Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON], діючи в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 29 серпня 2009 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблено актовий запис №193. У шлюбі в останніх [INFO] народилась дочка [PERSON] Позивач просить розірвати шлюб, вказуючи на припинення шлюбних стосунків через протилежні погляди на шлюб та сім'ю, постійні приниження зі сторони відповідача та відсутність можливості побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідач відзив на позовну заяву в установлений в ухвалі про відкриття провадження строк не подав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду від 22 травня 2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 12 червня 2018 року ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області підготовче провадження по справі закрите та справу призначено до судового розгляду. Інші процесуальні дії у справі судом не проводились. В судове засідання позивач не з'явилась, 03 липня 2018 року подала заяви про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився та не подав відзив, а тому суд, враховуючи думку позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, з'ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити повністю зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 29 серпня 2009 року зареєструвала шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблено актовий запис №193, та від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини стверджуються даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], повторно виданого 20 серпня 2014 року (арк. спр. 4), та свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19 серпня 2014 року (арк. спр. 7). Вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, позивач звернулась до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписами ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та зважаючи на встановлені судом обставини - припинення шлюбних стосунків через протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відсутність можливості побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги, суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя лише суперечитиме їх інтересам. Суд приймає до уваги аргументи позивача, які наведені останньою як підстави для розірвання шлюбу, оскільки такі знайшли своє підтвердження під час дослідження наявних в матеріалах справи доказів, які є належними, допустимими та достовірними. Відповідач аргументів позивача не оспорив, хоча мав таку можливість. А тому, за вказаних обставин, порушене право позивача підлягає захисту, шляхом задоволення позову повністю. При вирішенні спору, суд керується спеціальними нормами права, які містяться в ст.ст. 110 та 112 СК України, на які правильно послалась позивач у поданому нею позові. Водночас, суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 105 та 109 СК України, на які також посилається позивач, оскільки такі регулюють питання розірвання шлюбу за наявності спільної заяви подружжя. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704 гривні 80 копійок судового збору, який був сплачений останньою при звернення до суду з позовом згідно квитанції №25 від 11 квітня 2018 року (арк. спр. 1).

Outcome: approved