Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. Позов мотивований тим, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі, що належить їй на праві власності, також зареєстрована донька позивача [PERSON] , [INFO] та її двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що починаючи з 2015 року, відповідач вживає наркотичні засоби та займається влаштуванням особистого життя, з 2020 року проживає окремо, не спілкується з дітьми, в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не цікавиться їхнім здоров`ям та не займається їхнім лікуванням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не забезпечує необхідним харчуванням, жодної матеріальної допомоги дітям не надає. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду та просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; призначити її опікуном над малолітніми дітьми; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681 грн. 60 коп. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.11.2020 відкрито провадження у справі з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 35). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Зазначила, що діти разом проживають з нею, відповідач проживає окремо, не спілкується з дітьми, в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не цікавиться їхнім здоров`ям та не займається їхнім лікуванням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не забезпечує. Інформація про батьків дітей була внесена на підставі ст.. 135 СК України. Позивач була змушена покинути роботу і повністю свій час приділяє вихованню дітей. У зв`язку з чим, в кінці кінців була змушена звернутись до суду з вказаним позовом, який просила задовольнити. Відповідач у справі в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялася належним чином, відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи, до суду не надіслала, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. В зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду була подана заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подала. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність відповідача та третьої особи за правилами позовного провадження та в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подала. При цьому, позивач не заперечувала щодо такого вирішення справи. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є відповідач у справі - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.08.2017 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.27, 28). Діти проживають з позивачем [PERSON] , яка є їх бабусею, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , батьками якої у свідоцтві зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.24). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.06.2009 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 11.06.2009 року розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за №474 (а.с. 18). На підтвердження місця проживання, позивачем надано договір дарування. Відповідно до договору дарування квартири від 16.04.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір за яким дарувальник подарував, а обдарована прийняла в дар квартиру за [ADDRESS] (а.с. 22). Згідно з Витягом з Державного реєстру правочинів, 16.04.2007 зареєстровано правочин №2030535- договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Проте, за інформацією наданою позивачем, відповідач у вказаній квартирі не проживає. Вказане також було підтверджено при комісійному відвідуванні представниками служби у справах дітей місця реєстрації та фактичного проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, [PERSON] [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, [PERSON] [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, батьком [PERSON] зазначено [PERSON] - відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, матір`ю - [PERSON] (а.с. 31). Відповідно до акту обстеження умов проживання, головним спеціалістом ССДС СРДА - Нетсевою С.Д., [PERSON] на підставі звернення гр. [PERSON] проведено обстеження умов проживання 16.09.2020 року за адресою: [ADDRESS] . Житло розміщене на 9 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 1 кімнати, прибрано, є необхідні меблі та техніка. Діти мають окремі спальні місця, продукти харчування є, одяг відповідно до сезону, дитячі іграшки. Зі слів [PERSON] мати гр. [PERSON] з 12.2019 року у вказаній квартирі не проживає. Гр. [PERSON] отримувала кошти як мати одиночка (а.с.32). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні та утриманні дітей взагалі не приймає, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, що стало підставою для звернення з даним позовом. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.150 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач самоусунулася від виховання синів, стосунків із дітьми не підтримує, не піклується як мати про своїх дітей, не цікавиться станом їх здоров`ям, не піклуються про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток дітей не надає, не виконує своїх батьківських обов`язків. Ухилення від покладених на батьків обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач вихованням дітей не займається, необхідних умов для розвитку дітей не надає, долею та здоров`ям дітей не цікавиться, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, наміру приймати участь у житті дітей не виявляє, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з останніми змінами), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з метою соціально-правового захисту малолітніх дітей на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.11.2020 прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до дітей, малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 35). Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини. В судовому засіданні наданими позивачем документами достеменно встановлено, що відповідач, маючи об`єктивну можливість брати участь у вихованні своїх дітей, не виконує своїх батьківських обов`язків. На спростування доказів позивача відповідачем, який, знаючи про розгляд даної справи, не надано жодного доказу. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дітей з боку матері, небажання відповідача та її свідоме ухилення займатися вихованням дітей та матеріально забезпечувати їх, спілкуватися з ними, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дітей. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Отже, позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Щодо вимоги про призначення [PERSON] опікуном над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , слід зазначити про таке. За нормами ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч.3 ст.63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Оскільки позивачем не дотримано процедури звернення до органу опіки та піклування з відповідною заявою про призначення опікуна та відсутнє подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуна, що є обов`язковою вимогою відповідно до положень ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та вважає вказані вимоги передчасними. А відтак, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відмова в задоволенні цих вимог не перешкоджає [PERSON] звернутись у встановленому законом порядку безпосередньо до органу опіки та піклування із заявою про призначення опікуном. Також, з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволених вимог, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1816,60 грн. На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155,157,164,166, 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial