Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У квітні 2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінком Кредит» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 грудня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінком Кредит» та [PERSON] було укладено письмовий договір позики № 0250-07/2014, предметом якого було передання у власність боржнику грошових коштів в розмірі 1500 грн. 00 коп. з терміном повернення не пізніше 15 грудня 2014 р., які він взяв на соціальні потреби. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору Відповідач зобовязаний повернути всю суму отриманих кредитних коштів, а також відповідно до п. 1.4 цього договору відсотки за користуванням кредитом. Однак цього зроблено не було в наслідок чого станом на 26 березня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 8185 грн. 50 коп. (вісім тисяч сто вісімдесят пять грн. 50 коп.) з яких: 1500 грн.00 коп. - тіло кредиту; 310 грн. 50 коп. - відсотки за користування кредитом з 1-м рівнем ризику; 6375 грн. 00 коп.- відсотки за користування кредитом з 3-м рівнем ризику. Таким чином, позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінком Кредит» суму в розмірі 8185 грн.50 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, повідомлялася судом належним чином, причину неявки суду не повідомила. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 207, частини 1 статті 1047 ЦК України укладений договір позики грошових коштів між Позивачем та Відповідачем, є письмовим правочином. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 01 грудня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінком Кредит» та [PERSON] був укладений письмовий договір позики № 0250-07/2014, предметом якого було передання у власність боржнику грошових коштів в розмірі 1500 грн. 00 коп (одна тисяча пятсот грн. 00 коп.) на умовах платності та строковості (а.с.5-6). У відповідності до умов позики, що зазначено в договорі кредиту Відповідач взяв кредит на соціальні потреби. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору Відповідач зобовязаний повернути всю суму отриманих кредитних коштів а також відповідно до п. 1.4 цього договору відсотки за користуванням кредитом. Однак цього зроблено не було в наслідок чого, станом на 26 березня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 8185 грн. 50 коп. (вісім тисяч сто вісімдесят пять грн. 50 коп.) з яких: 1500 грн.00 коп. - тіло кредиту; 310 грн. 50 коп. - відсотки за користування кредитом з 1-м рівнем ризику; 6375 грн. 00 коп.- відсотки за користування кредитом з 3-м рівнем ризику. Відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобовязання передбачені договором щодо повернення позики, ігнорує заяви Позивача щодо повернення суми позики, при особистих зустрічах за участі свідків відмовляється виконувати умови позики та взяті на себе зобовязання та всіма можливими способами ухиляється від виконання зобовязань щодо повернення позики і до теперішнього часу не виконав свій обовязок, порушивши строки повернення суми коштів. При таких обставинах, з підстав передбачених ст. 1048 ЦК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти за користування позикою протягом всього терміну дії договору до моменту звернення до суду з цим позовом. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов кредитного договору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому позов про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 8185,50 грн. задовольняється у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 244,00\~грн. Враховуючи зазначене та

Outcome: approved