Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області померла її баба [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно, зокрема на земельну ділянку площею 2,50 га, що знаходиться на території Стінянської сільської ради. Спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] залишилась [PERSON] Позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном покійної, однак в установлений законом шестимісячний строк нотаріально не оформила спадщину через відсутність коштів. Крім того в заповіті [PERSON] було зазначено правовстановлюючий документ на земельну ділянку як сертифікат на право на земельну частку (пай), а в позивача є державний акт на право власності на земельну ділянку. Звернувшись до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено прийнятті заяви про прийняття спадщини в зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також у зв'язку з розбіжностями правовстановлюючого документу, зазначеного в заповіті та пред'явленим до нотаріуса. З огляду на вищенаведене позивач вимушений звернутися до суду, просить винести рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 2,4665 га, яка знаходиться на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надіслала на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнав, просить справу розглянути за відсутності їх представника. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а. с. 8). Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 2,4665 га на території Стінянськоїї сільської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН №016001, виданого 2 квітня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією (а.с.6) Як вбачається із заповіту, посвідченого 2 серпня 2002 року Стінянською сільською радою, [PERSON] заповіла [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0348546 (а.с.5). Згідно довідки від 28 березня 2014 року, виданої виконкомом Стінянської сільської ради після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0348546, виданого на підставі рішення Томашпільської районної адміністрації від 4 квітня 1997 року за №69 площею 2,50 га. Також згідно вищезгаданої довідки спадкоємцем після смерті [PERSON] залишилася [PERSON], інших спадкоємців, передбачених законом чи заповітом немає (а.с.7). Як вбачається з відповіді державного нотаріуса, спадкоємиця [PERSON] не може отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування, оскільки нею, відповідно до ст. 1270 ЦК України, пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, в зв'язку з розбіжностями правовстановлюючого документу, зазначеного в заповіті та пред'явленими до нотаріуса (а.с.9). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, так як відповідачем позов визнано та [PERSON] єдина спадкоємиця за заповітом, спадщину після смерті баби [PERSON] прийняла, відповідно позивач набула прав та обов'язків спадкодавця, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на нього, яке за позивачем має бути визнано. На підставі викладеного,

Outcome: approved