Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Шоста Київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та частково недійсним договору дарування. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.06.2016 вказану цивільну справу об'єднано в одне провадження зі справою № 757/46319/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та об'єднаній справі присвоєно номер № 757/36474/15-ц. З урахуванням вказаного, позивач уточнив свої вимоги, пред'явивши їх до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просив суд: - визначити [PERSON] [INFO] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] його батька [PERSON]; - визнати частково недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого шостою Київською державною нотаріальною конторою 14.06.2012 року в частині набуття [PERSON] 1/2 частини квартири [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] [INFO] у порядку спадкування за законом право власності на 1/2 всього майна, яке належало [PERSON] на момент його смерті, а саме на 1/4 частину квартири [ADDRESS]; - визнати частково недійсним договір дарування квартири № 1623 від 23.06.2015 року виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. в частині набуття за [PERSON] 1/4 частини квартири [ADDRESS]; - визнати частково недійсним договір дарування квартири № 1626 від 23.06.2015 року виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. в частині набуття за [PERSON] 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до якої входила 1/2 частка квартири [ADDRESS]. 14.06.2012 Шостою Київською нотаріальною конторою було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від умерлого [PERSON] до складу якої входила вказана квартира. Позивач зазначає, що [PERSON] достовірно знаючи, що у померлого [PERSON] є син [PERSON] - спадкоємець першої черги, не вказала це у заяві про прийняття спадщини. З серпня 2003 року по теперішній час позивач мешкає у м. Франкфурт Німеччина та декілька разів приїжджав до України. За останні 5 років, коли позивач приїжджав до Києва, то телефонував своєму батьку з метою розповісти, що в нього народилися правнуки та познайомити їх, разом з тим відповідачі повідомляли, що батько на дачі і там зв'язку немає, а останні декілька років телефон взагалі не відповідав. З метою встановлення чи живий його батько, позивач 20.08.2015 звернувся до міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану обласного управління юстиції Херсонської області, де йому повідомили, що його батько помер ще [INFO] та видали повторне свідоцтво про смерть. Після чого, [PERSON] звернувся до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на що листом від 10.09.2015 № 3542/02-14 йому було відмовлено, з посиланням на те, що за заявою [PERSON] щодо майна померлого [INFO] [PERSON] 27.03.2012 була заведена спадкова справа № 193/2012, відповідно до якої відповідачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Враховуючи те, що спадкове майно складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS], то воно мало бути поділене між спадкоємцями по 1/4 частки. Проте відповідач [PERSON] не повідомила позивача про смерть батька, у зв'язку із чим він не зміг звернутися у встановлений законом строк для прийняття спадщини, крім того вона не повідомила нотаріуса про наявність ще одного спадкоємця першої черги. Оскільки до моменту прийняття спадщини [PERSON] вже належала інша половина вказаної квартири, то в результаті вона стала власником квартири в цілому. В подальшому, 23.06.2015, [PERSON] подарувала на підставі договору дарування № 1623 вказану квартиру своєму сину - [PERSON], а він цього ж дня подарував квартиру [PERSON] на підставі договору дарування № 1626. Позивач зазначає, що оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом було отримано незаконно, з приховуванням усіх спадкоємців, то його необхідно визнати частково недійсним, тому що [PERSON] не мала права дарувати частину квартири, яка за законом має належати позивачу. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] проти задоволення вимог позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та треті особи в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у віці 70 років у смт. Борова Фастівського району Київської області помер [PERSON], відповідний актовий запис №99, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входила 1/2 частка квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про шлюб від 19.02.1968 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло інша 1/2 частка квартири [ADDRESS] на праві власності належала [PERSON] 27.03.2012 [PERSON] звернулась до компетентних органів із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. 14.06.2012 державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Радіоновою Л.І. видано [PERSON], як спадкоємці, свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Тобто [PERSON] стала власником 1/1 частки квартири [ADDRESS]. 23.06.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири, відповідно до умов якого [PERSON] безоплатно передала в дар [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Того ж дня, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири, відповідно до умов якого [PERSON] безоплатно передав в дар [PERSON] квартиру [ADDRESS] 21.08.2015 позивач [PERSON] звернувся до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від умерлого батька - [PERSON] На вказану заяву позивача від 21.08.2015 Шоста Київська державна нотаріальна контора йому повідомила, що за заявою [PERSON] від 27.03.2012, 29.03.2012 була заведена спадкова справа № 193/2012 до майна [PERSON] померлого [INFO]. 14.06.2012 [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та додатково повідомлено, що ним пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2016 у справі № 668/1250/16-ц встановлено факт, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO] Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирішуючи спір в частині позовних вимог [PERSON] про встановлення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд виходить з наступного. За правилами ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При цьому спадкування за законом здійснюється в порядку черговості встановленої ст. 1258 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як на поважність причин пропуску строку прийняття спадщини, позивач в своєму позові посилається на те, що він з серпня 2003 року проживає у Німеччині, а відповідачі йому не повідомили про смерть батька та приховали від нотаріуса інформацію про наявність ще одного спадкоємця з власних корисних мотивів. Виходячи із системного аналізу вищевказаних приписів національного законодавства суд знаходить такі доводи [PERSON] не обґрунтованими та такими, що не вказують на наявність поважних причин пропуску ним строку прийняття спадщини, пов'язаними з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, а тому приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно узагальнень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 2 листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Верховний Суд України у п. 24 Постанови Пленуму від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі коли після спливу строку для прийняття спадщини та розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (стаття 1272 ЦК), такі спадкоємці мають право вимагати передання їм частки в натурі шляхом перерозподілу майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. При цьому у вказаному пункту Постанови Пленуму Верховного Суду України також зазначено, що спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи те, що строк для прийняття спадщини - це строк преклюзивний (присікальний), протягом якого існує суб'єктивне право спадкування, тобто право на прийняття спадщини, то сплив цього строку зумовлює припинення права на прийняття спадщини. Оскільки позивачем пропущено строк подачі заяви про прийняття спадщини, суд прийшов до висновку про відсутність поважності причин пропуску такого строку та відмовив у його фактичному поновлені, а решта позовних вимог зводяться до захисту майнових прав витікаючих із можливості безпосередньої реалізації позивачем його прав, як спадкоємця, у випадку прийняття ним спадщини, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні решти позовних вимог, які є похідними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed