Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 30 травня 2011 року між ним та відповідачем був укладений договір, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 4800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних на залишок заборгованості за кредитом та кінцевим строком повернення, який відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконувала зобовязання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом 30 червня 2017 року становить 12170 грн. 71 коп. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 3631 грн. 05 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 5933 грн. 91 коп., заборгованості за пенею та комісією - 1550 грн., фіксованої частки штрафу - 500 грн., відсоткової частки штрафу - 555 грн. 75 коп. На неодноразові нагадування про необхідність погашення заборгованості відповідач не реагує. Тому просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та понесені судові витрати. Разом з позовом позивач надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. В період часу з 20 жовтня 2017 року по 04 квітня 2018 року справа перебувала у провадженні судді Харківського районного суду Харківської області Юдіна Є.О. Відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області №05-06/43 від 20 березня 2018 року судді Харківського районного суду Харківської області Юдіну Є.О. надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На підставі розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» №01-02/27 від 04 квітня 2018 року було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями і справу передано судді Харківського районного суду Харківської області Панас Н.Л. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Панас Н.Л. від 06 квітня 2018 року позов було прийнято до провадження і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 травня 2018 року. Відповідач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. За таких обставин, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного. 30 травня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 4800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних на залишок заборгованості за кредитом та кінцевим строком повернення, який відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.3 та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем і перевіреного судом, станом на 30 червня 2017 року становить 12170 грн. 71 коп. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 3631 грн. 05 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 5933 грн. 91 коп., заборгованості за пенею та комісією - 1550 грн., фіксованої частки штрафу - 500 грн., відсоткової частки штрафу - 555 грн. 75 коп. Згідно з вимогами ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 536 ЦК України передбачено, шо за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми закону в сукупності з наданими суду доказами, суд доходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3631 грн. 05 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 5933 грн. 91 коп., заборгованості за пенею та комісією - 1550 грн., а всього 11114 грн. 96 коп. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. За змістом ст.549 ЦК Українипеня та штраф є різновидом неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення ним своїх зобов'язань по виконанню договору і пеню і штраф, отже застосувати до останнього подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, а саме - прострочення виконання грошового зобов'язання, що протиречить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення фіксованої та відсоткової частини штрафу позов задоволенню не підлягає. Згідно платіжного доручення №PROM3B6H9L від 13 вересня 2017 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1461 грн. 21 коп. (11114 грн. 96 коп. : 12170 грн. 71 коп. х 1600 грн.) На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved