Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що з нього стягуються за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] аліменти на доньку [PERSON], [INFO] у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 26 травня 2023 року. Також 11.03.2015 року стягнуто у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] аліменти у розмірі 1 / 6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 25 жовтня 2032 року. Позивач стверджує, що стягувані з нього аліменти становлять 41,5 % його заробітку, тому просить знизити розмірі аліментів, що стягується з нього за рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 12.03.2014 року справа №398/9419/13-ц; стягувати з позивача на користь [PERSON] вікторії Миколаївни на утримання доньки [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 16,5% з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали та просила відмовити у їх задоволенні. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 26 травня 2023 року. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.03.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 25 жовтня 2032 року. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за вищезазначеними рішеннями видано виконавчі листи. Судом встановлено, що рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.03.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], позивач не оскаржував в апеляційному порядку. Сторонами не заперечується той факт, що позивач проживає однією сімєю із [PERSON] та мають на вихованні сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розяснення у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказують, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Посилання позивача на те, що розмір аліментів завеликий (41,5%) не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Суд критично поставився до посилань позивача щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, так як вони носять субєктивний характер та свідчать не про обставини, що мають істотне значення, а про спробу позивача ухилитися від покладених на нього обовязків щодо утримання дитини. Оскільки суду позивачем не надано доказів зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя його чи одержувача аліментів з моменту постановлення рішення про стягнення з нього аліментів, яке не оскаржено позивачем, то підстав для зменшення розміру аліментів не встановлено. Враховуючи вищевикладене, та насамперед інтереси дітей, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідачки на утримання дитини не є значним, та таким що ставить в тяжке матеріальне становище останнього, а обставини, наведені ним, щодо обґрунтування заявлених вимог не свідчать про необхідність зміни присуджених аліментів в сторону їх зменшення. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого доведення в ході судового розгляду. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved