Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У жовтні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача суму боргу розмірі 7510 грн 13 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 01.04.2015 між сторонами укладено цивільно-правовий договір №249 про розповсюдження державних лотерей. На підставі договору відповідач у підзвіт та під повну майнову відповідальність отримувала білети державних лотерей і була зобов'язана звітувати про їх розповсюдження, а також повертати кошти отримані від розповсюдження лотерейних білетів та нерозповсюджені залишки білетів у представництво ТОВ «М.С.Л.». Відповідач належним чином не виконала договірні зобов'язання, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судові засідання не з'явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 39, 40, 44). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачана підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.04.2015 між ТОВ «М.С.Л.» та [PERSON] укладено цивільно-правовий договір №249 про розповсюдження державний лотерей відповідно до якого позивач доручив відповідачу здійснювати від імені оператора здійснювати прийняття у повнолітній фізичних осіб ставок у державні лотереї оператора, здійснювати від імені оператора виплату повнолітнім фізичним особам виграшів в державну лотерею оператора (а.с. 6-16). Відповідно до п. д ч.1 Договору Консультант-продавець зобов'язаний своєчасно, не рідше ніж один раз на тиждень, звітувати за реалізовані лотерейні білети та прийняті ставки в лотерею в представництві Оператора: проводити звірку залишків білетів лотерей та не рідше один раз на тиждень здавати кошти, отримані за розповсюдження лотерейних білетів, чеків гравців (прийнятих ставок у лотерею). Консультант-продавець зобов'язується подавати звіт на всі залишки лотерейних білетів, щомісяця підписувати Акти наданих послуг. Консультант-продавець зобов'язаний не рідше ніж один раз на тиждень, а на вимогу Оператора - протягом одного банківського дня з моменту вимоги перерахувати кошти, одержані від розповсюдження лотерейних білетів Оператора, на банківський рахунок Київського лівобережного представництва Оператора. Консультант-продавець має право здавати кошти одержані від розповсюдження лотерей в касу Київського лівобережного представництва М.С.Л. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державні лотереї в Україні» розповсюджувач державної лотереї виконує такі функції: здійснює прийом ставок від гравців і передає їх оператору державних лотерей; видає (виплачує) призи переможцям державних лотерей у випадках, передбачених умовами проведення державної лотереї; веде облік і надає оператору державних лотерей звітність про рух лотерейних білетів і виручки; забезпечує вільний доступ громадянам до придбання лотерейних білетів і отримання призів; проводить популяризацію державної лотереї та роз'яснює правила участі в ній; виконує інші функції, визначені в укладеному між розповсюджувачем та оператором договорі про розповсюдження державних лотерей. Як вбачається з письмових матеріалів справи, а саме з розписки, написаної власноруч відповідачем вона визнає суму заборгованості перед позивачем у розмірі 7345 грн. 16 коп. та зобов'язалася її повернути в строк до десяти календарних днів з моменту складання даної розписки (а.с. 25). Однак, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань, станом на 28.04.2015 заборгованість перед позивачем становить 7510 грн 13 коп., що відображається у відомості розповсюджувача (руху лотерей за період) з 01.04.2015 по 28.04.2015 (а.с. 22). Відповідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідач порушила умови договору в частині неналежного виконання покладених на неї функцій, що підтверджується відомістю розповсюджувача. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦПК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підставою відповідальності за ст. 625 ЦК є сам факт порушення грошового зобов'язання. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором у розмірі 7510 грн 13 коп. з яких: 6498 грн 16 коп. сума основного боргу; 283 грн 60 коп. - 3 % річних; 728 грн 37 коп. - інфляційні втрати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved