Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів до 500 грн. на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування вимог зазначає, що згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2012 року він повинен виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] 1/3 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Раніше він працював на підприємстві ТОВ «[PERSON] Груп» та отримував заробітну плату у розмірі 2300-2500 грн. на місяць. У кінці 2014 року його доходи у звязку з ситуацією у країні різко знецінились, тому сплачувати аліменти у попередньому розмірі він не має можливості. Тому, вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. \~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2012 року з позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 27 грудня 2007 року в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20 січня 2011 року до повноліття дитини (а.с. 4-5). Згідно довідки про доходи ТОВ «[PERSON] Груп» від 26 березня 2015 року, [PERSON] у період з вересня 2014 року по лютий 2015 року отримав заробітну плату у розмірі 7\~936 грн. 76 коп. Враховуючи дані обставини, а також згідно ст. 192 СК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів з 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, відповідачку звільнено від оплати судового збору, то з позивача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved