Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

у жовтні 2020 року позивач [PERSON] через представника - адвоката Проніна Є.І. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позов, в якому просив змінити визначений рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2017 року у справі № 752/11024/16-ц розмір аліментів, які стягуються на утримання [PERSON] , [INFO] , а саме - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 2 318 грн. щомісяця, однак не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позову зазначено про те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2017 року в тому числі стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000 грн. щомісячно, починаючи з 21.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначено, що майновий стан платника аліментів значно погіршився з часу розгляду Голосіївським районним судом м. Києва питання про стягнення аліментів з [PERSON] . Вказано, що позивач не має можливості сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі. У позовній заяві представник позивача зазначає, що дохід позивача за 2018 рік склав 120 грн., за 2019 рік - 50 745,20 грн., а 2020 рік - 15 287,84 грн., будь-якого місця роботи, інших заробітків та джерел доходів для існування позивач станом на час звернення до суду з позовом не має. Сторона позивача вважає, що відсутність місця роботи у позивача, значне зменшення (відсутність) доходів позивача як фізичної особи-підприємця, свідчить про погіршення (зміну) майнового стану позивача, та наявність підстав для зменшення аліментів на утримання сина [PERSON] з 15 000 грн. до 2 318 грн. на місяць. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження З?ясовано відсутність відзиву на позов. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, розглянувши подані позивачем докази надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2017 року, постановленим у цивільній справі № 752/11024/16-ц, провадження № 2/752/964/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам, пені за прострочення виконання зобов?язань, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та за минулий час, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні батька з сином та відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги [PERSON] задоволено. В тому числі, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000 грн. щомісячно, починаючи з 21.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.07.2017 року у частині вирішення питання про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у вказаному розмірі, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2017 року залишено без змін. Стаття 15 ЦК Українизакріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК Україниспособи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першої статті 192 СК Українивстановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК Українипередбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 333/247/19, відповідно до наведеної вище норми права підставою для зменшення розміру аліментів може бути таке погіршення майнового стану платника аліментів, яке унеможливлює сплату ним аліментів у попередньо визначеному розмірі. Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.80 цього ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування. Відповідно до змісту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2017 року, постановленого у цивільній справі № 752/11024/16-ц, провадження № 2/752/964/17, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] , суд також з?ясовував матеріальне становище платника аліментів, встановивши, що відповідач є матеріально забезпеченою особою (а.с. 12 абз. 11). При цьому, [PERSON] зазначені обставини підтвердив та не заперечував (а.с. 12 абз. 12 ). Крім того, судом з?ясовувалось також питання наявності інших утриманців у [PERSON] , та встановлено, що на утриманні останнього перебували наступні особи: неповнолітні [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] 2016 року народження, та їх матір; матір неповнолітнього [PERSON] , 2005 року народження; непрацездатна хвора матір [PERSON] - [PERSON] , 1945 року народження. Також, суд звертає увагу на те, що питання щодо матеріального стану платника аліментів [PERSON] було предметом розгляду і судом апеляційної інстанції при розгляді зазначеної справи за апеляційної скаргою представника [PERSON] на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2017 року. Відтак, суд відкидає доводи представника позивача про те, що при вирішенні питання про присудження аліментів, судом не досліджувалось питання майнового стану платника аліментів, оскільки такі обставини встановлювались як судом першої, так і судом апеляційної інстанції. В обґрунтування доводів щодо значного погіршення матеріального стану [PERSON] представник позивача посилається на наступні документи: відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 06.08.220 року (а.с. 20), індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (а.с. 21-22). Також, в обґрунтування доводів щодо надмірного аліментного навантаження на [PERSON] представником позивача додано до позову копію рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2019 року, яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2016 року народження, аліменти у розмірі по 12 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 31.01.2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття (а.с. 27-30). Суд зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2019 року встановлено наявність у платника аліментів [PERSON] витрат, в тому числі на утримання рухомого та нерухомого майна, які перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. При цьому, [PERSON] у встановлений законом спосіб не надано належних, допустимих та достовірних доказів щодо джерела походження таких коштів, які ним витрачаються. Відтак, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] є матеріально забезпеченою особою, у зв?язку із чим застосував положення ч. 3 ст. 182 СК України. Суд звертає увагу, що встановлені Шевченківським районним судом м. Києва обставини існували станом на 2018, 2019 роки. За вказаних підстав, суд зазначає, що індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України щодо відсутності доходів у останнього, не можуть бути беззаперечним доказом обґрунтування доводів щодо значного погіршення матеріального становища платника аліментів, оскільки у даному випадку відображають лише ту обставину, що [PERSON] офіційно не працевлаштований, внаслідок чого за останнього не відраховуються внески до Пенсійного фонду України та податки до Державного бюджету України. Крім того, [PERSON] є працездатною особою, доказів зворотного в розпорядження суду не надано, відтак, має можливість працевлаштуватись, отримувати дохід від своєї діяльності, оскільки батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку своїх дітей, в тому числі і сина - [PERSON] , 2012 року народження. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав стверджувати, що майновий стан платника аліментів у період після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини погіршився. У даному конкретному випадку суд виходить з того, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами обставини щодо погіршення його майнового стану, яке унеможливлює сплату ним аліментів у попередньо визначеному судом розмірі, відтак позов [PERSON] не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed