Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У жовтні 2014року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона з відповідачем з 10.03.2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали автомобіль «MAZDA», модель 3, 2012 року випуску, вартість якого складає 177 400,00 грн., який зареєстрований за нею. На даний час спільне життя не склалося, сторони проживають окремо, подружжя не досягли згоди щодо поділу спільного майна, тому просила суд поділити спільне з відповідачем майно, а саме: зазначений автомобіль, залишивши його у її власності, стягнути з неї на користь [PERSON] половину вартості автомобіля в сумі 87 633,00 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір у сумі 876,63грн.. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Суд, заслухавши пояснення сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про поділ майна подружжя підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.03.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 10.03.2000 року міським відділом реєстрації актів громадського стану м. Херсона, актовий запис № 102, шлюб не розірвано, але позивачкою подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Подружні стосунки припинені. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. За час шлюбу згідно з контрактом №21/13 від 09.04.2013р. сторони придбали в якості спільного майна- легковий автомобіль марки «MAZDA», модель 3, кузов № [NUMBER], 2012 року випуску, за 177400грн., який зареєстрували в МРЕВ ДАІ м. Херсона на [PERSON]. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч. 3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. У відповідності до ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно д ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. У частині 2 статті 364 ЦК України зазначено, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки за його згодою. Враховуючи, що спірний автомобіль є спільною власністю сторін, є неподільним об'єктом, тому позов слід задовольнити та стягнути з позивача на користь відповідача 1/2 частину вартості автомобіля та судові витрати. Вартість автомобіля підтверджується звітом з незалежної оцінки визначення вартості майна від 22.10.2014 року, яка станом на час складання звіту становить 175 326,00 грн., відповідно 1/2 частина складає 87 663,00 грн. Згідно з п.30 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.63, ч. 1 ст. 65 СК України. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Враховуючи наведене, суд вважає, що сторона позивача довела законність та обґрунтованість своїх позовних вимог, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 876,63 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved