Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем проживали спільно без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Позивач стверджує, що відповідач на її прохання відмовляється нести витрати на забезпечення дитини необхідними матеріальними благами, а тому з цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн. щомісячно та аліменти на минулий час у розмірі 5000 грн., щомісяця, починаючи з дня народження дитини до дня подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідач надав до суду відзив, у якому зазначив, що визнає позовні вимоги частково, а саме призначити сплату аліментів на утримання сина у розмірі 1200 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони проживали спільно без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судом встановлено, що дитина постійно проживає з матір`ю [PERSON] . Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 191 Сімейного кодексу Україниаліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за десять років. На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача від дня подання позовної заяви, підлягають стягненню аліменти на дитину, щомісячно, у розмірі 2000 грн., який на думку суду є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що відповідач має на утриманні ще одну дитину, а позивачем не доведено того факту, що відповідач має змогу сплачувати аліменти за минулий період у визначеному нею розмірі. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, та,

Outcome: approved