Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачі звернулись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом вселення та виселення, посилаючись на те, що їм на праві власності належить по ? частині будинку №8 по вул.Вишневій у с.Гатне Києво-Святошинського району Київської області. Відповідачі без належних правових підстав проживають у цьому будинку, перешкоджаючи позивачам користуватись будинком у повному обсязі, чим порушують їх права як власників будинку, який в натурі не поділений. Уточнювали позовні вимоги, просили, з урахуванням уточнених позовних вимог, виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового будинку №8 по вулиці Вишневій в селі Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області, а [PERSON] та [PERSON], разом з неповнолітніми [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] вселити в той же будинок, посилаючись на наступне. [PERSON] належить на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 21.03.1989 року за реєстровим №2247 Першою Київською обласною нотаріальною конторою та реєстраційного посвідчення за №42 від 05.04.1989 року виданого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації одна друга частина будинку №8 по вулиці Вишневій в селі Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області. Інша частина будинку, як вказують позивачі, належить на підставі договору дарування частки житлового будинку посвідченого 16.02.2007 року за реєстровим №289 приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13622225 від 19.02.2007 року виданого Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації [PERSON]. [PERSON] зареєстрований і проживає в будинку разом із своєю сімєю у складі шести осіб - дружини [PERSON] та дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] 28,05.2011 року народження, Давіда [INFO]. Зазначають, що відповідачі, проживаючи в будинку, перешкоджають їм в користуванні будинком, фізично не дозволяють ввійти як в цілому в будинок, так і в окремі його приміщення, чим порушують права [PERSON] як власника житлового будинку на використання помешкання для власного проживання, та права [PERSON] як власника частини житлового будинку на користування будинком в цілому. Як вказують позивачі, відповідач [PERSON] самоправно вселився в зазначений житловий будинок. [PERSON] разом з [PERSON], перешкоджають позивачам у вселенні в будинок, здійснюючи фізичне насильство стосовно [PERSON], викидаючи його та його сина речі з будинку, своїми систематичними порушеннями правил соціалістичного співжиття роблять неможливим спільне з ними проживання. Вказані дії відповідачі скоїли в листопаді 2013 року та в жовтні 2014 року і перешкоджають позивачам в заселенні в будинок до сьогоднішнього дня. Заходи щодо запобігання подібним діям та громадського впливу виявились безрезультатними. Враховуючи зазначене, просили позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд у позові відмовити. Вказав, що [PERSON] та [PERSON] є донькою та онуком позивача [PERSON], який є власником будинку №8 по вулиці Вишневій в селі Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області, зареєстровані та постійно проживають у зазначеному будинку та набули право на проживання (особистого сервітуту). Зазначили також, що відповідач [PERSON] постійно у вказаному будинку не проживає. Крім того, вказали, що вони постійно утримують будинок, сплачують комунальні платежі, проводять поточний ремонт будинку. Посилалися також на те, що позивач [PERSON] постійно проживає з сімєю в ? частині будинку, що має окремий вхід. При цьому, посилалися на акти щодо місця проживання. Додатково, зазначили, що відповідачці [PERSON] належить земельна ділянка у селі Гатне, вулиця Вишнева, 8. Заявляли клопотання про допит свідків, втім, у судове засідання свідків не доставили, явку не забезпечили. Третя особа у судове засідання представника не направила, надіслали на адресу суду заяву про слухання справи у відсутність представника, проти позову не заперечували, додаткових пояснень не подавали. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 21.03.1989 року за реєстровим №2247 Першою Київською обласною нотаріальною конторою та реєстраційного посвідчення за №42 від 05.04.1989 року виданого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 1/2 частина будинку №8 по вулиці Вишневій в селі Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області (а.с. 5-6). Інша ? частина будинку належить на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 16.02.2007 року за реєстровим №289 приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13622225 від 19.02.2007 року, виданого Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації [PERSON] (а.с. 7-9). У будинку фактично існують дві відокремлені квартири, з окремими виходами, однак розподіл будинку в натурі у встановленому порядку не здійснювався. Квартири мають поштові адреси по вул.Вишневій, №8, та №8-а, однак рішення органу місцевого самоврядування про розподіл чи переобладнання будинку з одноквартирного у двохквартирний, з присвоєнням різних поштових адрес сторонами суду не надано та доказів існування такого рішення судом не встановлено. Тобто, йдеться про єдиний житловий будинок №8 по вул.Вишневій у с.Гатне, якому, за невстановлених судом обставин, Гатненською сільською радою було надано дві поштові адреси, та частині [PERSON] без його погодження було надано №8-а, що сторони підтвердили у судовому засіданні. У частині будинку, зазначеній під №8, належній позивачу [PERSON], проживають відповідачі [PERSON] та неповнолітній [PERSON] Відповідач [PERSON] не проживає на вказаній частині будинку. Оскільки він є чоловіком відповідачки [PERSON], на цій частині будинку знаходяться лише речі, що належать їм спільно, набуті в шлюбі. Відповідач [PERSON] наголосив, що його особистих речей в будинку немає. Оскільки позивач [PERSON] постійно проживав за межами України протягом багатьох років, відповідачі [PERSON] та [PERSON] самі проживають на його частині будинку. Відповідачі вказують, що не перешкоджають позивачам користуватись будинком. Однак, з урахуванням того, що частина будинку, де вони мешкають, є відокремленою, з окремим виходом, та позивачі не мають доступу до цієї частини будинку взагалі, а [PERSON] мусить тимчасово проживати на частині будинку, що належить [PERSON], що відповідачі не оспорювали, суд оцінює таке твердження відповідачів критично. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, суд вважає, що дійсно позивачам відповідачами створюються перешкоди у користуванні їх власністю, та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині вселення позивачів та членів їх сімей до будинку. Про вселення [PERSON], що проживає разом з позивачем [PERSON], позовної вимоги заявлено не було. Водночас, слід зазначити, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є членами сімї [PERSON], а саме донька та онук позивача. Як члени його сім'ї вони були зареєстровані та фактично мешкають у будинку, що підтверджується будинковою книгою на частину будинку, яка має №8. Цей факт не заперечувався позивачами протягом розгляду справи по суті. Порушення правил співжиття та руйнування, знищення майна позивачів відповідачами суд не встановив. Відповідачі сплачують комунальні послуги, утримують будинок весь час експлуатації ними, здійснюють роботи, підтримуючи будинок у придатному для проживання стані. Це підтверджується квитанціями про сплату таких витрат та не спростовано позивачами протягом розгляду справи по суті. Окремо слід вказати, що відповідачка [PERSON] без погодження з власниками будинку протягом 2013-2014 років отримала рішення Гатненської сільської ради на розроблення та погодження проекту землеустрою щодо відведення їй у власність частини земельної ділянки за адресою місця розташування будинку №8 по вул.Вишневій у с.Гатне, який їй не належить. Це підтверджується рішеннями Гатненської сільської ради №9 від 07.06.2013 року та №19 від 15.10.2014 року. Вказані рішення сільської ради протягом слухання справи сторонами не оспорювались. Між сторонами існує тривалий конфлікт з приводу порядку користування будинком, про що обидві сторони неодноразово звертались до правоохоронних органів, звинувачуючи один одного у побитті, та до сільської ради. Це підтверджується матеріалами внаслідок розгляду їх звернень Києво-Святошинським РВ ГУМВС України у Київській області, та актами депутатів сільської ради з приводу проживання та реєстрації сторін у будинку, наявними у матеріалах цієї справи. Щодо підстав вселення відповідачів у будинок слід врахувати наступне. Відповідачка [PERSON] зареєстрована у будинку з 2004 року, а неповнолітній [PERSON] з 2006 року. Це підтверджується довідкою форми Ф-3 №1148 від 17.10.2014 року, наявної у матеріалах справи (а.с.50). Суд виходить з того, що на момент реєстрації відповідачів це було узгоджено всіма особами, що мали право оспорювати їх проживання та реєстрацію. Тобто, спорів щодо реєстрації відповідачів у будинку №8 по вул.Вишневій у с.Гатне до цього часу не існувало. Крім цього, позивачі вказали, що звертались до відповідачів з вимогою про оплату квартирної платні на їх користь за проживання у будинку, про що надсилали їм письмові вимоги. Втім, підстав розрахунку вимоги про оплату та правових підстав для оплати саме їм саме у такому розмірі плати за користування приміщеннями будинку не надали. Згідно ч.1ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилими приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України, у разі припинення сімейних відносин з власником колишні члени його сім'ї не позбавляються права користування житловим приміщенням. Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про безпідставність вимоги про виселення відповідачів, оскільки сама наявність конфлікту між мешканцями, та відсутність оплати відповідачами позивачам за користування будинком, не є підставою для виселення осіб, що набули право користування приміщенням, як члени сім'ї власника, з займаних приміщень.

Outcome: partial