Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа Громадська організація «Фонд допомоги Олени Орєхової» про розірвання договору довічного утримання. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона 31.01.2017 за сприяння Громадської організації «Фонд допомоги Олени Орєхової » уклала з відповідачкою [PERSON] договір довічного утримання №55, за умовами якого позивачка передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а відповідачка [PERSON] взяла на себе обов`язок забезпечувати [PERSON] утриманням довічно на умовах, встановлених договором довічного утримання. Посилалась на те, що п.7 договору передбачав грошове утримання позивачки шляхом одноразової сплати 60 000 грн. та щомісячного грошового утримання у розмірі 900 грн. Вказувала, що за умовами договору довічного утримання щомісячне грошове утримання мало б здійснюватися одним зі способів: перерахування грошових коштів на картковий рахунок позивачки, поштовим переказом за місцем проживання позивачки або готівкою на руки під розписку до 10 числа поточного місяця. У позовній заяві зазначила, що до 10 лютого 2017 року, тобто перший платіж, який повинен був бути здійснений за умовами договору довічного утримання від 31.01.2017, відповідачкою [PERSON] здійснено не було та грошові кошти позивачці не перераховано та не передано. З цих підстав, як зазначила позивачка у позовній заяві, 13.02.2017 вона звернулася до Громадської організації «Фонд допомоги Олени Орєхової» із заявою про допущене порушення її прав. Лише після отримання скарги позивачки 17.02.2017, позивачці було здійснено перерахування коштів поштовим переказом. Посилаючись на те, розраховувала на підтримку та належне виконання умов договору, однак з першого місяця дії договору переконалася у зневажливому ставленні до неї, позивачка звернулася до суду з даним позовом, у якому з підстав неналежного виконання умов договору довічного утримання, просила суд розірвати такий договір. Провадження у справі відкрито ухвалою від 10.05.2017 (суддя Роман О.А.). На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 08.11.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Справа розглянута в порядку загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні 06.12.2018 р. до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анцифєрову А.М., якою здійснювалося нотаріальне посвідчення договору довічного утримання, про розірвання якого судом ініціювала питання позивачка у даній справі. У підготовчому судовому засіданні 04.04.2019 від представника позивача було прийнято позовну заяву в новій редакції. Позовні вимоги представник [PERSON]. додаткового обґрунтував тим, що за період розгляду справи у суді з квітня 2017 року до моменту уточнення позовних вимог у квітні 2018 року, мало місце неодноразове порушення умов договору, в результаті чого позивачка [PERSON] категорично наполягає на розірванні договору довічного утримання у судовому порядку. Зокрема, представник позивачки додатково посилався на те, що після першого порушення умов договору у лютому 2017 року, за час розгляду справи у суді мало місце ще 8 випадків порушень умов договору довічного утримання у вигляді нездійснення платежів згідно умов договору довічного утримання або здійснення їх несвоєчасно. Посилаючись на те, що підставою для розірвання договору довічного утримання є встановлення факту хоча б одного випадку порушення умов договору, а у конкретній справі такі порушення мали систематичний характер, а також зважаючи на те, що між сторонами склалися неприязні відносини, які нівелюють мету укладення договору довічного утримання, просив розірвати договір довічного утримання, укладений 31 січня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , який було посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анцифєровою А.М. за номером в реєстрі 55. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що не бажає мати ніяких відносин з відповідачкою, оскільки укладаючи договір довічного утримання, розраховувала на отримання грошового утримання та нормального ставлення до себе. Посилалася на те, що Громадська організація «Фонд допомоги Олени Орєхової» спеціалізується на пошуку за винагороду людей, які утримуватимуть людей похилого віку, однак сам Фонд не несе будь-якої відповідальності за якість наданого утримання та своєчасність надання допомоги. Вказувала на те, що у свої літні роки, будучи інвалідом першої групи по зору, змушена була ходити до Фонду та вимагати від [PERSON] виконання нею своїх же обов`язків. Зазначила, що після чергового випадку порушення виконання умов договору, перестала отримувати кошти від [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Звертав увагу суду на ті обставини, що платежі за договором довічного утримання здійснювалися відповідачкою на картковий рахунок позивачки, відкритий в АТ «Ощадбанк». При цьому, з виписок по картковому рахунку вбачається, що за два роки мало місце 8 випадків, коли кошти на рахунок позивачки не надходили, або ж надходили не своєчасно. Вказував на те, що протягом останнього року розгляду справи у суді позивачка перестала отримувати кошти, які надходили від [PERSON] Представник відповідачки у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що перший випадок несвоєчасного перерахування коштів мав місце у зв`язку з тим, що [PERSON] не могла узгодити з [PERSON] спосіб здійснення перерахунку коштів. Зазначав, що у подальшому [PERSON] своєчасно та щомісячно здійснювала платежі за договором довічного утримання, що виключає можливість його розірвання у судовому порядку, про що долучив відповідні квитанції. Представник третіх осіб - Громадської організації «Фонд допомоги Олени Орєхової» та ПН КМНО Анцифєрової А.М. у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку. У зв`язку з чим суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності даних осіб. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Позивач [PERSON] , [INFO] , постійно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , має інвалідність 2 групи за трудовим каліцтвом. З матеріалів справи вбачається, що 31 січня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який було посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анцифєровою А.М. за номером в реєстрі 55, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] належну позивачці на праві власності квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язалася забезпечувати [PERSON] утриманням довічно на умовах договору. Зокрема, відповідно до п. 7 Договору [PERSON] взяла на себе обов`язок довічно фінансово утримувати [PERSON] , тобто забезпечувати її грошовими ресурсами для задоволення її життєвих потреб. Сторони домовилися, що грошове утримання складається з первинного платежу у розмір 60 000 грн. та щомісячних платежів у розмірі 900 грн. на місяця. Сторони домовилися, що грошове утримання буде надаватися [PERSON] шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. У пункті 8 Договору сторони домовилися, що щомісячне грошове утримання буде щомісячно виплачуватися [PERSON] на користь [PERSON] , починаючи з моменту укладення договору до 10 числа поточного місяця на ТВБВ №10026/0104 ГУ АТ «Ощадбанк» по місту Києві та Київській області, МФО 322669, код ЄДРПОУ 09322277, № транзитного рахунку [NUMBER] , № карткового рахунку [NUMBER] , або поштовим переказом за адресою: [ADDRESS] , або готівкою на руки під розписку. Цим же пунктом сторони передбачили, що у випадку зміни способу отримання щомісячного грошового утримання [PERSON] зобов`язана завчасно (за 15 днів) в письмовій формі повідомити про це [PERSON] за її поштовою адресою. Таким чином, у Договорі довічного утримання сторонами було погоджено три способи здійснення щомісячного грошового утримання: банківська карта, поштовий переказ, особисто в руки. При цьому, для здійснення банківського переводу сторонами було погоджено конкретний рахунок для здійснення грошового переказу у розмірі 900 грн., а саме картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] в ТВБВ №10026/0104 ГУ АТ «Ощадбанк» по місту Києві та Київській області. Також зі змісту договору вбачається, що перше грошове утримання повинне було бути здійснене [PERSON] до 10 лютого 2017 року. В той же час, судом встановлено, що перше грошове утримання на ім`я [PERSON] за лютий 2017 року надійшло 16 лютого 2017 поштовим переказом за адресою [PERSON] (а.с.11). Таким чином, у перший же місяць мав випадок порушення умов договору довічного утримання. Таких висновків суду не спростовують посилання представника відповідачки на те, що затримка розрахунку відбулася у зв`язку з необхідністю погодження з [PERSON] способу здійснення грошового утримання, адже такі способи були чітко встановлені договором довічного утримання та не потребували додаткового узгодження. В подальшому, як посилається у позовній заяві (в редакції від 04.04.2019) представник позивача, [PERSON] не здійснювала переказ грошового утримання на користь [PERSON] в серпні, вересні та листопаді 2017 року, а також в січні, лютому, березні та травні 2018 року. Крім того, у червні 2018 року перерахувала 505 грн., тоді як потрібно було 900 грн. На підтвердження своєї позиції позивачкою надано суду виписки з карткового рахунку АТ «Ощадбанк» за періоди з 01.01.2017 по 21.12.2017, з 01.10.2018 по 04.12.2018, з 01.01.2018 по 16.05.2018, з 01.06.2018 по 13.06.2018. На спростування таких тверджень позивача, представником відповідачки 05.08.2019 надано суду копії квитанцій про здійснення грошових переказів на банківський рахунок [PERSON] за серпень 2017 року у розмірі 900 грн. (платіж 08.08.2017), за вересень 2017 року у розмірі 900 грн. (платіж від 07.09.2017), за листопад 2017 року у розмірі 900 грн. (платіж 07.11.2017), за лютий 2018 року у розмірі 900 грн. (платіж 07.02.2018), за січень 2018 року у розмірі 900 грн. (платіж 04.01.2018), за травень 2018 року у розмірі 900 грн. (платіж 08.05.2018), за березень 2018 року у розмірі 900 грн. (платіж 09.03.2018). У такий спосіб представник відповідача доводив суду, що все ж таки відповідачка [PERSON] здійснювала перекази грошових коштів на користь [PERSON] , а відтак сумлінно виконувала умови договору, що свідчить про відсутність підстав для його розірвання. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши докази, надані сторонами, суд встановив, що у конкретному випадку мало місце невиконання умов договору довічного утримання [PERSON] . До такого висновку суд дійшов, проаналізувавши умови п. 8 Договору, відповідно до якого сторони чітко передбачили банківський рахунок, на який [PERSON] повинна була перераховувати грошові кошти щомісячно у розмірі 900 грн., а саме рахунок № [NUMBER] 5794, відкритий на ім`я [PERSON] в ТВБВ №10026/0104 ГУ АТ «Ощадбанк» по місту Києві та Київській області В той же час, за виписками, наданими самою позивачкою [PERSON] , вбачається, що періодично на рахунок в АТ «Ощадбанк» № [NUMBER] 5794, відкритий на ім`я [PERSON] для отримання пенсії, періодично окрім пенсії надходили грошові кошти у розмірі 900 грн. з призначенням платежу «поповнення карткового рахунку». За квитанціями, наданими представником [PERSON] , вбачається, що в серпні, вересні, листопаді 2017 року, а також в січні, лютому, березні, травні 2018 року [PERSON] здійснювала платежі в розмірі по 900 грн. як поповнення банківського рахунку № [NUMBER] в АТ «Ощадбанк», за яким отримувачем зазначено [PERSON] . Таким чином, окрім першого платежу у лютому 2017 року, який було здійснено із запізненням на 7 днів шляхом поштового переказу за адресою проживання [PERSON] , усі решта переказів коштів, якщо і мали місце, то були здійснені на рахунок, який є відмінним від рахунку, встановленого договором довічного утримання. Перерахування коштів на інший рахунок, ніж передбачено договором, суд не може вважати належним виконанням договору довічного утримання. Крім того, сама позивачка [PERSON] заперечує факт отримання коштів у конкретні місяці, коли кошти перераховувалися на рахунок, який не був її пенсійним рахунком. Такі кошти, за твердженням представника позивача поверталися платнику [PERSON] та про існування таких платежів [PERSON] навіть не було відомо. Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Зважаючи на те, що суду не було надано доказів своєчасного перерахування коштів у лютому 2017 року, а в подальшому - доказів перерахування коштів на банківський рахунок, визначений договором довічного утримання, а також з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів про те, що [PERSON] повідомляла [PERSON] про зміну реквізитів для здійснення платежів, суд констатує факт невиконання та неналежного виконання умов договору довічного утримання, у зв`язку з чим вбачає підстави для задоволення позову та розірвання договору довічного утримання як це передбачено ст.755 ЦК України. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обгрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,0 грн. (за ставкою, що діяла на час звернення позивача до суду), оскільки позивач, на користь якої постановлено рішення, була звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного, ст.ст.526, 755 ЦК України,

Outcome: approved