Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», за участю третьої особи [PERSON], в якому просить: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» 35 302 грн. 78 коп. страхового відшкодування; 495 грн. 65 коп. інфляційних нарахувань; 269 грн. 85 коп. 3% річних; 1 934 грн. 40 коп. пені;1500 грн. 00 коп. витрат на ремонт автомобіля; 2 600 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а також стягнути з відповідача витрати пов'язані з оплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що внаслідок ДТП яке відбулося 26 січня 2014 року, її автомобіль «Мітсубісі-Лансер» д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Винними у вчиненні вказаного ДТП згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року визнано третю особу -[PERSON]. Оскільки на момент скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність [PERSON] було застраховано в ПАТ «УСК «Гарант-Авто», позивач звернулася до останнього з вимогою про здійснення страхового відшкодування, проте до моменту розгляду справи в суді його здійснено не було. За наведених обставин [PERSON] просить задовольнити позов в заявлений нею спосіб. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, про місце, день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, проте [PERSON] подала до суду заяву, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримала та просила задовольнити, не заперечувала щодо розгляду справи за її відсутністю та в заочному порядку. ПАТ «УСК «Гарант-Авто»» свого представника в судове засідання не направило, про місце, день та час розгляду справи повідомлене належним чином, про причини неявки представника суду не повідомило. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 січня 2014 року о 21 год. 30 хв. на просп. Перемоги, 116/1 в м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем марки «Хюндай-Туксон» д.н.з. [NUMBER], порушив вимоги п. 12.1 ПДР - не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та стан проїзної частини, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER]. У результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічного пошкодженння. Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року винним у вищевказаній ДТП визнано [PERSON] (а.с. 11). Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина водія [PERSON] у вчинені вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Згідно Полісу АС/8600732 від 10 жовтня 2013 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП було застраховано в ПАТ «УСК «Гарант -Авто» (а.с. 12). Відповідно до листа ПАТ «УСК «Гарант-авто»» № 1597/8 від 24 березня 2014 року (а.с. 18) останнє визнало ДТП страховим випадком та визначило суму страхового відшкодування в розмірі 35 302 грн. 78 коп. проте до моменту розгляду справи в суді, [PERSON], такого відшкодування не здійснило. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позов в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»» 35 302 грн. 78 коп. страхового відшкодування не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, вимога [PERSON] в частині стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто»» 1 934 грн. 40 коп. пені також є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. За наведених обставин, суд, враховуючи розмір страхового відшкодування встановлений в судовому засіданні, вважає, що з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 495 грн. 65 коп. індексу інфляції та 269 грн. 85 коп. 3% річних. Разом з цим, відповідно до ст. 29 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Тому вимоги позивача про стягнення 1 500 грн. 00 коп. витрат на ремонт автомобіля є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з цим не підлягає задоволенню вимога [PERSON] щодо стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто»» витрат на правову допомогу у розмірі 2 600 грн. 00 коп., оскільки граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, диференційована в залежності від платника. Так, якщо компенсація сплачується іншою стороною, її граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи, проте позивачем не надано, такого розрахунку. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа: [PERSON], про стягнення страхового відшкодування про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь [PERSON] підлягає стягненню сума витрат з оплати судового збору в розмірі 421 грн. 03 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial