Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача, яким, з урахуванням уточнення, просила суд стягнути невиплачену соціальну стипендію у розмірі 17 276,50 грн., 2000,00 грн.- компенсації моральної шкоди. На обгрунтування поданого позову [PERSON] зазначила, що з 01.09.2010 року вона зарахована до складу студентів Петрівського державного аграрного технікуму. Серед документів, які були подані до конурсної комісії при вступі до навчального закладу, нею, серед іншого, було подано медичну довідку № 086/1 терміном дії до 05.10.2010 року Стипендіальною комісією їй було призначено соціальну стипендію по інвалідності до 01.10.2011 року. Проте, після цієї дати, соціальна стипендія їй не нараховувалась і не виплачувалась, а академічна стипендія їй не виплачувалась через те, що вона не отримувала необхідного балу. Загальна сума невиплаченої стипендії за період навчання (без урахування періоду з 01.09.2010 року до 05.10.2010 року) становить 17\~276,50 грн. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, і послався на те, що наказом № 90 від 11.08.2010 року позивачку прийнято на відділення ветеринарної медицини. При вступі до навчального закладу позивачка надала довідку № 778 від 12.07.2010 року про те, що вона є інвалідом дитинства 3 групи терміном дії з 10.08.2003 року по 05.10.2010 року, в звязку із чим позивачці було призначено соціальну стипендію до 01.10.2010 року, а в подальшому позивачка до 01.01.2011 року отримувала академічну стипендію, яка з 01.01.2011 року за рішенням стипендиальної комісії їй не призначалась. Лише 27.02.2014 року [PERSON] подала заяву про призначення їй соціальної стипендії як інваліду дитинства та довідку МСЕК від 02.10.2013 року, в звязку із чим їй з 01.03.2014 року було призначено соціальну стипендію. До цього часу, як стверджує представник відповідача, ані заяви про призначення соціальної стипендії, ані довідки МСЕК, позивач не надавала до навчального закладу. Вислухавши думки сторін, правові обгрунтування позову та заперечень, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Так, наказом № 90 від 11.08.2010 року позивачку прийнято на відділення ветеринарної медицини Петрівського державного аграрного технікуму. При вступі до навчального закладу позивачка надала довідку № 778 від 12.07.2010 року про те, що вона є інвалідом дитинства 3 групи терміном дії з 10.08.2003 року по 05.10.2010 року, в звязку із чим позивачці було призначено соціальну стипендію до 01.10.2010 року, а в подальшому позивачка до 01.01.2011 року отримувала академічну стипендію, яка з 01.01.2011 року за рішенням стипендиальної комісії їй не призначалась. Вказане не заперечувалось позивачкою. 27.02.2014 року [PERSON] подала до Петрівського державного аграрного технікуму заяву про призначення їй соціальної стипендії як інваліду дитинства та довідку МСЕК від 02.10.2013 року, в звязку із чим їй з 01.03.2014 року було призначено соціальну стипендію, яку вона отримала. Як стверджувала в судовому засіданні [PERSON], вона передавала заяви про призначення соціальної стипендії та відповідні довідки МСЕК за попередні роки класному керівникові. Разом із тим, представник навчального закладу заперечував даний факт. Допитана в судовому засіданні в якості свідка класний керівник [PERSON] факт того, що [PERSON] передавала їй заяви про призначення соціальної стипендії та відповідні довідки МСЕК за попередні роки, не визнала, та послалась на журнал куратора навчальної групи, який був оглянутий судом, за змістом якого відомостей про інвалідність [PERSON] не має. Суд вважає, що [PERSON] не надала жодного доказу того, що вона зверталась до відповідача із заявою про призначення соціальної стипендії (з 01.10.2010 року до 27.02.2014 року) подавала довідки МСЕК за відповідні періоди до відповідача. Свідчення свідка [PERSON] суд вважає упередженими, оскільки вона є бабусею позивачці, крім того, даний свідок не надав суду переконливих доказів подання відповідних документів до навчального закладу. Питання стипендіального забезпечення в Україні врегульовано Порядком призначення і виплати стипендій, затвердженого Постановою КМУ № 882 від 12.07.2004 року (далі- Порядок). Відповідно до п. 18 Порядку, особи, зазначені у пункті 6, підпунктах 1-4 і 6 пункту 10 цього Порядку, які вперше претендують або поновлюють право на призначення соціальної стипендії, подають стипендіальній комісії документи, що підтверджують їх право на отримання пільг та гарантій на стипендіальне забезпечення згідно з нормативно- правовими актами (п.18 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ № 983 від 07.09.2011). Отже з 27.09.2011 року (дата набрання чинності Постанови КМ № 983 від 07.09.2011) обовязок подати відповідні документи до навчального закладу покладений на осіб, які вперше претендують або поновлюють право на призначення соціальної стипендії. До цієї дати, питання обовязку подання таких документів Порядком не врегульовано. В силу ч.8 ст. 8 ЦПК України якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). Ст. 8 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам» врегульовані подібні за змістом відносини, і обовязок подати відповідні документи (заяву, довідку МСЕК) покладений на осіб, які вперше претендують або поновлюють право на призначення допомоги. Отже, встановивши, що [PERSON] не подавала до навчального закладу після 01.10.2010 року до 27.02.2014 року відповідної заяви та довідок МСЕК, не може бути справедливим покладення відповідальності на навчальний заклад за те, що соціальна стипендія [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась за вказаний період. Вина відповідача, як підстава відповідальності за порушення зобовязання не встановлена (ст. 614 ЦК України). Вина відповідача, як підстава відповідальності за моральну шкоду, не встановлена (ст. 1167 ЦК України). Інші доводи позову зводяться до власного трактування діючого законодавства, а доводи позивача направлені проти письмових заперечень відповідача суд розцінює як контрадікторне оцінювання зібраних по справі доказів. Питання судового збору суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України, і відносить судовий збір на рахунок держави, оскільки [PERSON] на час подання позову була інвалідом ІІ групи і звільнена від сплати судового збору за законом. Таким чином підстав для задоволення позову не має. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed