Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У жовтні 2016 р. позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом до Національного Банку України, Публічного Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Союз», третьої особи Печерської районної у місті Києві Державної адміністрації про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 18.02.2011 [PERSON] прийняли на роботу в АТ «КБ «СОЮЗ» на посаду заступника начальника управління фінансового моніторингу, де на даний час працює позивач, проте починаючи з 16.03.2016 по 27.10.2016 П АТ «КБ «СОЮЗ» не виплачує заробітну плату, посилаючись на відключення його від системи електронних платежів Національним банком України. Всього станом на 27.10.2016 через протиправні дії НБУ, ПАТ «КБ «СОЮЗ» заборгував позивачу 51 867,48 грн., та відповідно П АТ «КБ «СОЮЗ» не заперечує щодо виплати коштів у повному обсязі, при підключення його Національним банком України до системи електронних платежів, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися за захистом своїх прав та інтересів та просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 16.03.2016 по 27.10.2016 у розмірі 51 867,48 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача Національного банку України - Пріцак І.Є. позовні вимоги не визнав та просив в частині вимог до Національного банку України залишити без задоволення. Представник відповідача ПАТ «КБ «СОЮЗ» - Жадан К.М. позовні вимоги визнав. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, що з 18.02.2011 [PERSON] прийняли на роботу в АТ «КБ «СОЮЗ» на посаду заступника начальника управління фінансового моніторингу, де на даний час працює позивач (а.с. 6-8), проте починаючи з 16.03.2016 по 27.10.2016 П АТ «КБ «СОЮЗ» не виплачує заробітну плату (а.с. 9). 15.03.2016 року Правлінням Національного банку України була прийнята Постанова № 162/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «СОЮЗ». Проте, Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.03.2016 року у справі № 826/4275/16 (Додаток 1), залишеною без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 року (Додаток 2), зазначена Постанова № 162/БТ була визнана протиправною і скасована, а Національний банк України був зобов'язаний вчинити всі необхідні дії щодо відновлення функціонування АТ «КБ «СОЮЗ» в якості діючої банківської установи - в обсязі та стані, який існував до прийняття Постанови № 162/БТ. Законність вищевказаних судових рішень, які набули законної сили, була підтверджена в подальшому Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.09.20016 по справі № 826/4275/16. Однак, не зважаючи на вищезазначені судові рішення, що набрали законної сили, Національним банком України вони не виконанні, діяльність АТ «КБ «СОЮЗ» в якості діючої банківської установи - в обсязі та стані, який існував до прийняття Постанови №162/БТ не відновлена. Натомість, 28.04.2016 року Правлінням Національного банку України була прийнята Постанова № 299/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «СОЮЗ» (надалі Постанова №299/БТ). Проте, Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.07.2016 у адміністративний справі № 826/7833/16 (Додаток 4) Постанову № 299/БТ визнано протиправною та скасовано і зобов'язано Національний банк України (в особі його О відповідальних осіб до повноважень яких, буде відноситься вчинення відповідних дій) зокрема, але не виключено, відновити функціонування ПАТ «КБ «СОЮЗ» в якості діючої банківської установи. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2016 року по справі № 826/7833/16, яка постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.07.2016 року залишено без змін. Станом на 29.11.2016 Національним банком України жодного з вищезазначених судових рішень не виконано, функціонування АТ «КБ «СОЮЗ» в якості діючої банківської установи не відновлено, у зв'язку чим з 16.03.2016 року АТ «КБ «СОЮЗ» нараховує заробітну плату працівникам в тому числі і [PERSON], але позбавлений можливості виплатити її з огляду на те, що функціонування АТ «КБ «СОЮЗ» в якості діючої банківської установи не відновлено, Національним банком України не підключено АТ «КБ «СОЮЗ» до системи електронних платежів, а отже АТ «КБ «СОЮЗ» позбавлений можливості сплатити податки та збори при виплаті заробітної плати та виплатити заробітну плату своїм працівникам. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у Постанові палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 08.12.2009 №21-1573во09 було розтлумачено, що у разі визнання протиправним індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття. Тобто, Постанови НБУ від 15.03.2016 №162/БТ та від 28.04.2016 №299/БТ є такими, що не діють з моменту їх прийняття, тобто усі дії, які були здійснені в рамках цих актів НБУ, є протиправними та скасованими. Згідно із ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи що постанова Правлінням Національного банку України № 162/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «СОЮЗ» від 15.03.2016 та від 28.04.2016 р. за № 299/БТ є такими, що не діють з моменту їх прийняття, тобто усі дії, які були здійснені в рамках цих актів НБУ, є протиправними та скасованими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення під час судового розгляду, та є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 115 КЗпП України,

Outcome: approved