Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з даним позовом. Позов мотивує тим, що 28.08.2007 між ним та ПАТ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № KIFOGA00003571, за умовами якого він отримав 18000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розрізі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.08.2017. Після отримання постанови про звернення стягнення на заробітну плату ВП № 59340539 від 08.08.2019, йому стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу здійснено виконавчий напис № 21112, за яким з нього на користь АТ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 2653819,19 грн.. Позивач зазначає, що у постанові не вказано за яким саме фінансовим зобов`язанням у нього виникла заборгованість перед відповідачем. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не звернувся до нього з вимогою про погашення заборгованості. Йому не відомі правові підстави походження боргу та прав у відповідача на його стягнення, також не відомо за який період вчинено стягнення заборгованості та які нарахування входять до складу нарахованого боргу. Вчинення виконавчого напису № 21112 без його відома, без повідомлення його про наявність боргу, без повідомлення про намір звернення стягнення заборгованості, шляхом вчинення виконавчого напису, в тому числі, без надання йому копії розрахунку боргу та ненадання підтвердження права вимогам до нього, як боржника, свідчить про порушення нотаріусом норм чинного законодавства. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року було відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання. 25 листопада 2019 року на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича було витребувано належним чином завірені копії документів на підставі яких було здійснено виконавчий напис № 21112 про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № KIFOGA00003571. Ухвалою Фастівського міськрайонного\~суду Київської\~області від\~09\~грудня 2019\~рокуу даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 10 січня 2020 року, представник позивача позов підтримала, надала суду пояснення аналогічні позовній заяві. Окрім того, позивач та його представник в судове засідання 27 січня 2020 року не зявились, через канцелярію суду представник позивача подала клопотання, в якому просила суд провести судове засідання без її участі та участі позивача. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. 06 грудня 2019 року направив до суду Відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог та розглядати справу без участі представника АТ КБ «ПриватБанк». В поданому відзиві, представник відповідача зазначив, що АТ КБ «ПриватБанк» надав приватному нотаріусу всі необхідні документи відповідно до Переліку, підстав вважати про незаконність дій нотаріуса немає, тим більше неподання документів, що не підтверджують безспірність вимог до позивача. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належними чином. Направив до суду листа в якому просив суд розглядати справу без його присутності. Представник третьої особи Фастівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив проводити судове засідання без участі державного виконавця та прийняти рішення на розсуд суду. Суд,\~заслухавши пояснення\~представника позивача, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Так, судом при розгляді справи встановлено, що 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.Ю. вчинено оскаржуваний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21112 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № KIF0GA00003571 від 22 серпня 2007 року (а.с. 71). Відповідно до постанови старшого державного виконавця Фастівського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області Дубчак І.О. 25 січня 2018 року, на підставі вищевказаного виконавчого напису, було відкрите виконавче провадження № 55632398 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 2653819,19 грн. (а.с.17). Відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Так, п. 1 та п. 2 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України\~«Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вказана правова позиція також викладена у Постанові Верховного суду України від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі та встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи взагалі існувала заборгованість та в якому розмірі, чи існують невирішені по суті спори щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так,\~з наданих\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Швець Р.О.,\~копій документів\~на підставі\~яких було\~здійснено виконавчий\~напис №\~21112\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~АТ КБ\~«ПриватБанк» заборгованості\~за кредитним\~договором №\~KIFOGA00003571,\~вбачається,\~що 16\~листопада 2017\~року до\~приватного нотаріуса\~звернувся представник\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк» Балашов\~О.В.\~із Заявою\~про вчинення\~виконавчого напису\~на копії Кредитного договору № KIFOGA00003571 від 22 серпня 2007 року. До вищевказаної заяви представником ПАТ КБ «ПриватБанк» приватному нотаріусу Швець Р.О. було надано: копію Анкети-Заяви від 22 серпня 2007 року [PERSON] ; копію Кредитного договору № KIFOGA00003571 від 22 серпня 2007 року; Розрахунок заборгованості за кредитним договором № KIFOGA00003571 від 22 серпня 2007 року, станом на 25 вересня 2017 року, з якого вбачається, що заборгованість [PERSON] за вказаним вище кредитним договором складає100990,83 дол. США, що еквівалентно - 2652019,19 грн.; Письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № KIFOGA00003571 від 22 серпня 2007 року. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Вказана обставина підтверджується копіями документів, наданих нотаріусом до суду, на підставі яких він вчинив виконавчий напис. Виписки із особового рахунку боржника серед цих документів немає. Між тим, з виписки з рахунку боржника вбачається, що останній платіж на картку був зроблений боржником 24.03.2009, а з заявою про видачу виконавчого напису стягував звернувся до нотаріуса лише 16.11.2017, тобто, з пропуском строків давності. Автоматичне погашення заборгованості, яке мало місце 02.02.2017, суд не приймає до уваги, оскільки цю дату неможливо вважати подією, з якої у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконалася у безспірності заборгованості, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Швець Р.О. в порушення вимог Закону «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконалася у безспірності заборгованості, не встановила чи існує взагалі заборгованість по кредитному договору № 26250019643796, в якому розмірі та за який саме період. Окрім того, не встановила період виникнення права вимоги для звернення за вчиненням виконавчого напису. Більш того, в супереч Закону приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис на копії кредитного договору № KIFOGA00003571 від 22 серпня 2007 року, а не на його оригіналі. Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ України від\~26.11.2014№\~662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». А тому, за встановлених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: approved