Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

\~\~ У жовтні 2016 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 10.06.2016 року позивачем було надано відповідачу позику в розмірі 1\~312\~000 гривень 00 копійок, що на момент їх передачі було еквівалентно 52\~500 доларів США, при цьому [PERSON] зобовязався повернути грошові кошти до 10.09.2016 року, про що була складена розписка в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Крім того, позивач зазначає, що він звертався з вимогою до відповідача про повернення грошових коштів, проте власних коштів не отримав, хоча відповідач не заперечував факт отримання ним суми боргу, але зазначив, що на цей час не може повернути взяті в бог кошти, у звязку зі скрутним фінансовим становищем. Оскільки відповідач допустив однобічну відмову від виконання зобов'язань, чим істотно порушив умови договору позики, борг своєчасно не повернув, то позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 10.06.2016 року в загальному розмірі 1\~312\~000 гривень 00 копійок, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 970 гривень 50 копійок та, крім того, судові витрати: витрати на правову допомогу в сумі 5\~510 гривень 00 копійок та судовий збір в розмірі 6\~890 гривень 00 копійок. У судове засідання позивач не зявився, але до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судовому засіданні відповідач не зявився, хоча про час та місце розгляду був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв з проханням розглядати справу без його участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За клопотанням\~ позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ ст. 224 ЦПК України. Тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 10.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, а саме складена розписка, відповідно до умов якої [PERSON] передав у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 1\~312\~000 гривень 00 копійок, що на момент укладення договору було еквівалентно 52\~500 доларів США, за умови повернення грошових коштів до 10.09.2016 року. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою, складеною в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], що додана до матеріалів справи. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст.. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України сторони повинні виконувати свої обовязки належним чином і у встановлені строки. Відповідач неналежним чином виконав свої обовязки, внаслідок чого склалася заборгованість в розмірі 1\~312 000 гривень 00 копійок. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмову від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязань. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 207 ЦК України\~передбачено, що укладений між сторонами договір як різновид правочину вважається таким, що вчинений у письмовій формі, оскільки його зміст зафіксовано в розписці. \~\~Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, за яким відповідач взяв на себе обов'язок сплатити позивачу суми, передбачені договорами позики. Виходячи зі змісту\~ст. 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до з ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому договором. За таких обставин, суд приходить до висновку, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] виконав свої зобов'язання за договором позики, передав грошові кошти відповідачеві, однак відповідач в обумовлені сторонами строки зобов'язання щодо повернення позичених сум не виконав, на момент подачі позову до суду всі борги відповідача перед позивачем залишаються неповернутими. Відповідачем\~\~не надано суду належних та допустимих доказів про повернення боргу. \~\~Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. \~\~Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. \~\~Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~11\~та ч. 2 ст.\~509 ЦК України, зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань та передбаченої ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ст.\~610,\~611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки. Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, виходячи із доведеності факту отримання відповідачем [PERSON] суми коштів у борг від\~\~[PERSON], а також із того, що сума боргу не була повернута, приходить до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за договорами позики від 10.06.2016 року становить 1\~312 гривень 00 копійок основного боргу та, крім того, у відповідності до вимог ст.. 625 ЦК України підлягають стягненню 3% річних за період з 11.09.2016 року по 19.09.2016 року в розмірі 970 гривень 50 копійок. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення боргу за договором розписки від 10.06.2016 року в розмірі 1\~312\~000 гривень 00 копійок та трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості за період з 11.09.2016 року по 19.09.2016 року в розмірі 970 гривень 50 копійок є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення. Стосовно\~ позовних\~ вимог\~ [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу: правовий аналіз дій сторін по справі, попередній аналіз матеріалів; вжиття заходів досудового врегулювання спору; підготовка по позадня заяв , клопотань та позовної заяви; підготовка документів, що стосуються предмету доказування; представництво інтересів позивача в судових засідання на загальну суму в розмірі 5\~510 гривень 00 копійок, то вони не підлягають задоволенню, за відсутністю документально підтверджених доказів таких витрат. Надану суду квитанцію від 19.09.2016 року, суд вважає неналежним доказом. Оскільки квитанція містить відмутку про те, що [PERSON] сплатив грошові кошти адвокату на підставі угоди про надання правової допомоги від 05.09.2016 року, а отже суд приходить до висновку, що сума в розмірі 5\~510 гривень 00 копійок була сплачена [PERSON] за надання правової допомоги по іншій справі, так як позов було подано до суду лише 06.10.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Розмір заборгованості за договорами позики підтверджуються наданим у позові розрахунком. Іншого розрахунку названих сум відповідачем суду не надано та не спростовано розрахунок, наданий позивачем. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 6 890 гривень 00 копійок, а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial