overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина- [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить про їх задоволення, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище, набуте під час шлюбу, «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2012 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане виконкомом Дільничої сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 05.11.2012 року). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 01.02.2013 року). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги, що призвело до припинення шлюбних відносин. 01.11.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. За клопотанням відповідача ухвалою суду від 04.12.2018 року сторонам було надано шість місяців строк на примирення, у зв`язку із чим провадження у справі зупинено до 04.06.2019 року. В матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за її відсутності, підтримання заявлених позовних вимог. В судове засідання 24.07.2019 року на адресу суду через канцелярію надійшла заява відповідача [PERSON] , в якій він просить про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, вказавши, що з позивачем не примирився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися до зали судового засідання. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2010 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 01.10.2010 року.) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений позивачем, судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги, що призвело до припинення шлюбних відносин. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином за місцем реєстрації місця проживання, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. У відповідності з вимогами ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06.05.2014 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 06.05.2014 року). Подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін, про що стверджує позивач. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач заперечує можливість примирення з відповідачем. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Позивачем 04.03.2017 року було змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], видане Інгульським районним у м.Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 04.03.2017 року. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений позивачем, судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17 червня 1995 року вона уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано у Києво-Святошинському районному будинку урочистих подій Київської області, актовий запис № 168. Від шлюбу мають двох доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] .Позивач зазначив, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з чоловіком мають суперечливі характери, різні погляди на життя та сім»ю, у зв'язку з чим подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та з [PERSON] В судове засідання сторони не з'явились, через канцелярію суду подали заяви про слухання справи у їх відсутність, позов підтримали, просили задовольнити. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 17 червня 1995 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб(виданим повторно) серії [NUMBER], видане у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області , актовий запис № 168. Від шлюбу мають двох доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], шо підтверджується свідоцтвом про народження(виданим повторно) серії [NUMBER]. Позивач зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з дружиною мають суперечливі характери, різні погляди на життя та сім»ю, у зв'язку з чим подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально, сім'ю зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 листопада 2013 року вона уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 694. В шлюбі мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з чоловіком мають суперечливі характери, різні погляди на життя та сім'ю, у зв'язку з чим подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явились, через канцелярію суду подали заяви про слухання справи у їх відсутність, позов підтримали, просили задовольнити. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 23 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], видане у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 694. В шлюбі мають сина [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально, сім'ю зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON]звернулася з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 вересня 2004 року вона уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано у виконкомі Жаботинської сільської ради, актовий запис № 5. В шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з чоловіком мають суперечливі характери, різні погляди на життя та сім'ю, у зв'язку з чим подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Враховуючи викладене, позивач [PERSON]просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явились, через канцелярію суду подали заяви про слухання справи у їх відсутність, позов підтримали, просили задовольнити. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 18 вересня 2004 року [PERSON]та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], видане у виконкомі Жаботинської сільської ради, актовий запис № 5. В шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально, сім'ю зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

У жовтні 2018 року позивача звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розписками. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2018року відкрито провадження у справі. 09.10.2018 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони на вчинення будь - яких дій, спрямованих на відчуження у будь- який спосіб квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка на праві власності [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви з наступних підстав. Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Разом з тим, позивачем не надано документального підтвердження про належність даної квартири відповідачу та зі змісту заяви такої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях. Разом з тим, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.02.2010 року по справі № 2-4301/2010 заяву накладено арешт на відповідну частину квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка на праві власності [PERSON] . Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У жовтні 2018 року позивача звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ТОВ « Кредитні ініціативи» про визнання дій кредитора неправомірними. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018року відкрито провадження у справі. 16 жовтня 2018 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь - які дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно позивача( земельну ділянку загальною площею 0,0700га, яка розташована за адресою [ADDRESS] та об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок до моменту набрання законної сили рішення по даній справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви з наступних підстав. Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Разом з тим, позивачем не надано документального підтвердження про належність земельної ділянки загальною площею 0,0700га, яка розташована за адресою [ADDRESS] та об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок належних позивачу та зі змісту заяви такої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed