overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 14 травня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 427. В обгрунтування вимог посилається на те, що сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, організацію сімейного побуту, права та обов'язки подружжя. Це призвело до розладу сімейних відносин та припинення подружніх стосунків. На даний час проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, примирення між ним та позивачем не можливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 травня 2004 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14 травня 2004 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва. У судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства з квітня 2014 року. Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 25 лютого 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 70. В обгрунтування вимог посилається на те, що сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, організацію сімейного побуту, права та обов'язки подружжя. Це призвело до розладу сімейних відносин та припинення подружніх стосунків. З червня 2013 року проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направила заяву про те, що позов підтримує та просить проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, примирення між ним та позивачем не можливе. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 лютого 2012 року зареєстрований шлюб між [PERSON] до [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25 лютого 2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. У судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства з червня 2013 року. Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

у квітні 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про стягнення боргу за договором позики. свої вимоги мотивував тим, що 15 вересня 2013 року між нею та відповідачем був укладений договір позики на суму 220 000 гривень із терміном повернення до 31 березня 2014 року. Вона передала відповідачу кошти, а останній написав їй боргову розписку. Незважаючи на взяті на себе зобов'язання, відповідач борг не повертає, тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15 вересня 2013 року між сторонами було укладено договір позики на суму 220 000 гривень із терміном повернення до 31 березня 2014 року (а.с. 12). На підтвердження своїх позовних вимог щодо укладення зазначеного договору позики, [PERSON] надала суду копію та оригінал розписки [PERSON] (а.с. 12). З позову вбачається, що [PERSON] борг не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Встановлено, що відповідно до розписки від 15 вересня 2013 року [PERSON] має повернути [PERSON] 220 000 гривень, тобто стягненню з відповідача підлягає зазначена сума. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 220 гривень 00 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася у суд із указаним позовом та просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 03 листопада 2006 року. Вимоги мотивувала тим, що збереження сім'ї неможливе через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, окреме проживання. Позивач подала заяву про підтримання позову та слухання справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач заперечень проти позову не подав і двічі не з'явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 лютого 2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 03 листопада 2006 року зареєстрували шлюб. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ковельському району реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 34. Прізвища після одруження чоловіка і дружини - [PERSON], [PERSON]. У шлюбі народили одну дитину - сина [PERSON], [INFO], що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження. Із змісту позовної заяви убачається, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного бюджету та господарства, тривалий час проживають окремо. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначила, що 16.11.2002 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження від 16.11.2002 року, серія І-БК № 229382, актовий запис № 2684, видане Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 23.06.2005 року, серія [NUMBER], актовий запис № 919, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що підтримує позов у повному обсязі та проти ухвалення рішення судовому засіданні не заперечує (а.с. 22). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 23). Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 06 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 465 свідоцтво серії [NUMBER], від шлюбу спільних дітей не має, сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки; з відповідачем живуть окремо, позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена; просив шлюб розірвати. 10 червня 2014 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. При цьому позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 10.06.2014 року від відповідача до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 06 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 465 свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу спільних дітей не має. Сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки; з відповідачем живуть окремо, позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена; просив шлюб розірвати. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача в позовній заяві. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. При постановлені рішення, суд враховує те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходе до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та примирення бути не може. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві (Відповідач), про звільнення майна з-під арешту, в якому просив звільнити з-під арешту належну йому майно, а саме: [ADDRESS], накладений державним виконавцем постановою від 19.11.2007 року, судові витрати покласти на Відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04.11.1992р. Під час оформлення спадщини на майно свого батька - [PERSON], Позивач дізнався, що на все його майно та майно його батька накладено арешт відповідачем згідно з постановою від 19.11.2007р. по виконанню виконавчого листа № 2-618 від 05.04.1985р., виданого Радянським районним судом м. Києва. Як вбачається з постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.11.2007р державним виконавцем Шевченко С.П. Відповідача при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-618, виданого 05.04.1985р. Радянським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], накладено арешт на все майно та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить Позивачу. Згідно листа державної виконавчої служби № 1/7 від 10.12.2013р. та № 1/7 від 12.02.2014р. вбачається, що у Відповідача відсутнє виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-618 від 05.04.1985р. та неможливо надати відповідні документи цього провадження з причин закінчення строків давності. Позивач зазначив, що зі змісту постанови про арешт майна боржника вбачається, що вона винесена на виконання виконавчого листа № 2-618, виданого 05.04.1985р. Радянським районним судом м. Києва, в той час, як на момент видачі виконавчого листа Позивачу виповнилось 12 років, що унеможливлює стягнення з нього аліментів. З листів відповідача вбачається, що 15.10.2012р. державним виконавцем,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] (позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 01 березня 2014 року в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №39, сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки; з відповідачем живуть окремо, позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена; просила шлюб розірвати. 18 червня 2014 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. При цьому позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 13.06.2014 року від відповідача до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 01 березня2014 року в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №39(а.с.5) Сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки; з відповідачем живуть окремо, позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена; просила шлюб розірвати. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача в позовній заяві. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. При постановлені рішення, суд враховує те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходе до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та примирення бути не може. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] (позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 11 лютого 2006 року в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №31, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] [INFO], сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки; з відповідачем живуть окремо, позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена; просила шлюб розірвати. 16 червня 2014 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. При цьому позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 16.06.2014 року від відповідача до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 11 лютого 2006 року в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №31(а.с.4) від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] [INFO] (а.с.5). Сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки; з відповідачем живуть окремо, позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена; просила шлюб розірвати. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача в позовній заяві. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. При постановлені рішення, суд враховує те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходе до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та примирення бути не може. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] (позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 31 липня 2010 року Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №478, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки; з відповідачем живуть окремо, позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена; просила шлюб розірвати. 10 червня 2014 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. При цьому позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 10.06.2014 року від відповідача до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 31 липня 2010 року Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №478(а.с.3), від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 06 грудня 2011 року, актовий запис № 1288 (а.с.4). Сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки; з відповідачем живуть окремо, позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена; просила шлюб розірвати. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача в позовній заяві. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. При постановлені рішення, суд враховує те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходе до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та примирення бути не може. На підставі викладеного,

Outcome: approved