослідного ПВХ марки «Е67 НЕ» замість серійно використовуваного «Е 68 СТ» у виробничому процесі можливе та згідно зроблених нею викрасок не містить жодних відмінностей, однак при застосуванні дослідного ПВХ марки «Е67НЕ» в промислових обємах структура (поверхня) жельованої плівки значно відрізнялась від отриманої в лабораторії структура плівки нерівномірна та як наслідок якість друку незадовільна), що спричинило товариству збитки без урахування витрат на переробку пластизоля в сумі 126000 грн (т. 1 а.с. 204-208). Також [PERSON] в ході досліджень 01-03 серпня 2016 року у лабораторних умовах було зроблено висновок про те, що застосування застосування дослідних звязуючих для флексодруку марки А-110» та «А-120» у порівнянні з серійно використовуваним «560» у виробничому процесі можливе та згідно зробленої викраски не містить значних відмінностей, однак, при застосуванні дослідного звязуючого А-120 на ШДМ Ольбрих-7» була виявлена значна відмінність колоровідбитку у порівнянні з серійно застосованою фарбою на основі звязуючого 560, що призвело до виготовлення 240 рулонів шпалер з браком зі значною відмінністю колоьоровідбитку в порівнянні з серійно застосованою фарбою (т. 1 а.с. 216-220) Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність належних доказів на підтвердження доводів роботодавця про вчинення дисциплінарних проступків позивачем. Виходячи з наведеного, а також того, що процедура притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності порушена відповідачем не була, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування наказів № 101 від 05 липня 2016 року та № 151 від 08 вересня 2016 року, яким позивачу оголошувались догани. Відповідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року, за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. З урахуванням того, що 10 жовтня 2016 року стороною відповідача відносно [PERSON] складено акт службового розслідування щодо проведеного нею аналізу електролітів ванн лужного та кислотного міднення, яким встановлено, що вказаний нею у звіті вміст міді в електроліті ванни лужного міднення є нижчим норми вмісту за документацією, адміністрацією товариства до профспілкового комітету було скеровано подання про звільнення позивача з займаної посади. Після отриманої згоди профкому на звільнення [PERSON], позивача 19 жовтня 2016 року звільнено з роботи за систематичне невиконання працівником без поважної причини обовязків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку за п. 3 ст. 40. Враховуючи відсутність правових підстав для скасування дисциплінарних стягнень щодо позивача з підстав, наведених вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування наказу про звільнення позивача, її поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно приписів ст. 97 КЗпП України та ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Згідно з розясненнями п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. Оплата праці в ПАТ «Словянські шпалери КФТП» регулюється Колективним договором, який укладено між адміністрацією товариства та профспілковим комітетом на 2014-2015 роки, і діє до укладення нового договору (т. 1 а.с. 98-115). Розділом V договору визначені умови оплати праці працівникам. Додатками № 10 та № 11 до Колективного договору є відповідно Положення про преміювання працівників ПАТ «Словянські шпалери КФТП» за виконання основних показників господарської діяльності на 2014-2015 роки та Положення про виплату надбавки працівникам ПАТ «Словянські шпалери КФТП» на 2014-2015 роки (т. 1 а.с. 114-177). Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» структура заробітної плати складається із основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умови нарахування працівникам додаткових заохочувальних виплат (премій) встановлюються власником або уповноваженим ним органом, а наявність підстав (трудових успіхів, високих результатів в роботі тощо) для здійснення таких виплат встановлюється за результатами роботи кожного працівника і є виключно компетенцією власника або уповноваженого органу. Крім того, правильність нарахування [PERSON] заробітної плати, а саме, коефіцієнту підвищення заробітної плати, щомісячних та квартальних премій, надбавок були предметом перевірки органами державної інспекції праці, про що свідчить складений відповідний акт. Так, з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 25-12-010/0370 ПАТ «Словянські шпалери КФТП», проведеної Управлінням Держпраці у Чернігівській області з 05 по 10 травня 2017 року, вбачається, що порушення трудового законодавства в частині встановлення погодинної ставки [PERSON] з квітня по жовтень 2016 року, нарахування заробітної плати [PERSON] з квітня по жовтень 2016 року, а саме, коефіцієнту підвищення заробітної плати, щомісячної та квартальної премії не виявлено (т. 2 а.с. 206-232). Оскільки [PERSON] наказами № 96 від 29 червня 2016 року, № 118 від 21 липня 2016 року та № 161 від 27 вересня 2016 року винесені попередження за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, а наказами № 101 від 05 липня 2016 року та № 151 від 08 вересня 2016 року оголошено догани за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання своїх трудових обовязків, передбачених посадовою інструкцією, коефіцієнт підвищення заробітної плати при нарахуванні їй заробітної плати за розпорядженням керівництва не застосовувався, а на підставі службових записок начальника відділу [PERSON] від 29 квітня 2016 року та 02 червня 2016 року коефіцієнт заробітної плати за квітень 2016 року та травень 2016 року був зменшений і становив 1,01. Додатком № 11 Колективного договору, затвердженого генеральним директором ПАТ «Словянські шпалери КФТП», яким є «Положення про виплату надбавки працівникам ПАТ «Словянські шпалери КФТП» на 2014-2015 роки, визначено, що працівникам може бути виплачена надбавка за високі досягнення у праці за підсумками роботи. Працівникам, які мають догани за попередні дванадцять місяців, надбавка за високі досягнення не проводиться, отже позивачу така надбавка не нараховувалась правомірно. Оскільки [PERSON] звільнена 19 жовтня 2016 року, нарахування та виплата цієї надбавки за 3-й та 4-й квартали 2016 року, січень-квітень 2017 року відносно неї також не проводилась. Пунктом 2.8 Положення про преміювання працівника ПАТ «Словянські шпалери КФТП», визначено, що працівники можуть бути позбавлені премії повністю або частково у випадках притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. Пунктом 7.7 Колективного договору товариства передбачено, що на протязі строку (12 місяців) дії дисциплінарного стягнення, заохочення до працівника, передбачені діючим положенням, не застосовуються, у місяць винесення догани коефіцієнт підвищення заробітної плати дорівнює 1,0, щомісячна премія не нараховується. Таким чином, наведені вище доплати та надбавки до заробітної плати відповідач не нараховував правомірно, оскільки позивач мала дисциплінарні стягнення. Заявлені [PERSON] позовні вимоги в частині визнання наказів відповідача неправомірними та стягнення недоплачених, на думку заявника, коштів також повязані із скасуваннями наказів про накладення дисциплінарних стягнень. Оскільки підстави для скасування дисциплінарних стягнень відсутні, відсутні і підстави для проведення перерахунку виплачених заявнику коштів. Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. У справі встановлено, що на час роботи у відповідача [PERSON] перебувала на обліку у Фонді соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. ПАТ «Словянські шпалери КФТП» також перебуває на обліку у Фонді та бере участь у загальнообовязковому державному соціальному страхуванню тимчасової втрати працездатності на загальних засадах. Згідно листа Корюківської міжрайонної виконавчої дирекції ФССТВП від 06 грудня 2016 року виконавчою дирекцією Чернігівського обласного відділення ФССТВП путівки на реабілітаційне санаторно-курортне лікування розподіляються лікувально-профілактичним закладам на підставі поданих заявок. Згідно плану розподілу путівок на відновлювальне лікування Корюківський ЦРЛ на ІІІ квартал 2016 року доведено три путівки, в т.ч. у м. Миргород, за профілем відновлювальне лікування порушення обміну речовин (т. 1 а.с. 65). З відповіді головного лікаря Корюківської ЦРЛ вбачається, що у серпні 2016 року медичною установою була отримана путівка в реабілітаційне відділення для лікування хворих на цукровий діабет в ПрАТ «Миргородкурорт» санаторій «Березовий гай». Путівка не являлась персоніфікованою. Як зазначив лікувальний заклад, згідно з Порядком медичного відбору і направлення застрахованих осіб до реабілітаційних відділень санаторно-курортних закладів по путівках, придбаних за рахунок коштів ФССТВП напередодні визначеного терміну заїзду по путівці проводилось засідання відбіркової комісії. Реабілітаційна путівка [PERSON] надана не була, оскільки при винесенні рішення відбірковою комісією враховувались медичні показання та протипоказання для направлення застрахованих осіб на лікування в реабілітаційне відділення санаторно-курортних закладів і обовязковим є певний перелік документів, які подаються комісією. [PERSON] всіх документів не мала, а отже згідно з рішенням відбіркової комісії реабілітаційна путівка була надана іншій особі (т. 1 а.с. 66). Лікувальний заклад, надаючи суду відповідь на запит, послався на те, що позивач, звертаючись за отриманням путівки, усіх необхідних документів не мала, а сама путівка не була персоніфікованою, і не зазначив, що [PERSON] не отримала путівку через неподання саме довідки страхувальника про те, що застрахована особа протягом календарного року не отримувала путівок на санаторно-курортне лікування за рахунок коштів Фонду. При цьому, апеляційний суд зважає на таке. Позивач звернулась з заявою про отримання довідки до відповідача 18 серпня 2016 року. Супровідний лист до відповідача до Корюківської ЦРЛ про направлення оригіналу необхідної позивачу довідки датований 07 вересня 2016 року і отриманий лікувальною установою 08 вересня 2016 року (т. 2 а.с. 7). Натомість відповідь цієї установи на імя [PERSON] про перелік необхідних для отримання путівки документів датований 20-м вересня 2016 року, довідка лікаря-ендокринолога про перебування позивача на обліку 21-м листопада 2016 року, а довідка Корюківської ЦРЛ № 15-51/1408/45 12-м жовтня 2016 року. Отже, виходячи із зазначених у медичних документах позивача календарних дат їх видачі, у позивача відсутні підстави стверджувати, що на час звернення до відповідача з заявою про видачу довідки страхувальника [PERSON] мала всі інші відповідним чином оформлені медичні документи для отримання путівки на санаторно-курортне лікування і що саме зволікання відповідача з видачею цієї довідки стало причиною неотримання відповідної путівки. Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про бездіяльність відповідача при видачі довідки страхувальника не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Вказуючи в апеляційній скарзі, що незаконними діями відповідача їй спричинена моральна шкода, [PERSON] посилалась на незаконність дисциплінарних стягнень, що стали підставою для подальшого звільнення, яке зумовило погіршення стану здоровя, бездіяльність відповідача при видачі довідки страхувальника для отримання путівки. Колегія суддів вважає, що за відсутності підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про скасування наказів про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у виді доган та поновлення на роботі, сплати коштів, не встановлення факту протиправної бездіяльності відповідача при видачі довідки страхувальника з мотивів, наведених вище, відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди. Скасування наказів генерального директора ПАТ «Словянські шпалери КФТП» № 118 від 21 липня 2016 року та № 161 від 27 вересня 2016 року про оголошення позивачу попереджень не потягло за собою перерахунок та виплату коштів, як про це просила заявник і не є дисциплінарними стягненнями, з якими [PERSON] повязувала наявність моральних страждань. Належних доказів погіршення стану здоровя (загострення хвороб) саме через неправомірні дії відповідача позивачем не надано, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку у лікаря-ендокринолога тривалий час. Крім цього, як вбачається із заяви про збільшення позовних вимог у суді першої інстанції (т. 1 а.с. 36-41) заявлену моральну шкоду в розмірі 10000 грн позивач обґрунтовувала і повязувала виключно з бездіяльністю роботодавця щодо невидачі їй довідки страхувальника. В подальшому зявник ці вимоги не уточнювала і підстави стягнення моральної шкоди не змінювала. Отже, апеляційний суд вважає, що вирішення судом першої інстанції вимог позову про відшкодування моральної шкоди також постановлено з дотриманням вимог законодавства. Відтак,

Outcome: partial