Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.06.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складають між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійсненні операції по картрахункам. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у томі числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 28.02.2017 року має заборгованість в сумі 38318,07 грн., яка складається з наступного: 3442,83 грн. заборгованість за кредитом; 29496,50 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3077,88 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1800,86 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання, і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 38318,07 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» задоволені частково: стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.06.2010 року на загальну суму 32939,33 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 3442,83 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 29496,50 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1376,00 грн.; в задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги [PERSON] посилається на грубе порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права; апелянт вважає, що у звязку з порушенням норм процесуального права судом був задоволений позов, який не було обґрунтовано належними та допустимими доказами; апелянт звертає увагу на ту обставину, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем ґрунтуються, виходячи з доданих до позовної заяви документів, з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, але вважає неможливим надання кредиту за Анкетою-заявою, як кредитним договором, факт підписання лише однієї Анкети-заяви без підписання Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів не може свідчити про укладення договору; судом не взято до уваги, що Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи ним не підписувались, їх йому ніхто не надавав для ознайомлення; суд дійшов неправильного висновку про наявність у нього кредитної картки зі строком дії до кінця 2018 року; його було позбавлено права на надання відповідних доказів, а саме у допиті свідка; судом не взято до уваги, що банком не були надані документи в обґрунтування свого посилання на ту обставину, що відповідач інформувався про зміну умов кредитування, в тому числі про збільшення процентів; посилання суду на приписи ст. 634 ЦК України (стосовно договору приєднання) жодним чином не спростовує тверджень про потребу укладання такого договору в письмовій формі; апелянт вважає, що надані позивачем виписка та розрахунок щодо кредитного ліміту та розміру процентів за користування кредитом суперечать анкеті-заяві, тому не можуть бути прийняті судом як докази; апелянт просить також взяти до відома, що твердження позивача про зняття готівки з карточки протягом доби в конкретних населених пунктах не відповідає дійсності, оскільки він там не знаходився; в роздруківці СМС вказано номер телефону, який йому не належить; 25.03.2014 року в телефонному режимі ним було проінформовано банк про втрату картки; звернувшись з позовом у квітні 2017 року позивач пропустив трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. У судовому засіданні апеляційного суду відповідач [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання апеляційного суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем належним чином взяті на себе зобовязання за спірним кредитним договором не виконано, унаслідок чого наявні підстави для стягнення заборгованості за цим договором. Проте нарахована сума пені та комісії в розмірі 3077,88 грн., а також штрафів в розмірах 500,00 грн. (фіксована частини) та 1800,86 грн. (процентна складова) стягненню не підлягають в силу положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». При цьому суд першої інстанції вважав не пропущеним строк позовної давності Проте повністю погодитися з такими висновками неможливо, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції 18.06.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 1000 грн. зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало про те, що [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконав, на вимоги банку не реагував, унаслідок чого станом на 28 лютого 2017 року виникла заборгованість у розмірі 38318 грн. 07 коп. коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 3442 грн.83 коп.; заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 29496 грн. 50 коп.; пеня та комісія у розмірі 3077 грн. 88 коп.; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; штраф (процентна складова) у розмірі 1800 грн.86 коп. При цьому позивачем до позовної заяви надані розрахунок заборгованості, копія заяви позичальника [PERSON], Умови та правила надання банківських послуг, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; в процесі розгляду справи відповідачем надана Памятка клієнта, з яких вбачається, що 18.06.2010 року [PERSON] надав банку Заяву, в якій клієнтом зазначено та власноруч підписано, що «я ознайомився та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку. Я виражаю згоду, що ця Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між мною та банком договір про надання банківських послуг»; кредитну картку №5577212914138907 та ПІН отримав18.06.2010 року, що підтвердив своїм підписом; надані документи також свідчать про те, що за кредитним договором здійснювалось погашення кредиту, процентів до 24.03.2014 року. Зазначеним доказам судом першої інстанції дана належна правова оцінка і у апеляційного суду немає підстав вважати їх неналежними доказами укладання з відповідачем кредитного договору. З огляду на зазначені докази, а також виходячи із положень ст. 639 ЦК України, відповідно до якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що є неможливим надання кредиту за Анкетою-заявою, як кредитним договором, а факт підписання лише однієї Анкети-заяви без підписання Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів не може свідчити про укладення договору. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 18.06.2010 року [PERSON] були надані наступні кредитні картки: №5577212914138907 з датою відкриття 18.06.2010 року і терміном дії 03/14 та №4149437837384005 з датою відкриття 02.04.2014 і терміном дії 02/18. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14 та від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14 «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору». З наданої позивачем виписки вбачається, що [PERSON] активно користувався кредитними коштами, в тому числі і збільшеним лімітом, по 24 березня 2014 року включно. Згідно пояснень [PERSON] він не заперечував користування кредитними коштами, користуючись карткою за №5577212914138907, а після спливу строку дії картки вона була знищена, а йому видали нову картку, але він нею не користувався, оскільки втратив її, про що повідомив телефоном [PERSON]. Зазначеним обставинам суд першої інстанції надав належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про те, що втрата картки не підтверджена належними та допустимими доказами. Посилання [PERSON] в апеляційній скарзі на те, що зазначені обставини можуть бути підтверджені показаннями свідків, є безпідставними, оскільки їх пояснення в даному випадку не є допустимими доказами з огляду на положення частини 2 статті 59 ЦПК України, тобто повідомлення про втрату картки (що заперечує представник банку) підлягає доказуванню письмовими доказами, а письмовими доказами цей факт відповідачем не доведений. Отже, виходячи із встановлених обставин та правової позиції Верховного Суду України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не пропущений строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, при задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми заборгованості за процентами судом не враховано наступне. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі Правила), рекомендоване поштове відправлення це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Саме такі висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 30 листопада 2016 року. Однак з матеріалів справи вбачається, що відповідач не був зазначеним способом повідомлений про зміни процентної ставки за користування кредитом, тому висновок суду про стягнення з відповідача збільшеної процентної ставки за користування кредитом є неправильним. Посилання суду на положення пунктів 1.1.3.2.3, 1.1.2.1.5, 1.1.2.1.6 Умов і правил надання банківських послуг та на направлені [PERSON] смс-повідомлення про збільшення процентної ставки суперечать положенням статті 10561 ЦК України. Крім того, згідно повідомлення банку 15 серпня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено СМС-повідомлення, в якому повідомлялось, що для витрат, здійснюваних за карткою Універсальна з 01.09.2014 року ставка за використання кредитними коштами становитиме 2,9% на місяць; 15 березня 2015 року на номер телефону [PERSON] 380997294700 ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено СМС-повідомлення, в якому повідомлялось, що для витрат, здійснюваних за карткою Універсальна з 01.04.2015 року ставка за використання кредитними коштами становитиме 3,6% на місяць на номер телефону [PERSON] 380997294700. Проте, [PERSON] заперечував наявність саме такого номера телефона. Згідно повідомлення оператора мобільного звязку за [PERSON] зареєстрований номер телефону [NUMBER] з 25 жовтня 2006 року. Позивачем зазначена обставина не спростована, надана позивачем копія Анкети-заяви є нечитабельною і встановити, який номер телефона [PERSON] був в ній зазначений, неможливо, а оригінал чи читабельну копію Анкети-заяви на неодноразові запити апеляційного суду ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідачем не заперечується факт підписання заяви позичальника та отримання кредитної картки і користування кредитними коштами. Користування кредитним лімітом підтверджено також випискою по кредитному рахунку відповідача. Судом першої інстанції установлено, що до 1 березня 2014 року діяла наступна формула нарахування відсотків на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z; N поточне тіло кредиту; М відсоткова ставка; 365 кількість днів у році; Y кількість днів; Z сума нарахованих відсотків. Нарахування відсотків на прострочену заборгованість: N*M/365*Y=Z; N прострочене тіло кредиту; М відсоткова ставка; 365 кількість днів у році; Y кількість днів; Z сума нарахованих відсотків. Проте 19 вересня 2013 року банком були внесені зміни до Умов та правил надання банківських послуг та тарифів у частині розрахунку відсотків, а саме у разі виникнення прострочених зобовязань відсотки нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Отже, з 1 березня 2014 року діяла наступна формула нарахування відсотків на поточну заборгованість: (N+A)*M/365*(2 або 1)*Y=Z; N поточне тіло кредиту, використане клієнтом до підвищення відсоткової ставки; А нараховані відсотки (в попередньому місяці); М відсоткова ставка; 365 кількість днів у році; 2 або 1 коефіцієнт відсоткової ставки; 1 застосовується у разі належного виконання зобовязання; 2 підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y кількість днів. Нарахування відсотків на прострочену заборгованість: (N+A)*M/365*2*Y=Z; N прострочене тіло кредиту; А виставлені до сплати та не погашені відсотки станом на перше число попереднього місяця; М відсоткова ставка; 365 кількість днів у році; 2 коефіцієнт підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y кількість днів. Встановлена обставина відповідачем в апеляційній скарзі не спростована. Із розрахунку заборгованості вбачається, що проценти на поточну та прострочену заборгованості нараховано за період з 20.09.2010 року по 31.08.2014 року у розмірі 30%, що обумовлено договором між сторонами. З 1 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року застосовано ставку 34,80% річних, з 1 квітня 2015 року застосовано ставку 43,20%, що більше від обумовленої договором процентної ставки. Оскільки доказів правомірності застосування процентної ставки у розмірах 34,80% та 43,20% не надано, нарахована сума процентів з урахуванням встановленої судом першої інстанції формули нарахування відсотків на поточну та прострочену заборгованості, за період з 1 вересня 2014 року по 28 лютого 2017 року (день звернення позивача до суду з позовом) підлягає зменшенню, виходячи із обумовленої договором ставки 30%, до 21 052 грн. 62 коп., виходячи із наступного розрахунку: 29 496,50 грн. - (771, 34 грн. -сума процентів, нарахована із ставки 30% за перід з 20.09.2010 року по 31.08.2014 року + 1 713,88 грн. сума процентів, нарахована із ставки 30% за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року + 18 567, 40 грн. - сума процентів, нарахована із ставки 30% за період з 01.04.2015 року по 28.02.2017 року). Виходячи з викладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 24 495 грн. 45 коп., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 3 442 грн. 83 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 21 052 грн. 62 коп. З матеріалів справи вбачається, що при подачі позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір в сумі 1600 грн. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 26 вересня 2017 року відповідачу відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до частин 1, 5 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Виходячи із часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», положень зазначених норм процесуального права та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 024 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» і в дохід держави за подачу апеляційної скарги в сумі 1 126 грн.

Outcome: partial