Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У жовтні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. З 17 березня 2005 року у квартирі зареєстрований відповідач. З квітня 2013 року відповідач за вказаною адресою не мешкає, він зібрав свої особисті речі і переїхав до іншого місця проживання, мешкає за іншою адресою. Його особистих речей у будинку не має. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №51 в будинку №59 по вул.Сєченова в м.Маріуполі Донецької області. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, був повідомлений про день розгляду справи шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» №228(5602) від 05 грудня 2015 року, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 грудня 2004 року, є власницею квартири [ADDRESS]. Відповідно до особового рахунку № 29391, [PERSON] зареєстрований, зареєстрований в [INFO] з 17 березня 2005 року. Згідно акту від 16 жовтня 2015 року, виданого ЖКП по ремонту та експлуатації житлового фонду в Іллічівському районі м.Маріуполя, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з квітня 2013 року по теперішній час. Його особистих речей у квартирі не має. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою №51 в будинку №59 по вул.Сєченова в м.Маріуполі Донецької області, оскільки знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації більше одного року.

Outcome: approved