Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на земельні ділянки: загальною площею 1,1630 га та 1,3708 га, розташованих на території Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (далі - Земельні ділянки). В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина, що складалась з Земельних ділянок. Як спадкоємець за законом, прийняв спадщину, однак не має можливості зареєструвати Земельні ділянки на своє ім'я у зв'язку з тим, що померлий за життя не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на них. За життя батько правомірно набув на землі право власності, успадкувавши їх після смерті своєї матері та отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, проти чого представник відповідача не заперечив - позов визнав. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина на Земельні ділянки, які належали померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2006 року, які він успадкував після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO] року, проте належним чином так і не зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.06.2016 року, Земельні ділянки належать померлому - [PERSON] У встановлений законом термін позивач прийняв спадщину, звернувшись 10.02.2015 року з відповідною заявою до приватного нотаріуса Качан О.О., на підставі якої заведено спадкову справу № 05/2015. Іншим спадкоємцем, окрім позивача, є також його мати, дружина померлого [PERSON], з якою 20.07.2016 року було укладено Договір про поділ спадщини, відповідно до якого поділ спадкового майна після смерті [PERSON] було здійснено по 1/2 частці кожному, а саме: позивач отримав Земельні ділянки, а його мати - іншу земельну ділянку, загальною площею 2,0185 га, яка також розташована на території Новороманівської сільської ради. Вказані обставини підтверджуються листами приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Качан О.О. від 31.10.2016 року та державного нотаріуса Ружицького О.Д. від 13.10.2016 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Земельні ділянки у зв'язку з відсутністю належно оформлених правовстановлюючих документів на них. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, як за законом, так і за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). З введенням в дію з 05.03.2009 року нової редакції ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, яка, в свою чергу, проводиться за заявочним принципом. Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя [PERSON] правомірно набув на Земельні ділянки право власності, успадкувавши їх за законом у 2006 році (до введення в дію нової редакції ЗК України) після смерті своєї матері - [PERSON] та отримавши відповідне свідоцтво, відкрито користувався ними, однак не здійснив державну реєстрацію права власності на них. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом, в даному випадку, Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.12.2006 року. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на Земельні ділянки, які залишились після смерті [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved