overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. На обгрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 24.07.2014 року. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], яка проживає з нею. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, протягом останніх чотирьох місяців проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.07.2014 року (а.с. 3). Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сімейне життя в сторін не склалося, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 18.06.2011 року виконавчим комітетом Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №1. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що шлюб для нього перший. Спільних дітей не мають. У шлюбі прожили 5 років. Припинили шлюбні відносини з січня 2016 року і з того часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. На теперішній час їх шлюб носить формальний характер. Збереження їх сімї не можливо, оскільки він проживає з іншою жінкою. На сьогодні кожний з них проживає власним життям, тому підстав для надання строку на примирення просить не надавати. Відповідач позов визнала та пояснила суду, що шлюб для неї другий. Від першого шлюбу має двох дітей. Позивачу дітей на народила, оскільки він молодший за неї. На сьогодні вона проживає з іншим чоловіком, тож строк на примирення просила не надавати. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 18.06.2011 року виконавчим комітетом Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №1, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №250464. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON]. /а.с.6/ Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень сторін суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 21.04.2005 року вони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №128. Від шлюбі [INFO] року народилася [PERSON], яка мешкає з ним та знаходиться на його утриманні. Пояснив, що сумісне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність поглядів на сімейні відносини Спільне господарство не ведуть з жовтня 2010 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з жовтня 2009 року. З червня 2011 року спільна дитина сторін мешкає разом з позивачем, з цього часу відповідачка фактично не цікавилася життям своєї дочки, матеріальної допомоги не здійснювала. Існує спір про місце мешкання дитини На підставі наведеного бажає розірвати шлюб. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка до судового засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 21.04.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №128. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 24.04.2013 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі (а.с.12). Згідно довідки з КСН «Центральний 1» від 27.04.2016 року неповнолітня [PERSON], [INFO] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON], 1986 року народження (а.с.19). Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, зазначивши, що 25.09.2010 року Іллічівським районним судом між ним та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. З 2015 року сторони почали відчувати нерозуміння один до одно . З листопада 2015 року сторони ведуть окреме один від одного життя, разом не мешкають . При спільних зустрічах між сторонами виникають сварки через різні погляди на життя, в результаті яких страждають малолітні діти, які проживають з позивачем і знаходяться на його матеріальному забезпеченні. Вважає , що сім'ю зберегти неможливо і причин для збереження шлюбу немає . Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечувала. Згідно свідоцта про шлюб серія 1-НО №220185 від 25.09.2010 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис №227. З матеріалів справи вбачається, що у сторін є спільні неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, сімя розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, та підстав для її збереження немає .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просив звільнити рухоме майно з під арешту, а саме: автомобіль «Daewoo Lanos», 2003 р.в., д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] Мотивував свої позовні вимоги тим, що підстави для арешту майна відсутні, оскільки заборгованість виникла не з його вини та на даний час заборгованість по аліментам відсутня. Просить звільнити автомобіль з-під арешту, оскільки таке унеможливлює реалізації ним свого права власності. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що автомобіль ««Daewoo Lanos», 2003 р.в., д.н.з. [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Петрової А.І. від 16.12.14 року накладено арешт на майно [PERSON] в межах суми боргу. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що станом на 24.02.2016 року заборгованість по аліментах у позивача відсутня, наявна переплата. Згідно ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Наявність накладеного обтяження нерухомого майна, належного позивачеві, порушує його права, що дає підстави для їх судового захисту. Оскільки позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності через накладення арешту на майно, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» кошти в сумі 58 800,00 грн. сплачені за договором фінансового лізингу №000610 від 20.07.2015. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 20.07.2015 року він з відповідачем уклав договір фінансового лізингу, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - транспортний засіб - автомобіль Geely CK 2013 року випуску у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. На виконання умов договору позивач сплатив 58 800 грн. 00 коп., що складає 50% вартості автомобіля. Посилаючись на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києві від 30.03.2016 договів фінансового лізингу №000610 від 20.07.2015 визнано недійсним, просить стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» кошти в сумі 58 800,00 грн. сплачені за договором фінансового лізингу №000610 від 20.07.2015. Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав заяву про підтримання позову, розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи Представник відповідача в судове засідання не з»явився,про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що20.07.2015 року [PERSON] з відповідачем уклав договір фінансового лізингу, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - транспортний засіб - автомобіль Geely CK 2013 року випуску у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. На виконання умов договору позивач сплатив 58 800 грн. 00 коп., що складає 50% вартості автомобіля. Рішенням Печерського районного суду м. Києві від 30.03.2016 договів фінансового лізингу №000610 від 20.07.2015 визнано недійсним. Ухвалою суду від 10.08.2016 позовні вимоги [PERSON] в частині вимоги про стягнення збитків у сумі 11 500 грн. залишено без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених останньою грошових коштів у розмірі 58 800 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 703,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 03 липня 2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 11900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 48% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 29 березня 2016 року має заборгованість в сумі 21898,1 гривень. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 липня 2014 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 03 липня 2014 року (а.с.11), копією заяви-приєднання до умов продукту «Кредитна картка» (а.с.12), копією постанови Правління Національного банку України №914 від 21 грудня 2015 року (а.с.18) та копією рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №234 від 22 грудня 2015 року (а.с.19). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-10) станом на 29 березня 2016 року сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 21898,1 грн. в тому числі: 5743,79 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3934,63 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 259,49 грн. - поточна заборгованість за процентами, 6104,07 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 2, 00 грн. - заборгованість за РКО, 5854,12 грн. - пеня. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2013 року. Від даного шлюбу вони дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Сімейно-шлюбні відносини не підтримують з листопада 2014 року, спільного господарства не ведуть. Тому просив шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву якою просив слухати справу без його участі, позов підтримав, проти примирення заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 04 червня 2013 року перебувають в зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Враховуючи, що сторони тривалий час проживають окремо, шлюб існує формально, та оскільки позивач проти примирення заперечує, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Через відсутність власного житла, різні характери та погляди на життя їх сімейне життя не склалося. У вересні 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально, тому просив його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав, проти примирення заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 11 грудня 2010 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві, від цього шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.18) та копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, проти примирення заперечував, відповідачка заперечення проти позову не подала, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2007 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок різних поглядів на сімейне життя та різних характерів, їх шлюб фактично розпався. Тому просив його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав, проти примирення заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 19 травня 2007 року перебувають в зареєстрованому виконкомом Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5) та копією свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, проти примирення заперечував, відповідачка позов визнала, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що він знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2004 року, Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені через різні погляди на сімейне життя, відсутність між ними взаємного порозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачкою є неможливим. Майнового спору між ними немає, а син залишиться проживати разом з відповідачем. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином та своєчасно, причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2004 року, шлюб був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції , актовий запис № 289. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved