Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до Головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко Світлани Михайлівни щодо встановлення факту в діях головного лікаря щодо належної повної відповіді на порушені питання в інформаційному запиті НПГО «Право на захист» від 11 жовтня 2013 року за вих.№64, яке також не відповідають законодавчо-правовим актам вищої юридичної сили: ст.ст.3,8,9,21,24,34,40,55,64,68 Конституції України та статей 3,4,14-16,19,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»; зобов'язати головного лікаря «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко С.М. з дня набрання чинності рішення в термін п'яти днів надати відповідь на порушені питання в інформаційному запиті НПГО «Право на захист» від 11.10.2013 за вих. №64 відповідно до змісті запитання викладеного у запиті на адресу - [ADDRESS], 49100; зобов'язати головного лікаря «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко С.М. вчинити певні дії: утримуватися від вчинення антиконституційних дій щодо ненадання своєчасних, повних, правдивих відомостей ГО НПГО «Право на захист», що є порушенням ст.40 Конституції України. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 11 жовтня 2013 року заступник керівника НПГО «Право на Захист» [PERSON] звернувся до розпорядника інформації - Головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко С.М. з інформаційним запитом, у якому, на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» просила надати інформацію, а саме діючу на сьогодення поточного року ліцензію Міністерства охорони здоров'я на право провадження господарської діяльності з медичної практики Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11»; сертифікат Державної акредитації Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» за період з 01 січня 2012 року та на сьогодення поточного року та вхідний реєстровий номер інформаційного запиту НПГО «Право на Захист» від 11 жовтня 2013 року в журналі запитів публічної інформації розпорядника інформації. 15 жовтня 2013 року за вих. №71206 Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради за підписом головного лікаря Тихоненко С.М. позивачу надано відповідь на зазначений вище запит з посиланнями на Закон України «Про звернення громадян», тобто фактично відмовлено у надані запитуваної інформації за Законом України «Про доступ до публічної інформації. Разом з тим, до теперішнього часу заступником керівника НПГО «Право на захист» [PERSON] не отримана відповідь на зазначений запит і за Законом України «Про звернення громадян», що змусило звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлені належним чином, надали заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягали в повному обсязі. Відповідач головний лікар Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко С.М. у судове засідання не з'явилася, надала заяву про закриття провадження у справі, оскільки заявлений позов не підлягає розгляджу в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Закон України «Про інформацію» вказує, що реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 11 жовтня 2013 року заступник керівника НПГО «Право на Захист» [PERSON] звернулася до розпорядника інформації - Головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко С.М. з інформаційним запитом, у якому, на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» просила надати діючу на сьогодення поточного року ліцензію Міністерства охорони здоров'я на право провадження господарської діяльності з медичної практики Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11»; сертифікат Державної акредитації Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» за період з 01 січня 2012 року та на сьогодення поточного року та вхідний реєстровий номер інформаційного запиту НПГО «Право на Захист» від 11 жовтня 2013 року в журналі запитів публічної інформації розпорядника інформації. 15 жовтня 2013 року за вих. №71206 Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради за підписом головного лікаря Тихоненко С.М. НПГО «Право на захист» надано одну відповідь на 12 запитів отриманих відповідачем проте, що в порядку ст.15 Закону України «Про звернення громадян» запитувана інформація не має статусу публічної, а відповідно запити не є інформаційними згідно приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації». Таким чином, розпорядник інформації головний лікар Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко С.М. визначила, що запитувана інформація не має статусу публічної. Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненням громадян слід розуміти викладені в письмовій формі або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення адресуються, в тому числі, підприємствам, установам та організаціям, незалежно від форм власності, а у зверненні повинно бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, та викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги, а письмове звернення повинно бути підписано заявником із зазначенням дати. В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Частини 1,3,4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачає, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Таким чином, встановивши, що запитувана інформація в запиті заступника керівника НПГО «Право на захист» [PERSON] не підпадає під дію Закону України «Про доступ до публічної інформації», головний лікар Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко С.М. в порушення приписів Закону України «Про звернення громадян» та ст.40 Конституції України не надала повної відповіді на кожен запит, в тому числі і на запит №64 від 11 жовтня 2013 року, який до неї надійшов. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про зобов'язання відповідача головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко С.М. на запит заступника керівника НПГО «Право на захист» [PERSON] №64 від 11 жовтня 2013 року згідно ст.40 Конституції України та Закону України «Про звернення громадян» у встановлений цим законом строк надати відповідь, яку направити на адресу - [ADDRESS], а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Що стосується вимог про встановлення факту в діях головного лікаря щодо належної повної відповіді на порушені питання в інформаційному запиті НПГО «Право на захист» від 11 жовтня 2013 року за вих.№64, яке також не відповідає законодавчо-правовим актам вищої юридичної сили: ст.ст.3,8,9,21,24,34,40,55,64,68 Конституції України та статей 3,4,14-16,19,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в порядку цивільного судочинства встановлюються факти, які зазначені в ч. 1 ст. 256 ЦПК України чи інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Між тим, встановлення даного факту не передбачено ст. 256 ЦПК України. Вимоги про зобов'язання головного лікаря «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко С.М. вчинити певні дії: утримуватися від вчинення антиконституційних дій щодо ненадання своєчасних, повних, правдивих відомостей ГО НПГО «Право на захист», що є порушенням ст.40 Конституції України, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем обрано спосіб захисту не передбачений ст.16 ЦК України. Таким чином, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме зобов'язати відповідача головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко С.М. на запит заступника керівника НПГО «Право на захист» [PERSON] №64 від 11 жовтня 2013 року згідно ст.40 Конституції України та Закону України «Про звернення громадян» у встановлений цим законом строк надати відповідь, яку направити на адресу - [ADDRESS]. В іншій частині позову - відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради підлягає стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн. в дохід держави.

Outcome: partial