Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою в порядку захисту прав споживача до ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») про захист прав споживача шляхом зобов`язання припинити нарахування заборгованості та пені за договором про споживчий кредит б/н від 22.11.2012 року, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , оскільки станом на січень 2014 року усі зобов`язання перед банком вона виконала, кредитні гроші повернула у повному обсязі, при цьому, виїжджаючи з окупованої території у травні 2014 року, знищила картку. Проте у 2019 році на її номер телефону почали надходити смс-повідомлення від «Приватбанку» про наявність заборгованості, а саме: 01.08.2019 року 197192 грн., а 01.09.2019 року\~ вже 203847 грн. З наявністю такої заборгованості вона категорично не згодна, кредитних зобов`язань перед банком не має. Зазначає, що оспорюваний кредитний договір є договором споживчого кредиту, до якого застосовується законодавство про захист прав споживачів. З цих підстав вважає, що нарахування заборгованості та пені за договором про споживчий кредит б/н від 22.11.2012 року повинно бути припинено та просила задовольнити даний позов. Згодом позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд визнати між нею та відповідачем припиненими правовідносини в частині зобов`язань по поверненню суми коштів у розмірі 7700 грн., що виникли на підставі анкети-заяви від 22.11.2010 року, у зв`язку з їх виконанням в повному обсязі; зобов`язати відповідача припинити дії по нарахуванню заборгованості, які проводяться на підставі вказаної анкети-заяви за всіма кредитними картками, виданими на ім`я позивачки; визнати дії відповідача по нарахуванню заборгованості у вигляді тіла кредиту, процентів за користування кредитом, пені, штрафів, а також скасувати вже нараховану заборгованість станом на прийняття рішення по справі. Позивачка та її представник [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 03.03.2020 року та доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №2019-0601401 від 03.03.2020 року, в судове засідання не з`явились, надали заяву підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Малервейн М.С., яка діє на підставі довіреностей від 07.08.2017 року та 06.07.2020 року, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала на адресу суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що 05.03.2008 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», отримала картку № [NUMBER] строком дії до 05/2010, за вказаною карткою заборгованість відсутня, кредитні зобов`язання погашені повністю. У 2010 році [PERSON] повторно звертається до «Приватбанку» з метою перевипуску вищевказаної картки, ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», підписавши Анкету-Заяву про приєднання, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Факт підписання анкети-заяви та отримання коштів також не заперечується позивачкою в позовній заяві в даній справі. Вказує, що відповідно до укладеного з [PERSON] договору позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. При цьому перед видачею кредиту сторонам була надана повна інформація про умови кредитування, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення тощо. При укладенні кредитного договору між сторонами досягнуто всіх істотних умов, що підтверджується їх особистими підписами, а також договір укладався сторонами добровільно, на підставі власного волевиявлення, без застосування з боку банку будь-якого впливу чи тиску. Зазначила, що 22.11.2012 року [PERSON] активувала, видану їй у 2010 році кредитну картку № [NUMBER] , вона тривалий час користувалась кредитними коштами, що відображено у наданій виписці по її рахунку, станом на 01.01.2014 року має заборгованість 7899,98 грн., яка позивачкою згодом не погашалась, а відтак\~ заборгованість лише зростала через нарахування штрафних санкцій. 16.11.2020 року у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд в задоволенні позовних вимог, а також їх уточнень відмовити в повному обсязі. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] з 05.03.2008 року [PERSON] клієнтом ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк»), отримала картку № [NUMBER] строком дії до 05/2010, за якою 17.10.2011 року кредитні зобов`язання погашені повністю, що підтверджується відповідною випискою щодо руху коштів, наданою суду. У 2010 році [PERSON] повторно звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписала відповідну анкету-заяву від 22 листопада 2010 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячна комісія 1%, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості за кредитом проводиться шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з дебетової карти № [NUMBER] . У даній заяві зазначено, що позивачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До заяви додано Довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до змісту якої позивач ознайомилась із фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і зразками розрахунку суми сплати за використання кредитних засобів, що і засвідчила власним підписом; 22.11.2010 року отримала кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] . Суд встановив, що позивачка з 22.11.2012 року активно користувалась вказаною кредитною банківською карткою «Універсальна», що підтверджено випискою по кредитній банківській картці. