Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області померла його рідна сестра [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить двохкімнатна квартира [ADDRESS] належна [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 1992 року. Спадкоємцями другої черги за законом залишилися позивач та його брат [PERSON], який відмовляється від своєї частки у спадщині на користь позивача. Однак коли він звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру, а тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання представник позивача за угодою, адвокат Чудак В.Д. не з'явився, однак надіслав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак голова селищної ради надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнає в повному обсязі, просить справу розглянути за відсутності їх представника. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 7). Згідно копії договору купівлі продажу від 14 лютого 1992 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.8-9). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради від 08 квітня 2015 року № 232, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із квартири [ADDRESS]. Крім того в довідці зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями майна залишилися брати [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). [PERSON] від своєї частки у спадщині відмовився на користь позивача. Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою №229/0116 від 17 квітня 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.17). Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] дійсно є сестрою [PERSON] (а.с.6.) Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved