Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 05 травня 1979 року між нею та [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем не підтримують шлюбно-сімейних відносин, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною розлучення є те, що взаємовідносини між сторонами ускладнилися через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони втратили почуття поваги та взаєморозуміння. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Суперечок з приводу спільного майна сторони не мають. Подальше спільне життя між ними є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19\~жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позов не подав, із заявами до суду не звертався, при цьому копію позовної заяви з додатками та копією ухвали суду про відкриття провадження у справі отримав 23 жовтня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке повернулося до суду з відміткою про вручення. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 05 травня 1979 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ніжинським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану за актовим записом № 142. За твердженням позивачки, що не заперечується відповідачем, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивачка наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн, сплачений за подання позову до суду.

Outcome: approved