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона- підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку відповідач - АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає, що позивачка, звернувшись із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанку, засвідчила свою згоду з запропонованими банком умовами, тому, суд доходить висновку, що під час укладення оспорюваного кредитного договору сторони дотрималися усіх вимог, спірний договір був укладений належним чином у встановленій письмовій формі, кредитний договір виконувався сторонами. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти № [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , убачається, що вказана картка активована 22.11.2020 року, встановлено кредитний ліміт 300 грн.; того ж дня збільшено кредитний ліміт до 7700 грн.; 08.07.2013 року знижено кредитний ліміт до 7130 грн.; 06.10.2014 року знижено кредитний ліміт до 5000 грн.; 14.10.2014 року встановлено кредитний ліміт 5000 грн.; 28.10.2014 року знижено кредитного ліміту\~ до 3620 грн.; 07.11.2019 року знижено кредитний ліміт до 0 грн. Згідно виписки по рахунку [PERSON] № [NUMBER] , убачається наступне: - з 23.11.2012 року по 13.12.2012 року в цілому (через банкомати) отримано кредитних коштів на загальну суму 7401 грн.; - 14.12.2012 року (через термінал самообслуговування) погашено заборгованість в розмірі 1000 грн.; - з 20.12.2012 року по 31.12.2012 року\~ (через банкомати) отримано кредитних коштів на загальну суму 1250 грн.; - 16.01.2013 року та 19.02.2013 року (через термінал самообслуговування) погашено заборгованість в загальному розмірі 800 грн.; - 05.03.2013 року (через банкомат) отримано кредитних коштів на суму 300 грн.; - 24.03.2013 року (через термінал самообслуговування) погашено заборгованість в розмірі 500 грн.; - 12.04.2013 року (через банкомат) отримано кредитних коштів на суму 250 грн.; - 25.06.2013 року (через термінал самообслуговування) погашено заборгованість в розмірі 500 грн. (після вказаної дати погашення заборгованості не проводилось); - станом на 01.01.2014 року є наявною заборгованість у розмірі 7899,98 грн. Відтак твердження позивачки про відсутність у неї заборгованості за користування кредитними коштами станом на 01.01.2014 року є спростованими наданими суду документами. При цьому, відповідно до наявної у справі виписки банку по картковому рахунку та\~ розрахунку заборгованості станом на 14.11.2019 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 22.11.2012 року складає 207467,37 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3617,30 грн., за відсотками на прострочену заборгованість 202553,65 грн., пені - 1296,42 грн. Вказаний договір є діючим, в період з моменту укладення договору [PERSON] тривалий час виконувала його умови, тобто вважала умови договору такими, що не порушують її прав, як споживача фінансового продукту. Відтак суд вважає, що заявлені позивачкою уточнення позовних вимог щодо\~ визнання дії відповідача по нарахуванню заборгованості у вигляді тіла кредиту, процентів за користування кредитом, пені, штрафів, тощо, спрямоване на ухилення від виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором. Позовна вимога позивачки про визнання між нею та відповідачем припиненими правовідносин в частині зобов`язань по поверненню суми коштів у розмірі 7700 грн., що виникли на підставі анкети-заяви від 22.11.2010 року, у зв`язку з їх виконанням в повному обсязі, не підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 28.10.2019 року позов [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк про стягнення незаконно утриманих грошових коштів із заробітної плати, задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 7 525,73 грн. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 27.04.2020 року рішення Печерського районного суду м.Києва від 28.10.2019 року залишено без змін. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачка не довела свої вимоги за заявленим позовом, оскільки при укладенні договору позичальник [PERSON] була ознайомлена з його умовами, не заперечувала проти них та проти підписання, погодилась на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладання і підписання було вільним, оскільки будь-яких доказів протилежного позивачем суду не надано. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при поданні позову до суду звільнений від сплати судового збору в силу Закону України «Про захист прав споживачів». Відтак, судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed