Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 11 січня 2011 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідач коштів на утримання дочки не надає. Він не має постійного місця роботи, його заробіток є нерегулярним та мінливим, інших дітей та непрацездатних батьків, яких утримує, він не має. Вважає, що може сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 600 гривень щомісячно. У судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу слухати в їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Судом встановлено, що 11 січня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 7). Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю ( а.с. 8, 9). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дитини. А тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Докази про регулярний заробіток відповідача у матеріалах справи відсутні. Визначаючи розмір аліментів, судом відповідно до статті 182 СК України враховано, що відповідач позов визнав, а отже слід стягувати аліменти в розмірі який просить позивачка - 600 грн. щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років та обов'язку обох батьків утримувати дитину. Відповідно до частини першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 243 гривні 60 копійок, слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved