Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 вересня 2010 року в с. Горишківка Томашпільського району Вінницької області помер його батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина частину якої позивач прийняв, так як 07.09.2012 року в державній нотаріальній конторі отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Разом з тим, за життя, 24 грудня 1999 року батьком було отримано у постійне користування\~\~50 \~га землі для ведення селянського (фермерського) господарства, яке було зареєстровано 23.02.2000 року і отримало назву «Оберіг». У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право власності на фермерське господарства та на право постійного користування земельною ділянкою нотаріусом позивачеві було відмовлено. У зв'язку з цим просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства площею 50 га, яка розташована на території Горишківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, а також право власності на селянське (фермерське) господарство «Оберіг», ідентифікаційний код юридичної особи 30806142, місцезнаходження селянського (фермерського) господарства: 24221, Вінницька область, Томашпільський район, село Горишківка, вулиця Горького, будинок 16, визнавши за ним право засновника селянського (фермерського) господарства «Оберіг», і зобов'язати державного реєстратора внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник, адвокат [PERSON]Д позов підтримали із наведених у позовній заяві, просять його задовольнити. Від відповідача, Горишківської сільської ради надійшла заява про розгляд справи по суті у відсутності представника останньої, позовні вимоги сільська рада визнає, не заперечує в його задоволенні. Завідувач сектору державної реєстрації Томашпільської районної державної адміністрації [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи по суті у її відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області [PERSON] позов не визнав, заперечує в його задоволенні з тих підстав, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду, оскільки спадщина відкрилася у вересні 2010 року, позов пред»явлено лише у квітні 2016 року. Окрім того, оскільки земельна ділянка спадкодавцеві була надана у постійне користування, а не у власність, тому позивач не вправі набути на неї право постійного користування в порядку успадкування за законом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням 8 сесії 23 скликання Томашпільської районної ради народних депутатів Вінницької області від 24 грудня 1999 року [PERSON] надано у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства земельну ділянку загальною площею 50,00 га. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримав державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 50,00 га розташовану на території Горишківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення селянського (фермерського) господарства (державний акт серії ВН №000020, виданий 26 січня 2000 року Томашпільською районною радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №20) (а.с. 17). 23 лютого 2000 року зареєстровано селянське (фермерське) господарство «Оберіг», засновником якого вказано [PERSON] (а.с.13-16). Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, статуту СФГ «Оберіг» засновником господарства є [PERSON] (а.с.13-16, 18-20). 12.09.2010 року [PERSON] помер в с. Горишківка Томашпільського району Вінницької області (а.с.12). Спадкоємцем першої черги за законом є його син, позивач у справі [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та 07.09.2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку площею 3,1017 га розташовану на території Горишківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 21). 12.04.2016 року нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на право постійного користування земельною ділянкою та право власності на фермерське господарство «Оберіг» (а.с. 22). Згідно із ч. 4\~ст. 13 Конституції України\~держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. [PERSON] України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст. 41). Чинні ЦК і\~ЗК України\~є одними із таких законів, норми яких встановлюють підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК), а також в порядку успадкування (ст. 1225 ЦК). Частиною 1\~ст. 92 ЗК України установлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це\~\~ право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ч. 1\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ч. 1\~ст. 126 ЗК України\~право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті, а відповідно до ч. 3 цієї статті право постійного користування\~\~ земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного\~\~користування земельною ділянкою. Відповідно до\~ст. 131 ЗК України\~громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до\~ЦК України\~з урахуванням вимог цього\~Кодексу. Пленум Верховного Суду України у п. 10\~постанови від 30 травня\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз'яснив судам, що відповідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно з ч. 1\~ст. 407 ЦК України\~право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ч. 2\~ст. 407 ЦК України\~(у редакції, що діяла на час відкриття спадщини) та ч. 2\~ст. 102-1 ЗК України\~право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1296 ЦК Украї ни спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Приписами ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Одночасно статтею 19 даного Закону визначено, що до складу майна фермерського господарства входить право користування землею. Обґрунтовуючи заперечення проти позову, представник третьої особи, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області [PERSON] посилався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, оскільки спадщина відкрилася у вересні 2010 року, позов пред»явлено лише у квітні 2016 року, а також, що оскільки земельна ділянка спадкодавцеві була надана у постійне користування, а не у власність, тому позивач не вправі набути на неї право постійного користування в порядку успадкування за законом. Суд не погоджується з вказаними запереченнями з тих підстав, що представником третьої особи фактично ототожнюється поняття «успадкування земельної ділянки» та «успадкування права постійного користування земельною ділянкою», яким і був наділений спадкодавець, і яке згідно до ст. 407 ЦК України може бути об'єктом спадщини. Помилковими є твердження представника третьої особи і в тій частині, що в даному спорі підлягають застосуванню правила загального строку позовної давності, оскільки позивачем в установлений законом строк спадщину прийнято шляхом подання заяви про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на частину спадщини й, окрім того, згідно закону незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають віднесенню за рахунок позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved