Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У квітні 2017 року позивач\~ звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій ставить питання про повернення відповідачем щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 7579,59 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON] була призначена та виплачувалась щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі грошова допомога) відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого\~постановою КМУ від 01.10.2014 року №505 (далі Порядок). 08.12.2015 року з метою отримання грошової допомоги [PERSON] звернулась до [PERSON] соціального захисту населення Торецької міської ради, власноруч заповнила відповідні заяви, вказавши, що не має на депозитному банківському рахунку коштів в сумі, що перевищує, 10-ти кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. 03.01.2016 року [PERSON] соціального захисту населення Торецької міської ради було прийнято рішення про призначення [PERSON] грошової допомоги з 08.12.2015 року по 06.06.2016 року в розмірі 884 грн. щомісяця відповідно до рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 03.01.2016 року. 13.06.2016 року [PERSON] повторно звернулась до [PERSON] соціального захисту населення Торецької міської, власноруч заповнила відповідні заяви, вказавши, що не має на депозитному банківському рахунку коштів в сумі, що перевищує, 10-ти кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. 15.06.2016 року [PERSON] соціального захисту населення Торецької міської ради було прийнято рішення про призначення [PERSON] грошової допомоги з 13.06.2016 року по 06.12.2016 року в розмірі 884 грн. щомісяця відповідно до рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 15.06.2016 року. 06.09.2016 року під час проведення Державною фінансовою інспекцією у Донецькій області ревізії у [PERSON] соціального захисту населення Торецької міської було виявлено, що під час призначення допомоги [PERSON], остання мала на депозитному банківському рахунку у банківській установі ПАТ Комерційний банк Приватбанк кошти у розмірі, що перевищує 10-ти кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відповідно до п.6\~постанови КМУ від 01.10.2014 року №505, допомога не призначається в разі якщо будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти в сумі, що перевищує 10-кратний прожитковий мінімум встановлений для працездатних осіб. 03.10.2016 року [PERSON] було направлено повідомлення про необхідність повернути надмірно виплачені кошти для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 08.12.2015 року по 31.08.2016 року в розмірі 7579,59 грн., однак кошти до теперішнього часу відповідачем не повернуто, тому позивач просить стягнути їх в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також заперечення, де зазначила, що при зверненні до [PERSON] соціального захисту населення Торецької міської ради щодо призначення їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вона не була обізнана, що допомога не призначається в разі якщо будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти в сумі, що перевищує 10-кратний прожитковий мінімум встановлений для працездатних осіб. Крім того, зазначила, що її будинок внаслідок бойових дій пошкоджений, непридатний до житла, вона втратила своє майно. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Відповідно до ч. 2.\~ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1.10.2014 року № 505\~(на далі - Порядок), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога виплачується шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий відповідно до цього Порядку безоплатно в установі уповноваженого банку. Судом встановлено, що 08.12.2015 року [PERSON] звернулась до [PERSON] соціального захисту населення Торецької міської ради з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів ведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. При складанні вказаної заяви відповідач зазначала, що ні у неї, ні в членів її сім'ї немає у володінні в регіонах інших ніж тимчасово окупованих та районах проведення АТО житлових приміщень, транспортних засобів чи грошових коштів на депозитних рахунках, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. На підставі\~постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг»\~з 08.12.2015 року по 31.08.2016 року [PERSON] отримувала щомісячну адресну допомогу, розмір якої склав 7579,59 грн. Відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого\~постановою КМУ від 01.10.2014 року №505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Пунктом 12 вказаного Порядку передбачено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: виявлення уповноваженим органом факту\~подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Представник позивача в позовній заяві посилається на те, що 06.09.2016 року під час проведення Державною фінансовою інспекцією у Донецькій області ревізії у [PERSON] соціального захисту населення Торецької міської було виявлено, що під час призначення допомоги [PERSON], остання мала на депозитному банківському рахунку у банківській установі ПАТ Комерційний банк Приватбанк кошти у розмірі, що перевищує 10-ти кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, однак до матеріалів справи документів (актів, висновків) щодо результатів проведення ревізії не додано. Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо припинення виплати допомоги [PERSON], як переміщеній особі на проживання, з причини встановлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу [PERSON] соціального захисту населення Торецької міської ради було надіслано повідомлення про припинення надання соціальної допомоги за вихідним № 07/3-03720 від 03.10.2016 року та запропоновано повернути надмірно отриману щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг до 03.11.2016 року. Згідно довідки, наданої Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк від 06.07.2017 року № 20.1.0.0.0/7-20170701/612 вбачається, що у [PERSON] відсутні депозити. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на час звернення [PERSON] з заявою для отримання допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та її отримання з 08.12.2015 року по 31.08.2016 року, вона\~чи будь-хто з членів її сім'ї мали на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, позивач суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення\~ або\~ не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно 212\~ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. \~ Оскільки позивача в силу п. 19 ч. 1 ст.\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнено від сплати судового збору та в звязку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed