Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, [PERSON] , 1998 року народження, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісяця, починаючи від дня початку і до закінчення навчання донькою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що в 1997 році вони з відповідачем зареєстрували шлюб, який було розірвано у 2000 році. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з позивачем. З 01.09.2015 донька є студентом денної форми навчання Аерокосмічного факультету Національного авіаційного університету, на даний час навчається на п`ятому курсі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. За такого, позивач вимушена звернутись до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.11.2019 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 27.03.2020 на 08:30 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У судовому засіданні 20.02.2020 позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. У судовому засіданні 20.02.2020 відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та просив надати можливість підготувати відзив на позов, проте на момент розгляду справи по суті відзив на позов та будь-які клопотання від відповідача до суду не надходили. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10.02.2000 відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району міста Миколаєва Миколаївської області. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом запису актів про народження м. Миколаїв, актовий запис №415. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 16.10.2014, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, [PERSON] , [INFO] , змінила своє прізвище на « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис №72. Відповідно до довідки Національного авіаційного університету від 10.09.2019 №418 [PERSON] є студентом п`ятого курсу денної форми навчання Аерокосмічного факультету Національного авіаційного університету, термін навчання за освітнім ступенем магістр з 01.09.2019 по 31.12.2020. Згідно копії паспорта позивача серії ЕО №811479 та копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , остання зареєстрована з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є повнолітньою, навчається на денній формі навчання, а відтак потребує матеріальної допомоги, оскільки саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість її працевлаштування впродовж часу навчання. Також, відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що повнолітня донька сторін навчається на денній формі навчання, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу дочці не надає, а доказів неможливості надавати таку допомогу матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в розмірі визначеному позивачем. При цьому суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, за такого, позовні вимоги про стягнення аліментів починаючи з дня початку навчання дитиною задоволенню не підлягають. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Підстав для зазначення мінімального розміру аліментів в розмірі одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян немає, оскільки [PERSON] є повнолітньою особою і відповідно до статті 6 СК України втратила правовий статус дитини. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial