Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У квітні 2017 року Маріупольська місцева прокуратура № 1 звернулася до суду з позовом в інтересах держави України в особі Маріупольської міської ради, в якому просила стягнути з [PERSON] на користь Маріупольської міської ради шкоду, завдану внаслідок незаконного вилову риби у сумі 117 640 грн., а також судовий збір у розмірі 1764,60 грн. на користь прокуратури Донецької області. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 січня 2017 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП, у зв'язку з тим, що 25 листопада 2016 року приблизно о 01-50 годині він, не маючи відповідного дозволу, на річці Кальміус в Лівобережньому районі м.Маріуполя здійснював незаконний вилов риби забороненим засобом лову - сіткою «павук», чим порушив вимоги п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства України, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 28 квітня 1999 року за № 269/3562, а також Закону України від 13 грудня 2001 року № 2984-ІІІ «Про тваринний світ». У результаті незаконного лову у відповідача вилучено рибу «Піленгас» у кількості 173 одиниці, чим завдано збитків рибному господарству України у розмірі 117 640 грн. Розрахунок шкоди зроблено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Посилаючись на те, що факт незаконного вилову риби підтверджується наявними доказами, однак шкода не відшкодована, позивач просив позовні вимоги задовольнити. Прокурор Маріупольської місцевої прокуратури № 1 [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник Маріупольської міської ради - [PERSON] - до судового засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 10, 214 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 січня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та покладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн. Вирішено питання про знищення засобів ловлі риби та про реалізацію самої риби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності стало те, що він 25 листопада 2016 року приблизно о 01-50 годині він, не маючи відповідного дозволу, на річці Кальміус в Лівобережньому районі м.Маріуполя здійснював незаконний вилов риби забороненим засобом лову - сіткою «павук», чим порушив вимоги п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства України, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 28 квітня 1999 року за № 269/3562, а також Закону України від 13 грудня 2001 року № 2984-ІІІ «Про тваринний світ». У результаті незаконного лову у відповідача вилучено рибу «Піленгас» у кількості 173 одиниці. За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що указана постанова суду підтверджує факт завдання шкоди саме відповідачем. Відповідно до описів водних живих ресурсів, знаряддя лову, іншого майна, вилученого у порушника [PERSON] - риба «Пелінгас» свіжо виловлена - 173 одиниці, вагою 45 кг, сітка «павук» розміром 2,5х2,5 м кількість 1 шт., човен гумовий одномісний без номерний 1 шт., весла 2 шт. Відповідно до розрахунку матеріального збитку № 007199/007200, розробленого провідним держінспектором Маріупольського територіального відділу Азоврибоохорони [PERSON], загальна сума заподіяної шкоди становить 117 640 грн., яка розрахована відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, де зазначено 173 екземпляри вартістю кожний 680 грн. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування вказаної шкоди здійснюється у відповідності з вимогами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно з якими шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишнього природного середовища місцевих рад, якою є Маріупольська міська рада. Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (стаття 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища») . Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Маріупольської місцевої прокуратури №1 знайшли своє підтвердження наданими суду доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь прокуратури Донецької області підлягають стягненню судові витрати у справі, які складаються із судового збору у розмірі 1 764,60 грн.

Outcome: approved