Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], внаслідок тяжких тілесних ушкоджень завданих йому сином [PERSON] У подальшому 05.12.2013 року [PERSON] Святошинським райсудом засуджено до семі років позбавлення волі.09.04.2014 року Апеляційний суд м. Києва вирок Святошинського суду залишив беззмін.Після смерті батька позивача [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з однокімнатної квартири, що розташована у [ADDRESS] по Кільцевій дорозі, позивач є єдиним спадкоємцем, однак вчасно, тобто, до шести місяців, як вимагає закон, - позивач, не подав заяви про прийняття спадщини в наслідок того, що тривало слідство та судовий розгляд стосовно брата [PERSON] В зв'язку із викладеними вище обставинами позивач 16.05.2014 року звернувсь до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва стосовно спадщини, яка залишилась після смерті батька позивача - [PERSON] та отримав відмову в видачі свідоцтва з причин пропуску передбаченого законом строку для прийняття спадщини. Поновлення строку необхідно для прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову, просив суд його задовольнити, з обставин, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надійшли пояснення по справі (а.с.23). Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] (батько позивача) помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть видане Відділом реєстрації смерті в м.Києві, актовий запис № 18578 (а.с. 7). [PERSON] (мати позивача) померла [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 18322, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складалась з однокімнатної квартири [ADDRESS]. Вказана квартира придбана [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 16.11.2010 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1044 (а.с. 4). 10 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування квартири, згідно якого [PERSON] подарув квартиру [ADDRESS] - [PERSON], який посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 4-452 (а.с. 5). Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 15 травня 2013 року розірвано договір дарування, укладений 10 березня 2011 року між [PERSON] (дарувальником) та [PERSON] (обдарованим), усунуто [PERSON] від права на спадкування після спадкодавця [PERSON], який помер [INFO]. Рішення набрало законної сили 10.09.2013 року (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 05 грудня 2013 року [PERSON], [INFO] визнано винним у тому, що [INFO] приблизно о 17.00 год. за місцем свого проживання в приміщенні квартири [ADDRESS], де разом зі своїм батьком [PERSON] вживав спиртні напої, під час словесної сварки з батьком, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, відчуваючи до [PERSON] особисту неприязнь, умисно заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого, ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 09.04.2014 року вирок Святошинського районного суду м.Києва від 05 грудня 2013 року щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 121 КК України залишено без змін (а.с. 10-11). [PERSON] є сином померлого, що підтверджується Свідоцтвом про народження позивача, яке міститься в матеріалах цивільної справи ( а.с. 3). Відповідно до положень ст. 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення ї померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Стаття 1268 ЦК України визначає, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з матеріалів справи позивач, є єдиним прямим спадкоємцем на спадок, що відкрився після смерті [PERSON] 16 травня 2014 року [PERSON] звернувся з заявою до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак отримав відмову, оскільки пропустив термін для прийняття спадщини встановлений у шість місяців (а.с. 14). Разом з тим, позивач вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки тривалий час здійснювалось слідство та судовий розгляд стосовно брата [PERSON], а також позивач неодноразово звертався до суду з позовом, однак позовні заяви були повернені. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Разом з тим, згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, якщо у складі спадщини є нерухоме майно порядок нотаріального оформлення права спадкоємця на спадщину є обов'язковим. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлення законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеного Кодексу. Крім того, згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є органи місцевого самоврядування. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінюючи в сукупності надані докази та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що вимога позивача стосовно визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, а тому, може бути визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved