Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 2012 року вони з відповідачем проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання в них народилась дочка, [PERSON], [INFO]. Згідно із свідоцтвом про її народження батьком дитини є відповідач. На даний момент вони з відповідачем проживають окремо, останній у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання їхньої дитини не надає, а вона не може в повній мірі забезпечити належний рівень матеріального забезпечення дочки, оскільки не працює, тому що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, інших доходів не має. Дочка проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач у свою чергу нехтує своїми батьківськими обов'язками, про добробут і матеріальне забезпечення їхньої дочки не піклується. У зв'язку із цим вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Вважає, що вона також має право на утримання до досягнення їхньою дитиною трьохрічного віку. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, тому вона вимушена порушувати питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з цим, за згодою позивачки, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 2012 року сторони у справі проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання в них народилась дочка, [PERSON], [INFO]. Згідно із свідоцтвом про її народження батьком дитини є відповідач. На даний момент сторони проживають окремо. Дочка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання їхньої дитини. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в твердій грошові сумі в розмірі 500 грн. до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з 24 квітня 2015 року. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved