Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Позивачу на праві приватної власності належить комплекс складських та виробничих приміщень по ремонту та виготовленню мясопереробного обладнання та адміністративно виробничо-складських будівель розташований за адресою: 519,6 км автодороги Київ-Луганськ Мар`янівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області. В серпні 2015 року Позивач виконав реконструкцію комплексу будівель та споруд для виробничих потреб. В результаті реконструкції на території підприємства були побудовані: - контора «А» площею основи 214, 6 кв.м., прибудова «а» - площею 8,9 кв.м., ганок площею 2, 5 кв.м.- сумарною внутрішньою площею 177,7 кв.м., - склад - «Д» площею основи 28, 3 кв.м., внутрішньою площею 23,7 кв.м., - виробничі будівлі «Е» площею 103,1 кв., «Е1» площею 745,1 кв.м., «Е2» площею 755,8 кв.м., «Е3» площею 50,3 кв.м., «е» - вхід в підвал площею 7,4 кв.м., підвал «пд» площею 33,2 кв.м., прибудова «е1» площею 9,8 кв.м., прибудова «е2» площею 3,6 кв.м., - сумарною внутрішньою площею 1612,0 кв. м., -адміністративно-виробничо-складські приміщення «З» - площею 1836 кв.м., навіс «з» площею 133,8 кв.м., «З1» площею - 585,5 кв.м., - сумарно по всіх обєктах 2347,8 кв.м., - вольєр «И» - площею основи 9 кв. м, - виробнича будівля «Л» площею основи 50,5 кв.м., - склад «М» площею основи 83,3 кв.м., - генераторна «Н» площею основи 15,9 кв.м., - сторожка «О» площею основи 7,5 кв.м., - склад «П» площею основи 34,5 кв., - склад «Р» площею основи 14,9 кв.м., - трансформатор Тр., водонапірна башта Вод., колодязь к, к1., пожежне водоймище «ПВ», замощення І., огорожі №№1-2, септик №3 №4., оглядовий колодязь О/К. Відповідач [PERSON] не визнає право власності на реконструйовані обєкти нерухомого майна за Позивачем, в звязку з тим, що він є одним із засновників Позивача, та претендує на цей комплекс будівель та споруд. Позивач раніше мав право власності на вказані обєкти нерухомого майна, які належать йому на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим номером 18007502, від 28 лютого 2007 року. На підставі ст.317 ЦКУ власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ст.319 ЦКУ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст.321 ЦКУ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст.331 ЦКУ право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно із ст.386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно із ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідач [PERSON] згідно договору поруки зобовязалась перед Позивачем підготувати документи для оформлення закінчення будівництва та введення в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту нерухомого майна. Згідно із ст.553 Цивільного Кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно із ст.554 Цивільного Кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. На момент подачі позовної заяви відповідач [PERSON] не виконала свої зобовязання за договором поруки, в звязку з чим Позивач звертається до суду. Тому позивач змушений звернутися до суду. Відповідачі у справі не заперечують проти позову. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Згідно ч. 1\~ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене судом ухвалено проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та винести заочне рішення. Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. На підставі ст.317 ЦКУ власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ст.319 ЦКУ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст.321 ЦКУ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст.331 ЦКУ право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно із ст.386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно із ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст.553 Цивільного Кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно із ст.554 Цивільного Кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Як встановлено в судовому засіданні Позивачу на праві приватної власності належить комплекс складських та виробничих приміщень по ремонту та виготовленню мясопереробного обладнання та адміністративно виробничо-складських будівель розташований за адресою: 519,6 км автодороги Київ-Луганськ Мар`янівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області. В серпні 2015 року Позивач виконав реконструкцію комплексу будівель та споруд для виробничих потреб. Відповідач [PERSON] згідно договору поруки зобовязалась перед Позивачем підготувати документи для оформлення закінчення будівництва та введення в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту нерухомого майна. За таких обставин суд вважає можливим визнати за позивачами право власності на спірну земельну ділянку. Враховуючи викладене та

Outcome: approved