Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій», де третя особа [PERSON], про визнання недійсним договору. В обґрунтування позову зазначивши, що 12 квітня 2010 року позивача було прийнято на посаду продавця магазину запчастин в ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій», з 01 липня 2010 року позивач був переведений на посаду завідуючого складом запасних частин. 09 лютого 2012 року між ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір № 61 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. Позивач вважає, що зазначений договір № 61 від 09 лютого 2012 року повинен бути визнаний судом недійсним відповідно до статті 135-2 КЗпІТ України, коли при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади), Перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування, а також типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність розробляються за участю профспілкових об'єднань України та затверджуються Міністерством праці України. Згідно пункту 8 Типової форми договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, члени колективу зобов'язані дбайливо ставитися до цінностей та вживати заходів до запобігання шкоди; в установленому порядку вести облік, складати і своєчасно подавати звіти про рух та залишки цінностей. Як зазначено у договорі № 61 від 09 лютого 2012 року, він був укладений між відповідачем з однієї сторони та завідуючим складом [PERSON] і комірниками - з іншої. Договір був підписаний саме із зазначеними особами, як із матеріально-відповідальними. В той же час, у відповідності до посадової інструкції завідуючого складом запчастин, завідуючий складом взаємодіє з усіма підрозділами підприємства, в тому числі і зі службами обліку та бухгалтерією підприємства, які ведуть облік товарно-матеріальних цінностей та формують документи про їх рух і реалізацію. Тобто, працівники служби обліку та бухгалтерії відповідача є особами, діяльність яких впливає, в тому числі й на збереження товарно-матеріальних цінностей, і складно розмежувати їх матеріальну відповідальність з відповідальністю завідуючого складом та комірників. З огляду на зазначене договір № 61 від 09 лютого 2012 року мав бути укладений не тільки із завідуючим складом [PERSON] та комірниками, але й із працівники служби обліку та бухгалтерії відповідача, оскільки такі працівники що безпосередньо мають відношення до товарно-матеріальних цінностей підприємства, їх обліку, збереження та видачі. Відповідно до пункту 5 Переліку робіт, при виконанні яких може застосовуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, затвердженого Наказом Міністра праці України № 43 від 12 травня 1996 року, до такого переліку внесені роботи, які пов'язані з продажем (видачею) товарів (продукції), їх підготовкою до продажу незалежно від форм торгівлі та профілю підприємства (організації). Враховуючи те, що однією із основ бухгалтерської та облікової роботи є виконання оформлення документів на продаж та видачу товарно-матеріальних цінностей, працівники бухгалтерії та служби обліку відповідача повинні були бути включені у колектив (бригаду), з якою було підписано договір № 61 від 09 лютого 2012 року про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. Те, що договір № 61 від 09 лютого 2012 року не був підписаний також і з працівниками служби обліку та бухгалтерії відповідача - така обставина значно погіршує становище позивача як найманого працівника, адже більша частина відповідальності покладається саме на нього та комірників, в той час як працівники бухгалтерії та служби обліку її не несуть. З огляду на зазначене, умови договору № 61 від 09 лютого 2012 року погіршують становище позивача порівняно з законодавством України. Відповідно до статті 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Спірний договір № 61 від 09 лютого 2012 року про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність було укладено без запровадження роботодавцем колективної (бригадної) матеріальної відповідальності. Відповідний наказ (розпорядження) керівництво ТОВ «Дніпропетровський автоцентр «На Калиновій» не видавало й не погоджувало його з профспілковою організацією (профспілковим представником) підприємства. Таким чином, зміст та умови договору № 61 від 09 лютого 2012 року про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність визначалися, а договір підписувався без попереднього запровадження на підприємстві колективної (бригадної) матеріальної відповідальності погодженого із профспілковою організацією (профспілковим представником) підприємства - все це у сукупності порушило встановлені статтею 130 КЗпП України загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників. На підставі зазначеного позивач просить визнати недійсним договір № 61 від 09 лютого 2012 року про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог на задоволенні позову наполягав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи сповіщений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Надав суду заперечення на позов, в яких просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, на підставі цього суд вважає, що справа підлягає розгляду за відсутності представника відповідача у заочному порядку. Третя особа [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], третю особу [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно наказу № 14 від 12 квітня 2010 року [PERSON] було прийнято в Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» на посаду продавця магазину запчастин. Наказом № 27 від 01 червня 2010 року [PERSON] було переведено на посаду завідуючого складом запасних частин (а.с.6). 09 лютого 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» в особі керівника Лагунова Андрія Юрійовича з одного боку, і членів колективу (бригади) - центральний склад СТО, іменований далі колектив в особі керівника колективу - завідуючого складом запчастин - [PERSON], комірників: [PERSON], [PERSON], з другого боку укладено договір № 61 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність (а.с.9-10). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 статті 1352 Кодексу законів про працю України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Колективна (бригадна) матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади). Згідно з ч. 3 ст. 1352 Кодексу законів про працю України перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування, а також типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність розробляються за участю профспілкових об'єднань України та затверджуються Міністерством праці України. Перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, а також типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність затверджено наказом Мінпраці України від 12.05.96 № 43, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 червня 1996 р. за № 286/1311. Пунктом 3 вищезазначеного Переліку передбачено, що при виконанні роботи, пов'язаною з прийманням на зберігання, обробкою, зберіганням, видачею матеріальних цінностей на складах, базах (нафтобазах), автозаправних станціях, в автогосподарствах, холодильниках, харчоблоках, сховищах, на заготівельних (приймальних) пунктах, товарних і товарно-перевалочних дільницях, у камерах схову, коморах і роздягальнях, з екіпіровкою пасажирських суден, вагонів і літаків може запроваджуватись колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Згідно з пунктом 10 Типового договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність прийом цінностей ведення обліку і подання звітності про рух цінностей здійснюється керівником колективу (бригадиром) матеріально відповідальних осіб. Судом встановлено, що наказом директора ТОВ «Дніпропетровський Автоцентр на Калиновій» №25 від 07.04.2006 у зв'язку з неможливістю розмежування матеріальної відповідальності між працівниками окремих підрозділів, а саме: між працівниками складського господарства, між працівниками автосалону та між працівниками магазину продажу запасних частин, встановлено повну колективну (бригадну) матеріальну відповідальність працівників підрозділів складського господарства, автосалону, магазину продажу запчастин, які виконують роботи з прийому на зберігання, обліку, відпуску (видачі) продукції, укласти договори про повну колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. Даний наказ №25 від 07 квітні 2006 року погоджено на засіданні профкому ТОВ «Дніпропетровський Автоцентр на Калиновій», що підтверджується протоколом засідання профкому від 07.04.2006. Таким чином, посилання позивача в позові та представника позивача в судовому засіданні на те, що спірний договір було укладено без запровадження роботодавцем колективної (бригадної) матеріальної відповідальності, а відповідний наказ підприємство не видавало й не погоджувало з профспілковою організацію підприємства є необґрунтованими та спростовуються вищезазначеним. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України cудові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed