Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку володіння та користування приміщеннями квартири, посилаючись на те, що їй та відповідачу на праві часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Вона має право на 262/685 частин вказаної квартири. Право власності у неї набуто на підставі договору міни квартир від 10 грудня 2008 року. Спірна квартира є двохкімнатною, має загальну площу 68.5 кв.м., житлову площу 36.4 і складається з: приміщення 1 коридору площею 10.5 кв.м.; приміщення 2 туалету площею 2.1 кв.м.; приміщення 3 ванної площею 4.1 кв.м.; приміщення 4 житлової кімнати площею 14.2 кв.м.; приміщення 5 кухні площею 11.1 кв.м.; приміщення 6 житлової кімнати площею 22.2 кв.м; приміщення 7 кладової площею 1.1 кв.м.; Квартира обладнана балконом площею 3.2 кв.м. Протягом ряду років у неї з відповідачем склався фактичний порядок користування, за яким вона користується приміщенням 4 житловою кімнатою площею 14.2 кв.м. Вказана площа відповідає розміру її частки у праві власності на квартиру. Відповідач користується приміщенням 6 житловою кімнатою площею 22.2 кв.м Проте у них виникають спори щодо користування приміщеннями у квартирі. Посилаючись на зазначені обставини та норми закону позивач просила суд встановити наступний порядок володіння та користування приміщеннями в квартирі [ADDRESS]. Виділити в її користування приміщення 4 - житлову кімнату житловою площею 14.2 кв.м. У володіння та користування [PERSON] виділити приміщення 6 - житлову кімнату площею 22.2 кв.м. У спільне користування [PERSON] та [PERSON] виділити: приміщення 1 коридор площею 10.5 кв.м.; приміщення 2 туалет площею 2.1 кв.м.; приміщення 3 ванну площею 4.1 кв.м.; приміщення 5 кухню площею 11.1 кв.м.; приміщення 7 кладову площею 1.1 кв.м.; балкон площею 3.2 кв.м. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач та її представник проти позову заперечували, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Судом установлено, що сторонам у справі на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. [PERSON] належить 262/685 частин вказаної квартири, відповідачу належить 423/685 частини квартири. Спірна квартира є двохкімнатною, має загальну площу 68.5 кв.м., житлову площу 36.4 і складається з: приміщення 1 коридору площею 10.5 кв.м.; приміщення 2 туалету площею 2.1 кв.м.; приміщення 3 ванної площею 4.1 кв.м.; приміщення 4 житлової кімнати площею 14.2 кв.м.; приміщення 5 кухні площею 11.1 кв.м.; приміщення 6 житлової кімнати площею 22.2 кв.м; приміщення 7 кладової площею 1.1 кв.м.; Квартира обладнана балконом площею 3.2 кв.м. Між сторонами виник спір щодо користування приміщеннями в квартирі. Враховуючи, що частка позивача по відношенню до відповідача у квартирі є меншою, виділ в натурі частки із майна не вбачається можливим, частка позивача є приближеною до площі приміщень, які вона просить виділити їй в користування, кімнати в квартирі є ізольованими, суд вважає, що порядок користування приміщеннями у квартирі, запропонований позивачем, у даному випадку є доцільним, він не порушує права та законні інтереси обох співвласників. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved