Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що 23.09.2015 року він звернувся до відповідача із запитом на публічну інформацію з метою отримання інформації про наявність в межах села Редьківка вільних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та під будівництво на що отримав листа з якого вбачається, що відповідно до карти меж території села Редьківка 1994 року, вільна лише територія під тепличне господарство площею 4,9 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також, що відповідна документація у сільській рад відсутня. В звязку з чим 30.10.2015 р. позивач звернувся до Редьківської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га. Рішенням 2 сесії 7 скликання Редьківської сільської ради від 07.12.2015 р. йому було відмовлено у наданні цього дозволу у звязку з необхідністю наповнення сільського бюджету за рахунок цієї земельної ділянки та відсутності інших земельних ділянок з таким цільовим призначенням. 03 березня 2016 р. рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області вказані причини відмови визнанні неправомірними, а рішення скасовано та зобовязано Редьківську сільську раду повторно розглянути на сесії заяву позивача. Проте, 18.03.2016 року, повторно розглянувши на сесії заяву позивача, Редьківська сільська рада прийняла рішення про відмову у виділенні у власність спірної земельної ділянки посилаючись на те, що земельна ділянка, позначена на картографічному матеріалі, доданому до заяви, належить до земель житлової та громадської забудови, та згідно генерального плану населеного пункту відведена під будівництво та обслуговування пожежного депо, котельні та тепличного комплексу, що призначені для обслуговування та задоволення потреб громади. Зазначені причини відмови позивач вважає незаконними і просить скасувати рішення в повному обсязі та зобовязати Редьківську сільську раду виділити земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтовною площею 2,0 га, що розташована на вільній території під тепличне господарство та надати дозвіл на виготовлення проектної документації. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав пояснення, які зводяться до того, що спірна земельна ділянка не може бути виділена позивачу, оскільки вона відноситься до земель житлової та громадської забудови. Заслухавши сторін, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Як вбачається з запиту на публічну інформацію від 23.09.2015 року позивач звернувся до голови Редьківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області з метою отримання інформації про наявність в межах села Редьківка Чернігівського району Чернігівської області всіх вільних земельних ділянок сільськогосподарського призначення та житлової громадської забудови. Листом від 23.09.2015 р. йому було надано відповідь, що вільних земельних ділянок під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на території сільської ради немає, а відповідно до карти меж території Редьківської сільської ради, 1994 року, територія під тепличне господарство площею 4,9 га, з цільовим призначенням для особистого селянського господарства, є вільною, однак будь-яка документація на цю ділянку відсутня. /а.с.8, 9/ 30.10.2015 р. позивач звернувся до Редьківської сільської ради з заявою у якій просив передати йому у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, та відповідно, надати йому дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, розташованої на території с. Редьківка Чернігівського району Чернігівської області. До заяви було додано графічні матеріали у виді роздруківки публічної Кадастрової карти України /а.с.10, 11/. За рішенням 2 сесії 7 скликання Редьківської сільської ради від 07.12.2015 р. позивачу було відмовлено у погодженні надання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Редьківської сільської ради у звязку з відсутністю на території сільської ради інших земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та з метою наповнення сільського бюджету. /а.с.14/ Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03.03.2016 р. визнано незаконним та скасовано вказане вище рішення Редьківської сільської ради від 07.12.2015 р., та зобовязано відповідача розглянути на сесії сільської ради подану [PERSON] 25.11.2015 р. заяву про надання дозволу на виготовлення проектної документації та відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтовною площею 2,0 га. /а.с.16, 17/ Відповідно до рішення 5 сесії 7 скликання Редьківської сільської ради від 18.03.2016 р. [PERSON] було відмовлено у наданні у власність земельної ділянки на території с. Редьківка Чернігівського району Чернігівської області для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,2 га у звязку з тим, що земельна ділянка, позначена на картографічному матеріалі доданому до заяви, належить до земель житлової і громадської забудови та згідно генерального плану населено пункту відведена під будівництво та обслуговування пожежного депо, котельні та тепличного комплексу, що призначені для обслуговування та задоволення потреб громадян. /а.с.23/ Однак, згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Натомість, як видно з рішення Редьківської сільської ради від 18.03.2016 р., [PERSON] було відмовлено у наданні у власність земельної ділянки на території села Редьківка Чернігівського району Чернігівської області, хоча рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області сільраду було зобовязано розглянути на сесії сільської ради подану [PERSON] 25.11.2015 р. заяву про надання дозволу на виготовлення проектної документації та відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтовною площею 2,0 га. Отже, ураховуючи те, що сільська рада порушила визначений Земельним кодексом України поетапний порядок одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, початком якого є розгляд саме клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не вирішення одразу питання про передачу у власність земельної ділянки, то суд приходить до висновку, що рішення 5 сесії 7 скликання Редьківської сільської ради від 18.03.2016 р. є незаконним та підлягає скасуванню. Таким чином, Редьківську сільську раду необхідно зобовязати повторно розглянути заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, оскільки дана заява залишається не вирішеною відповідно до чинного законодавства. Що стосується позовної вимоги про зобовязання Редьківської сільської ради виділити у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що розташована на вільній території під тепличне господарство, то у цій частині у задоволені позову слід відмовити, оскільки дане питання має буди вирішено після фактичного виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та погодження його у відповідних державних органах. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial