Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

у квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Нова Пошта», в якому просила стягнути з останнього на її користь матеріальну шкоду в розмірі 1 300,00 грн. та пеню за кожен день затримки виконання зобов`язання в розмірі 214,50 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 13.11.2017 року у відділенні № 1 ТОВ «Нова Пошта» в м. Шепетівка Хмельницької області отримала відправлення у вигляді одягу (зимове пальто), яке було відправлено з відділення № 6 ТОВ «Нова Пошта» у м. біла Церква Київської області ЕН № 59000295151204 від 13.11.2017 року. При цьому, 13.11.2017 року придбаний товар було отримано позивачем без відповідного його огляду, оскільки їй це не було запропоновано працівниками ТОВ «Нова пошта». Разом з тим, перебуваючи ще на території відділення «Нової Пошти», нею було виявлено істотні пошкодження отриманого товару, зокрема, проріз пальта. У зв`язку з зазначеним, 13.11.2017 року позивач звернувся з претензією до відділення «Нової Пошти». Однак, незважаючи на те, що й досі не отримала а ні відповіді на претензію, а ні відшкодування завданої шкоди, посилаючись на те, що вина за пошкодження пальта цілковито лежить на відповідачеві, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просила задовольнити з підстав, передбачених ст. ст. 629, 917, ЦК України та положень Публічного договору про організацію перевезення відправлень. Ухвалою від 16.05.2018 року відкрито провадження у справі (а.с. 17). Ухвалою від 26.04.2019 року справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. із призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 22.08.2019 року (а.с. 106-107). Ухвалою від 22.08.2019 року розгляд справи відкладено на 14.11.2019 року (а.с. 118-119). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в котрому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність (а.с. 111-114). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13.11.2017 року у відділенні № 1 ТОВ «Нова Пошта» в м. Шепетівка Хмельницької області [PERSON] отримала відправлення у вигляді одягу (зимове пальто), яке було відправлено з відділення № 6 ТОВ «Нова пошта» у м. Біла Церква Київської області ЕН № 59000295151204 від 13.11.2017 року. Відправлення під час приймання не оглядалось. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в тому числі й з пояснень самого позивача, 13.11.2017 року вищевказаний товар було отримано позивачем без відповідного його огляду, будь-яких зауважень кількості, якості та стану товару, а також без підписання експрес-накладної. Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні. Разом-з тим, як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2017 року позивач звернувся до відповідача з претензією з зауваженнями щодо виявлених пошкоджень товару (а.с. 7). Проте, як вбачається, акт приймання-передачі, де зафіксовано, що пальто має проріз, не складався. Так, вказані правовідносини регулюються главою 64 ЦК України. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Частиною 3 ст. 909 ЦК України визначено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента, або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Положеннями ст. 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Згідно ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти стались внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Водночас, п. 7.2.13 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, який розміщений на сайті www.novaposhta.ua, визначено, що експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. У відповідності до п. 4.3.12 Публічного договору в обов`язки замовника входить у разі отримання відправлення в неналежному стані пошкодження, нестача тощо) зафіксувати його стан у відповідному Акті за формою, затвердженою Експедитором, за обов`язковою участю представників Замовника/Одержувача та Експедитора. Як передбачено п. 7.2.8 Публічного договору експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Крім того, згідно з п.7.2.9 Публічного договору відповідальність Експедитора за збереження відправлення припиняється з моменту його видачі Одержувачу та після підписання останнім експрес-накладної. Акт приймання-передачі (у якому фіксуються пошкодження відправлення, нестача тощо), складений після передачі відправлення Одержувачу, вважається недійсним. Тобто, виходячи з вищенаведеного, на думку суду, у випадках розбіжностей із одержувачем, єдиною підставою для матеріальної відповідальності перевізника за збереження товару є акт, який складається сторонами у двосторонньому порядку відразу після отримання товару, у якому фіксуються пошкодження відправлення, нестача тощо. В той же час, видача позивачу товару була проведена без відповідного його огляду останньою під час отримання товару, а також за відсутністю будь-яких його зауважень щодо кількості, якості та стану товару. При цьому, жодних доказів, які б підтверджували складання між позивачем та відповідачем акту приймання-передачі, де зафіксовано пошкодження товару саме 13.11.2017 року, - матеріали справи не містять. В свою чергу, посилання позивача на те, що працівниками відповідача їй не було запропоновано оглянути товар, судом оцінюються критично та не приймаються до уваги. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст. ст. 76, 77 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1 300,00 грн. Як наслідок, не підлягає задоволенню й похідна вимога позивача про стягнення пені за кожен день затримки виконання зобов`язання в розмірі 214,50 грн. При подачі позову на захист прав споживача позивач була звільнена від оплати судового збору, тому судовий збір компенсується за рахунок держави відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed