Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 26.05.2007 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли. Остаточно шлюбні відносини припинені у серпні 2020 року. Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини. Позивач також зазначає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Згідно з ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.10.2020 справу було передано для розгляду до Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю. Вказана цивільна справа була отримана Святошинським районним судом м. Києва в 03.12.2020 та передана відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи в моє провадження. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2020 позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання ухвали судді надано клопотання. Вимоги ухвали від 07.12.2020 року виконані. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.11.2020 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.22). Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки подання відповідних заяв по суті. Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. В матеріалах справи міститься заява відповідача, у якій вона просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами по справі 26.05.2007 року укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №956 (а.с. 3). Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 11). Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно з положеннями ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В порядку положення ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. З викладеного,

Outcome: approved