Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 27 квітня 2007 року по 30 серпня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з матір'ю. Рішенням суду від 30 серпня 2010 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 500 грн. Однак, від сплати аліментів відповідач ухиляється, жодного разу їх не сплачував. Під час спільного проживання відповідач не займався дитиною. Після того як відповідач пішов з сім'ї дитиною він не цікавиться, участі у вихованні та утриманні не бере, свідомо ігнорує свої батьківські обов'язки. Дитина вважає своїм батьком теперішнього чоловіка позивача, а свого біологічного батька не пам'ятає, не здогадується про його існування, а тому не згадує, не цікавиться ним і не виявляє до нього інтересу. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її часті та зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі її представника та зазначила, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав підтримує. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується заочним рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці від 30 серпня 2010 року. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці від 30 серпня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.08.2010 року. Згідно довідки ВДВС Євпаторійського МУЮ про неотримання аліментів [PERSON]. не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 02.08.2010 по 23.02.2011 року згідно виконавчого листа №2-6085/10, який видано 23.09.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Вінницької міської ради № 3198 від 14 вересня 2015 року [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення. З 01.04.2011 по 01.04.2014 року було призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання невідоме. Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 03 березня 2016 року № 01-00-011-4803 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO], виконавчий комітет вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та положень чинного законодавства, яке належить застосувати до спірних правовідносин, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, в їх сукупності та взаємозв'язку, вважає ці дані достатніми для висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виховання своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що полягає у свідомому самоусуненні відповідача від виховання дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку її природних здібностей та готування його до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved