Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.08.2017р. Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 881. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя у них не склалось через несумісність характерів. В липні 2018 року він виїхав з України та по березень 2019 року працював в Угорщині. З того часу вони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, тобто шлюб існує формально. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, надав заяву та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилась повторно, про день розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала, а тому суд вважає можливим слухати справу у її відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 11.08.2017р. в Святошинському районномуу у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 881(а.с.3). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповіднодо ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З матеріалів позовної заяви вбачається, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і дане відповідачем не спростовано. Приймаючи до уваги, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, почуття любові та взаємоповаги втрачені, враховуючи той факт, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved