Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 30 березня 2014 року внаслідок пожежі, яка виникла з вини малолітніх дітей відповідачів, було знищено нерухоме та рухоме майно, належне їй на праві власності, на суму близько 60 000,00 грн. Моральне відшкодування позивач визначила в сумі 5000 грн та просила здійснити стягнення заподіяної шкоди з відповідачів в солідарному порядку. В ході розгляду даної цивільної справи представником позивача було подано заяву про зменшення суми позовних вимог про стягнення майнової шкоди на 142 грн. та про неврахування вартості розхідного будівельного матеріалу, вартості робіт, занесених в таблицю № 5 Звіту ПП «Експертна фірма «Експерт-Плюс» про визначення вартості матеріального збитку від 01.10.2015 року, /а.с. 153/. Остаточно майнову шкоду було визначено позивачем в сумі 59 858,00 грн., з наступними складовими частинами: 20 186,00 грн. вартість знищеного рухомого майна, (таблиця № 1 Звіту); 10 065,00 грн. вартість майна, включенного до Звіту за згодою сторін при проведенні дослідження (таблиця № 2 Звіту); 28 606,00 грн. вартість матеріалів, які належить придбати для відновлення пошкодженого нерухомого майна (таблиця № 4 Звіту); 1 000,00 грн. - вартість робіт по очищенню майна від сміття. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала, що пожежа виникла внаслідок дій її сина, оскільки саме він знайшов на вулиці запальничку та здійснив підпал. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 64 088 грн. 55 коп. Зобов`язано [PERSON] після відшкодування [PERSON] матеріальних збитків в повному розмірі повернути останній частину майна, яке було пошкоджено внаслідок пожежі, зокрема, електрозварювальний апарат, водяний насос, садовий інструмент: вили у кількості 3 шт., лопату у кількості 4 шт.; комплект свердл, граблі у кількості 3 шт., комплект стамесок, косу із косьєм, паяльну лампу, мотоцикл «Восход», садову тачку, цемент М 400 10 мішків, залишки плитки облицювальної (приблизно 2 ящики), високовольтний кабель 30 метрів, шини автомобільні (з дисками), шланг поливний діаметром 20 мм 150 м, весла від гумового човна «Лисичанка», електродвигун, ємності: обємом 10 л., 20 л., 30 л.; залишики електропроводки, металеві листи: розміром 2,5х1,2; 2,0 х 1,0; розміром 1,0 х 0,5 4 листи, щиток електричний, електротерка для овочів, паркан з воротами (майже відновлений). Стягнуто з [PERSON] в дохід держави грошові кошти в сумі 47 грн. 44 коп., з [PERSON] - на користь держави недосплачений судовий збір з вимог немайнового характеру в сумі 146 грн. 16 коп. Розстрочено виконання рішення в частині стягнення (крім стягнення судового збору на користь держави) шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно по 2 670 грн. 35 коп. до повного виконання рішення суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просила змінити рішення суду першої інстанції лише в частині визначення розміру майнової шкоди та зменшити стягнуту з неї суму майнової шкоди на 26387 грн , розстрочити виконання рішення строком на три роки, посилаючись на те, що при визначенні суми заподіяної шкоди судом, без належних правових підстав, було враховано вартість майна, відносно якого відсутні допустимі докази на підтвердження того, що таке майно було у позивача, не зараховано передання нею позивачеві лісоматеріалу на суму 9730 грн., стягнуто відшкодування вартості воріт з калитками, в той час, коли зазначене майно є придатним для використання за призначенням. В частині стягнення морального відшкодування в сумі 2000 грн судове рішення не оскаржувалось. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги [PERSON], скасування рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2015 року, в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, щодо розподілу судових витрат та надання розстрочки виконання судового рішення, з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення в наведеній частині вимог. З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2014 року о 15 годині 20 хвилин до підрозділу МНС України від громадянина [PERSON] надійшло повідомлення про пожежу. в с. Євминка, Козелецького району. Актом про пожежу від 30.03.2014 року було зафіксовано, що пожежею було знищено дві господарські будівлі, сінник, житловий будинок, майно, мотоцикл «Ява» у господарстві [PERSON], покрівлю та перекриття по свій площі житлового будинку, майно, курник у господарстві [PERSON], покрівлю та перекриття по всій площі господарської будівлі, паркан 60 м. у господарстві [PERSON] ( а.с. 6, том 1). За змістом вказаного документа побічні збитки складають 60 000 грн.; причина пожежі пустощі з вогнем дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В акті про пожежу від 30 березня 2014 року, складеного лише відносно пожежі в господарстві [PERSON] за адресою: с. Євминка, Козелецького району, вул. Коцюбинського, 21, поміж іншого майна, зазначеного вище, зафіксовано знищення майна, без визначення за індивідуальними ознаками ( а.с.7, том 1) Згідно довідки Козелецького районного відділу Управління ДСНС України у Чернігівській області № 24/12-311 від 31.03.2014 року, виданої [PERSON], вбачається, що в результаті пожежі вогнем було знищено покрівлю та перекриття по всій площі господарської будівлі, паркан довжиною 60 м. та, зі слів господаря, майно: шифер хвилястий - 120 листів, облицювальна плитка 15 ящиків, електрозварювальний апарат, водяний насос, поливочний шланг 150 м., високовольтний кабель 30 м., дробину деревяну, автомобільні шини у кількості 4 штук, садовий інструмент, сіно, два мотоцикла „Восход, тачку садову, два велосипеда „Аіст та „Десна, цемент М 400 20 мішків ( а.с. 8, том 1). Причиною пожежі визначено пустощі з вогнем дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За повідомленням Остерського міського відділу міліції в листі № 2622 від 11.04.14 року, співробітниками СДІМ Козелецького РВ було проведено перевірку обставин виникнення пожежі сараю у господарстві [PERSON] та встановлено, що неповнолітній [PERSON] грався із запальничкою та ненавмисно спричинив пожежу, під час якої було пошкоджено майно [PERSON] За наслідками розслідування, на [PERSON], яка є матірю [PERSON], було складено протокол про адміністративне правопорушення, яка в письмових поясненнях визнала факт ненавмисного підпалу саме її дитиною господарських приміщень та завдання майнової шкоди сусідам( а.с.9, том1). В засіданні суду відповідач [PERSON] також не заперечувала того факту, що пожежа виникла в результаті дій саме її сина. Водночас, у звязку з тяжким матеріальним становищем просила розстрочити виконання судового рішення. Зважаючи на такі обставини, відповідно до положень ст. 212-214 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд першої інстанції мав встановити розмір заподіяної [PERSON] майнової шкоди, перевіривши чи дійсно в результаті пожежі було знищено або пошкоджено майно, про яке було заявлено позивачем, виходячи з наданих суду доказів, в тому числі і з висновку судової експертизи, на вирішення якої належало поставити питання про те які залишки майна, пошкодженого зі слів позивача пожежею, збереглись , чи свідчать вони про існування зазначеного майна, чи придатні до подальшого використання за призначенням, а також про розмір майнової шкоди, заподіяної позивачеві, адже для зясування зазначених обставин потрібні спеціальні знання. Натомість, судову експертизу хоч і було призначено судом першої інстанції, проте її не було проведено, отримано за згодою суду звіт оцінювача - Приватного підприємства «Експертна фірма «Експерт-Плюс» від 09 вересня 2015 року про визначення вартості матеріального збитку, зі змісту якого не видається можливим отримати відповіді на всі поставлені питання. Зокрема, в судовому засіданні сторони погодились. з позиціями звіту оцінювача щодо вартості частини пошкодженого майна, наявність якого в господарській будівлі під час пожежі визнавалась ними. Проте, відповідачі як в засіданні суду першої інстанції, так і [PERSON] - в доводах апеляційної скарги, категорично заперечували відносно існування та безслідного знищення в результаті пожежі 120 листів шиферу вартістю 4320 грн, мотоциклу „Восход вартістю 1350 грн ( наявність залишків другого мотоциклу Восход підтвердили в суді першої інстанції), двох велосипедів „Десна та „Аіст вартістю 1800 грн, лодки резинової „Лисичанка вартістю 630 грн, 10 мішків цементу М 400 вартістю 265 грн, оскільки при огляді місця пожежі оцінювачу було предявлено лише 10 мішків цементу, а не 20, як зазначено позивачем, з напівобгорілою паперовою упаковкою, плитки облицювальної в кількості 15 ящиків вартістю 607,50 грн, залишків якої взагалі не було предявлено. Відсутності залишків зазначеного майна не заперечувала і позивач, пояснюючи те, що всі залишки було викинуто на смітник. Крім того, з тих фотокарток, що були додані оцінювачем до звіту, можна зробити висновок, що залишків жодного з наведеного в переліку майна зафіксовано спеціалістом не було. Незважаючи на такі обставини, всупереч приписам ст. 1166, 1178 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вартість вказаного майна має бути віднесено до шкоди, заподіяної дитиною [PERSON], та стягнуто з останньої. Такий висновок не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки позивачем не доведено перебування у господарському приміщенні, пошкодженому пожежею, переліченого майна. Посилання за таких обставин позивача на показання свідка [PERSON], яким було підтверджено наявність указаного майна, слід оцінити критично, оскільки останній є зятем позивача та відповідно особою, зацікавленою в результаті розгляду справи. Крім того, з матеріалів справи встановлено та не заперечується сторонами, що металеві ворота з калітками вартістю 6600 грн фізично не пошкоджені пожежею, відновлені шляхом фарбування, є придатними для використанням за призначенням та фактично використовуються позивачем, а тому висновок суду про стягнення з відповідача їх вартості та повернення цього майна останній після відшкодування нею шкоди, суперечить принципу судового захисту цивільного права і охоронюваного законом інтересу лише у разі його порушення, прописаного у ст. 3, 15 ЦК України. Відповідачем [PERSON] було надано суду першої інстанції накладну від 08 травня 2014 року на підтвердження придбання її чоловіком [PERSON] лісоматеріалу на суму 9730 грн для відновлення господарської будівлі позивача (а.с.11, том 2) та стверджувалось про передання вказаних матеріалів [PERSON] Вказану обставину судом першої інстанції немотивовано було залишено поза увагою та не враховано здійснення відповідачем часткового відшкодування шкоди в натурі та прийняття такого відшкодування позивачем у відповідності з правилом ст. 1192 ЦК України. Факт прийняття лісоматеріалів підтверджено частково позивачем та поясненнями її чоловіка, якого було допитано в суді першої інстанції в якості свідка. Отже, відшкодування відповідачем шкоди, здійснене в натурі на суму 9730 грн має бути враховано судом. Враховуючи наведене, апеляційний суд знаходить, що суд першої інстанції, без належних правових підстав прийшов до висновку про включення до розміру майнової шкоди , заподіяної з вини відповідача [PERSON] суми 25303 грн. З врахуванням отриманого позивачем страхового відшкодування в сумі 3720 грн, виплаченого НАСК „Оранта (а.с. 183, том 1), загальний розмір заподіяної майнової шкоди позивачеві становить 30835 грн. Разом з тим, за правилом ч.1 ст.1178 ЦК України, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню відшкодування лише в сумі 15418 грн, оскільки обовязок здійснювати виховання дитини покладається на обох батьків, які в рівній мірі несуть відповідальність за шкоду , завдану малолітньою особою. Зважаючи на те, що позивачем не було предявлено позов до батька дитини [PERSON] [PERSON] (а.с.27, том 1), а суд, згідно ст. 33 ЦПК України, за власною ініціативою не вправі залучити до участі в справі другого відповідача, з матері належить стягнути лише половину заподіяної майнової шкоди, у стягненні іншої її частини належить відмовити через незалучення позивачем до участі у справі іншого належного відповідача. Стягнувши майнове відшкодування в повній сумі лише з матері, суд першої інстанції порушив приписи ч.1 ст.1178 ЦК України. Зважаючи на те. що позов про стягнення майнової шкоди підлягає задоволенню лише на 26%, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, яка становить 15418 грн , за положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені на сплату судового збору за вимогами майнового характеру в сумі 156 грн, за вимогами немайнового характеру, які було задоволено судом першої інстанції в сумі 2000 грн, що складає 40% від загальної суми вимог немайнового характеру ( рішення суду в цій частині не оскаржується) ,підлягають стягненню витрати, понесені позивачем на сплату судового збору в сумі 97 грн 44 коп. Витрати, понесені [PERSON] на оплату правової допомоги в сумі 2519 грн підлягають частковому відшкодуванню в сумі 831 грн, що відповідає за пропорцією середньому показнику задоволених вимог майнового та немайнового характеру, обчисленому шляхом додавання процентів задоволених вимог та діленням суми на 2 (( 26% + 40%) : 2 = 33%). Стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] витрати , понесені останньою на проведення судової експертизи в сумі 3500 грн, суд першої інстанції порушив приписи ст. 79, 88 ЦПК України, оскільки наведеними нормами процесуального права до судових витрат віднесено витрати на проведення судових експертиз, однак у даній справі судова експертиза не проводилась, а стягнення витрат, понесених на оплату послуг оцінювача процесуальним законом не передбачено. Оскільки судом невірно були вирішені питання про стягнення майнового відшкодування, щодо розподілу судових витрат, розміру періодичних платежів, що підлягають стягненню в рахунок присудженої суми при застосуванні розстрочки, не визначено межі дії розстрочки виконання судового рішення, рішення суду першої інстанції в наведеній частині підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення. Відповідно до приписів ст.1178 ЦК України, ст. 79, 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню майнова шкода в сумі 15418 грн, витрати, понесені на оплату правової допомоги в сумі 831 грн, на сплату судового збору в сумі 253 грн , а всього 16502 грн. Після відшкодування [PERSON] присудженої майнової шкоди, [PERSON] слід зобовязати повернути [PERSON] залишки майна, яке було пошкоджено пожежею, за наступним переліком: електрозварювальний апарат, водяний насос, садовий інструмент: вили 3 шт., лопата 4 шт.; комплект свердл, граблі 3 шт., комплект стамесок, коса із косьєм, паяльна лампа, мотоцикл «Восход», садова тачка, цемент М 400 10 мішків, високовольтний кабель 30 метрів, залишки шин автомобільних (з дисками), весла від лодки ризинової «Лисичанка», електродвигун, ємності: обємом 10 л., 20 л., 30 л.; залишики електропроводки, металеві листи: розміром 2,5х1,2; 2,0 х 1,0; розміром 1,0 х 0,5 4 листи, щиток електричний, електротерку для овочів. Відповідно до поданого [PERSON] клопотання та на підставі положень ст. 217 ЦПК України, визначити порядок виконання судового рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] майнової шкоди в сумі 15418 грн, морального відшкодування в сумі 2000 грн, витрат, понесених на правову допомогу в сумі 831 грн, на сплату судового збору в сумі 253 грн, шляхом надання розстрочки його виконання частинами протягом 24 місяців, починаючи з 01 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року, з визначенням до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячних періодичних платежів, що підлягають стягненню в рахунок присудженої суми, у розмірі 770 грн 92 коп. Вирішуючи питання про застосування розстрочки виконання рішення суду, апеляційний суд виходить з майнового становища відповідача [PERSON], яка отримує заробітну плату нижчу за мінімальної в сумі 840 грн на місяць, має на утриманні повнолітню доньку-студентку [PERSON], яка навчається на платному відділенні в Білоцерківському національному аграрному університеті, а також малолітнього сина [PERSON], [INFO], понесла 09 вересня 2015 року витрати на похорон батька [PERSON], визнавши зазначені обставини такими, що заслуговують на увагу. При зверненні до суду з позовом за вимогами майнового характеру про стягнення 60000 грн та вимогами немайнового характеру про стягнення морального відшкодування в сумі 5000 грн, [PERSON]було сплачено судовий збір в сумі 650 грн.(а.с.1, том 1), в той час, коли приписами п.1, 2 ч.2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір з вимог майнового характеру належало сплатити судовий збір в сумі 600 грн, з вимог немайнового характеру в сумі 243 грн 60 коп. У звязку з тим, що сума недоплаченого судового збору при зверненні з позовом до суду становить 193 грн 60 коп., вона підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави Україна. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню витрати, понесені останньою на сплату судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції в сумі 926 грн 45 коп. В іншій частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] належить відмовити за відсутністю підстав для їх задоволення, виходячи з обставин, зазначених у рішенні вище. В частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення морального відшкодування та в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2015 року не оскаржувалось.

Outcome: partial