Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу Mazda3, державний номерний знак [NUMBER] . 11 жовтня 2016 року сталась ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Винним у даній пригоді визнано відповідача по справу [PERSON] . У результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження та ними було сплачено страхове відшкодування в розмірі 38 889,22 грн.. Тому вони набули право зворотної вимоги (суброгації) до винної особи. У позасудовому порядку було направлено вимогу на адресу відповідача, яка залишена без будь-якого реагування зі сторони [PERSON] . Вважають своє право порушеним та таким, що підлягає судовому захисту. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «СК «АРКС» виплачене страхове відшкодування в розмірі 38 889,22 грн.; судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. стягнути з відповідача. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2019 року [PERSON] відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 23 березня 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2020 року прийнято до розгляду цивільну справу до провадження суддею Дубас Т.В. 27липня 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про призначення автотоварознавчої експертизи, оскільки, на думку відповідача, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження розміру матеріального збитку власнику Mazda3, державний номерний знак [NUMBER] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2020 року по справі призначено автотоварознавчу експертизу. На вирішення експерта поставлено питання: «Яка вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Mazda3, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталась 11 жовтня 2016 року в с.Стоянка Києво-Святошинського району Київської області, становив на дату завдання шкоди?». 01 квітня 2021 року до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта та повернуто матеріали цивільної справи. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2021 року провадження по справі відновлено та призначено справу до розгляду. У судове засідання 08.09.2021 представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позовну заяву задовольнити. У судове засідання 08.09.2021 відповідачка не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовні вимоги не надала, не заявила клопотань про забезпечення доказів, не повідомила суду про причин неможливості подати докази, відзив. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 11 жовтня 2016 року [PERSON] в с.Стоянка Києво-Святошинського району Київської області, керувала автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не впевнилась, що це буде безпечно та здійснила зіткнення з автомобілем марки «MAZDA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] ( [PERSON] ) порушила п. 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. За ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддана адміністративному стягненню. Дана постанова не оскаржувалась. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Mazda3, державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . 12 лютого 2016 року між АТ «СК «АХА» (правонаступник АТ «СК «АРКС») та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «все включено» №37559а6ка. За даним договором застрахований транспортний засіб - Mazda3, державний номерний знак [NUMBER] . 12 жовтня 2016 року [PERSON] надійшло повідомлення про настання страхового випадку. Дана подія була визнана страховою та визначено розмір страхового відшкодування: 34 337,96 грн. (страховий акт№АХА217163); 1 135 грн. (страховий акт №АХА2179640); 3416,25 грн. (страховий акт №АХА2181990). Виплата страхового відшкодування на суму 34 337,96 грн. підтверджена платіжним дорученням №276059 від 20 жовтня 2016 року, на суму 1135 грн. підтверджена платіжним дорученням №287589 від 02 грудня 2016 року, на суму 3416,26 грн. підтверджена платіжним дорученням № Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Учасники справи згідно з її матеріалами мають зобов`язань: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП. Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Матеріали справи не містять доказів того, що цивільно-правова відповідальність водія «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак [NUMBER] , на час ДТП була застрахована по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідач на час розгляду справи відзив по справі та докази на підтвердження своїх заперечень не надав, не заявив клопотань про витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні, не повідомив про причини неможливості подати такі докази. Посилання у клопотанні про призначення експертизи, що позивач не надав належних доказів розміру матеріального збитку потерпілій особі, суд до уваги не бере. Так, саме за цим клопотанням було призначено експертизу, яка повернута до суду без виконання, без проведення оплати, що є обов`язком відповідача. Інших доказів на підтвердження своїх доводів та спростування доказів позивача суду відповідач не надав. Суд враховує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами. Поданий позивачем звіт про визначення вартості матеріального збитку є належним та допустим письмовим доказом. А посилання відповідача на те, що збиток має бути підтверджений лише висновком експерта, не заслуговують на увагу та не ґрунтується на нормах процесуального законодавства. За таких обставин суд приходить до висновку, що розмір шкоди підтверджений як звітом, так і платіжними дорученнями на перерахування коштів, тому позовні вимоги підлягають до задоволення та стягнення з відповідача коштів в розмірі 38 889,22 грн. Матеріали справи не містять доказів того, що в розмір завданої шкоди включені витрати, не пов`язані з даною ДТП. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 1921 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved