Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2007 року до 30.07.2010 року. [INFO] у них народилась дочка [PERSON]. Фактично шлюбні стосунки між ними було припинено ще з 2009 року, а офіційно шлюб було розірвано за рішенням суду в 2010 році, так як відповідач постійно знаходився в стані алкогольного сп'яніння і не поважав її як дружину, нехтував тим що в нього є дочка. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не позбавлений інформації стосовно міста перебування позивача та їх дитини, і з боку позивачки ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на думку позивача, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Тому посилаючись на вищевикладене позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] В судове засідання позивачка не з»явилася. Звернулася до суду із клопотанням про слухання за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився звернувся до суду із клопотанням про слухання справи за його відсутності , позовні вимоги позивача підтримав та просив суд їх задовольнити. Третя особа в судове засідання також не з'явилась, про день слухання справи повідомлялась, згідно заяви просили слухати справу у свою відсутність, вирішити справу згідно з вимогами діючого законодавства. Суд, вивчивши матеріали справи, позов знаходить таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, з 24.11.2007 року до 30.07.2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 12.08.2008 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. (а.с.16) Сторони проживають окремо, донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. (а.с.7,8) З дня народження дитини та по даний час відповідач, як батько, не виконує покладених на нього обов'язків щодо виховання дитини. При цьому жодних перешкод відповідачу в спілкуванні з дитиною ніким не чиниться, що свідчить про свідомі його дії стосовно ухилення від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку Органу опіки та піклування при Києво-Святошинській районній державній адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] №В137405.567.1 від 25.03.2016, комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька - [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. (а.с.6) Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Всупереч вимогам ст.150 Сімейного Кодексу України відповідач не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. За таких, обставин суд знаходить вимоги, позивача, такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved