Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Херсонської міської ради, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач у справі є спадкоємцем першої черги після померлих батьків, які були власниками домоволодіння по [ADDRESS]. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. У судове засідання представник позивача не з'явилась, подала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, та проводити розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, письмових заперечень проти позову до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO], згідно свідоцтва про народження його батьками є [PERSON] та [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], а [INFO] померла [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після померлих батьків. Згідно рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради депутатів №631/28 від 26.11.1976 року за [PERSON] закріплено самовільно зайняту земельну ділянку площею 600 кв.м по [ADDRESS]. Відповідно плану земельної ділянки, затвердженого 15.02.1977 року головним архітектором м. Херсона, [PERSON], дозволено збудувати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до записів домової книги та матеріалів справи позивач був зареєстрований та постійно проживав разом з батьками в спірному домоволодінні. Після смерті батька він та його мати [PERSON] фактично прийняли в управління і володіння житловий будинок та господарчі споруди. Після смерті матері позивач продовжував мешкати та користуватися житловим будинком та господарчими спорудами. 20.08.2014 року позивач звернувся до Другої Херсонської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Листом нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори Карпової Н.М. від 21.08.2014 року позивачу повідомлено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно надати оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності на спадковий будинок. За відсутністю такого документу запропоновано звернутися до суду. При проведенні інвентаризації та паспортизації майна було встановлено, що правовстановлюючі документи на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], у встановленому законом порядку не були оформлені спадкодавцями. Згідно висновку КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської від 04.09.2014 року технічний стан об'єкту є задовільним, житловий будинок та прибудову побудовано в 1966 році. Згідно технічного паспорту, виданого 04.09.2014 року, домоволодіння [ADDRESS] складається з наступного: житловий будинок літера «А» площею 21,3 кв.м, в тому числі приміщення № 1-1 кухня площею 6,2 кв.м, № 1-2 житлова кімната площею 10,3 кв.м, коридор №1 площею 4,8 кв.м; господарчі будівлі і споруди: сараї літери «Б, Г, В», душ літера «Д», навіс літера «Е», туалет літера «Ж», водопроводу №1, огорожі № 2,3, мостіння № І. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно вимог ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Положеннями ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1035, якою затверджено Тимчасовий порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 05.08.1992 року, є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені об'єкти будівництва. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній в п. 3.2 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування «Визнання права власності на об'єкти самочинного та незавершеного будівництва, що переходять у порядку спадкування», громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває у їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Таким чином, враховуючи те, що спірне домоволодіння побудоване спадкодавцями до 05.08.1992 року на земельній ділянці, яка була за ними закріплена для будівництва та обслуговування житлового будинку, домоволодіння інвентаризоване та в матеріалах справи наявні технічний паспорт та висновок БТІ про його технічний стан, на день смерті кожного зі спадкодавців позивач був зареєстрованим та постійно проживав у спірному будинку, будь-які дані щодо усунення позивача від права спадкування відсутні, суд вважає, що належними та доспутими доказами було доведено те, що позивач, прийнявши спадщину після смерті своїх батьків, позбавлений можливості належним чином оформити своє право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved