Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 30 вересня 2016 року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої увійшли 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані на території Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Вказує, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, однак пропустив визначений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини. Причиною пропуску цього строку стало те, що він 15.11.2017 року став інвалідом ІІ групи та вкрай тяжке матеріальне становище, тому просить визначити йому додатковий строк три місяці для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2018 року на підставі ст. 51 ЦПК України, проведено заміну неналежного відповідача Великочернятинську сільську раду Старокостянтинівського району Хмельницької області на належного [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просить задоволити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечила проти заявлених позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2016 року помер [PERSON], який для позивача був рідним батьком. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав один [INFO]. 12 січня 2017 року за заявою [PERSON] Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 13/2017 до майна померлого та 5 квітня 2017 року видано їй свідоцтво про право на спадщину за законом. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], де у графі «батько» зазначено [PERSON], матеріалами спадкової справи № 13/2017, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого 30 вересня 2016 року [PERSON] Таким чином, відповідачка [PERSON] є спадкоємцем пятої черги законом до майна померлого [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила спадкові права. Позивач [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв, оскільки у визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини не подавав нотаріусу заяву про прийняття спадщини й на день смерті матері не був зареєстрований та не проживала разом із ним. Частиною 1 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз ч. 3 ст. 1272 ЦК України дає підстави для висновку, що дана норма може бути застосована, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини без поважних причин, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що перебіг строку, у межах якого спадкоємці мали право прийняти спадщину, розпочався з 30 вересня 2016 року й закінчився 30 березня 2017 року. У вищезазначений строк позивач [PERSON] не прийняв спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті батька [PERSON] Як зазначає позивач, це сталося внаслідок того, що він встановлював собі групу інвалідності та перебував у скрутному матеріальному становищі. Так, дійсно із наданих суду письмових документів вбачається, що позивач є інвалідом ІІ групи довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням серії АА1 № 884339 від 15.11.2017 року (а.с. 3). Разом з тим, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що внаслідок перенесеної ним операції чи хвороби існували обставини непереборної сили, щодо неможливості своєчасно прийняти спадщину. Посилання позивача на скрутне матеріальне становище не заслуговують на увагу, оскільки подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини не повязане з будь-якими матеріальними затратами. Таким чином, оцінивши в сукупності усі надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] без поважних на те причин, а тому у суду відсутні підстави для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Outcome: dismissed