Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] (далі-позивач) звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа : Орган опіки та піклування Бучанської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном, стягнення аліментів. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.05.2015 року дану справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.08.2015 року за заявою позивача позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа : Орган опіки та піклування Бучанської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном в частині позовних вимог про призначення її опікуном та стягнення аліментів - залишено без розгляду. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебував у цивільному шлюбі з дочкою позивачки - [PERSON]. Від цього шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. [INFO] померла [PERSON] та з часу її смерті онук позивачки проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач сином не цікавиться, не приймає участі у його вихованні, а також в матеріальному його утриманні, на прохання допомогти в матеріальному утриманні онука, відповідач не реагує. Тому позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, надіслав до суду листа, в якому просив розглядати справу без його участі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [INFO] народився [PERSON], батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 28.05.2008 року [PERSON] змінгила прізвище на [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] сторонами не було зареєстровано. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Матір'ю [PERSON] згідно свідоцтва про народження є позивачка. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бучанської міської ради, вважають за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, враховуючи, що судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків належним чином та не створює умови для їх проживання та виховання, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved