Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У жовтні 2016 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із позовом до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди. Позивач у позові вказує, що проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 06 лютого 1986 року по 02 листопада 1987 року. У 1986 році, при виконанні службового обов'язку в ДРА [PERSON] отримав множинне вогнепальне осколкове поранення голови (контузія головного мозку - 1986 р.) та кінцівок, проявом якого стали шкіряні рубці, що призвело в подальшому до розвитку наслідків перенесеної контузії у вигляді захворювань: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ (контузії головного мозку -1986 р.) у вигляді після травматичної та дисциркулярної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., регресуючий кризовий перебіг, з вираженим церебротенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворно-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Післятравматичний цереборальний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим стибуло - атактичним синдромом, цетральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. Гіпертонічна хвороба II ст. Розповсюджений остеохондроз хребта, що підтверджено медичними документами. У зв'язку з хворобою, отриманою під час проходження військової служби в збройних силах, порушено нормальний життєвий стан позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Постійно виникає колючий біль в серці після психо - емоціональних навантажень, постійне збільшення артеріального тиску, а саме головні болі в потиличній частині і лобній ділянці. Його щодня турбують запаморочення, дзвін у вухах, шум в голові, який збільшується при ходінні та виконанні фізичних навантажень, а також періодичні болі в епігастральній ділянці, печія, болі в колінних суглобах стартового характеру. Всі ці фактори позначились на сні позивача, за останній рік [PERSON] страждає на безсоння, не спить по декілька днів, потім - 1,5-2 години поверхневого сну, і знову декілька днів безсоння на фоні сильних больових відчуттів. Заробітна плата [PERSON] була основним засобом існування родини позивача, а на теперішню пенсію забезпечити себе та свою родину хоча б самим необхідним є просто неможливим. Це додає йому багато неприємних відчуттів, [PERSON] змушений витрачати кошти на відновлення свого здоров'я, оскільки в місцевій поліклініці у видачі безоплатних медикаментів відмовляють, а платні ліки він не може придбати через їх високу ціну. [PERSON] зазначає, що не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху. Все це постійно і негативно позначалося і визначається сьогодні на його душевному стані. Тривале лікування позначилося не тільки на здоров'ї позивача, а також на його психіці, постійно виникають проблеми з придбанням ліків, які є занадто дорогими. Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання. Значна частина пенсії, яку отримує [PERSON], витрачається на придбання ліків та оздоровлення, постійні медичні огляди, санаторне лікування. Оцінюючи моральну шкоду [PERSON] виходить із тривалості й глибини своїх душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок захворювання, а також з фізичного та фактичного значного погіршення стану здоров'я, оскільки, ушкодження здоров'я він зазнав проходячи військову службу в ДРА з 1986 року. Після чисельних лікувань його стан здоров'я не покращився. За результатами огляду за висновками медико-соціальної експертної комісії позивачеві була встановлена ІІІ група інвалідності, яка пов'язана з виконанням ним обов'язків військової служби. Довідкою на МСЕК по встановленню причинного зв'язку захворювань підтверджується, що захворювання як їх наслідки - це травми, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з Міністерства оборони України на свою користь моральну шкоду у розмірі 100\~000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, викладені у заяві, просить їх задовольнити. Суду пояснив, що встановлена йому ІІІ група інвалідності є наслідком отриманого поранення у 1986-му році, повязаному з виконанням ним обовязку військової служби при перебуванні у країні, де проводились бойові дії. Свої моральні страждання пояснює тим, що його здоровя з кожним роком погіршується, що призводить до тривалого лікування, реабілітації та потребує значних коштів. Погіршились його соціальні звязки, він фактично втратив можливість вести повноцінне життя. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просить відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки він не надав доказів спричинення йому моральної шкоди Міністерством оборони України. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 06 лютого 1986 року по 12 листопада 1987 року. У 1986 році, при виконанні службового обов'язку в ДРА [PERSON] отримав множинне вогнепальне осколкове поранення голови (контузія головного мозку - 1986 р.) та кінцівок, проявом якого стали шкіряні рубці, що призвело в подальшому до розвитку наслідків перенесеної контузії у вигляді захворювань: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ (контузії головного мозку -1986 р.) у вигляді після травматичної та дисциркулярної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., регресуючий кризовий перебіг, з вираженим церебротенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворно-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Післятравматичний цереборальний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим стибуло-атактичним синдромом, цетральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. Гіпертонічна хвороба II ст. Розповсюджений остеохондроз хребта, що підтверджено медичними документами. У зв'язку з хворобою, отриманою під час проходження військової служби, порушено нормальний життєвий стан позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Постійно виникає колючий біль в серці після психо-емоціональних навантажень, постійне збільшення артеріального тиску, а саме головні болі в потиличній частині і лобній ділянці. Позивача турбують запаморочення, дзвін у вухах, шум в голові, який збільшується при ходінні та виконанні фізичних навантажень, печія, болі в колінних суглобах стартового характеру. Оцінюючи моральну шкоду [PERSON], суд виходить із тривалості й глибини його душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок захворювання, а також з фізичного та фактичного значного погіршення стану здоров'я, оскільки, ушкодження здоров'я він зазнав проходячи військову службу в ДРА з 1986 року. Після чисельних лікувань стан здоров'я [PERSON] не покращився. За результатами огляду за висновками медико-соціальної експертної комісії позивачеві була встановлена ІІІ група інвалідності, яка пов'язана з виконанням ним обов'язків військової служби. Довідкою на МСЕК по встановленню причинного зв'язку захворювань підтверджується, що захворювання як їх наслідки - це травми, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1); моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; (частина 2). Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням військової служби, що дає змогу зробити висновок про право позивача вимагати відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, яка була заподіяна Позивачу внаслідок втрати здоровя, необхідно врахувати глибину моральних страждань, принципи розумності та справедливості, а тому суд вважає достатнім розмір відшкодування у 10 000 грн. Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про збройні сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Отже обовязок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається саме на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган. Зазначений висновок відповідає правовій позиції ВСУ, викладений в постанові від 21 жовтня 2014 року у справі №3-86гс14, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для суддів. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору.

Outcome: partial