Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У жовтні 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому, на підставі ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», просив стягнути з відповідача на свою користь 17895,21 грн. відшкодування витрат в порядку регресу. На обґрунтування позовних вимог послався на те, що 06.10.2011 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та позивачем був укладений Генеральний договір № 10/КР/БПК добровільного страхування кредитів. Згідно з п. 2.1 Договору страхування його предметом є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками своїх договірних зобов'язань за Кредитними угодами.Згідно договору страхування при настанні страхового випадку, позивач здійснює виплату страхового відшкодування.Таким чином 06.10.2011 було застраховано фінансові ризики, що може зазнати і страхувальник (Ощадбанк) у зв'язку з укладанням договорів з позичальниками.08.06.2012 року між Ощадбанком та відповідачем був укладений Договір №72666 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою. Ощадбанк відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 15000,00 грн.Ощадбанк звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку із настанням страхового випадку, а саме непогашення відповідачем своїх зобов'язань за договором. Згідно з випискою по картковому рахунку та заяви про страхове відшкодування заборгованість відповідача складає 17895,21 грн. На підставі заяви про страхове відшкодування та страхового акту позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 17895,21 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судові засідання, призначені на 23.10.2015 року та 16.11.2015 року, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Установлено, що 06.10.2011 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та позивачем був укладений Генеральний договір № 10/КР/БПК добровільного страхування кредитів. Відповідно до пунктів 1.2, 2.1 цього договору його предметом є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками (фізичними особами - резидентами, які отримали грошові кошти на підставі укладеної кредитної угоди) своїх договірних зобов'язань за кредитними угодами. Відповідно до пунктів 1.1, 1.5 Генерального договору зобов'язання позивача, як страховика, розповсюджуються на страхові випадки, які настали в період дії конкретної кредитної угоди - договору про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, укладеною між страхувальником (АТ «Ощадбанк») та позичальниками. Пунктом 7.1 Генерального договору встановлено, що строк його дії становить 2 роки з моменту його підписання сторонами. 08.06.2012 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем був укладений Договір №72666 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитноюплатіжною схемою.Відповідно до п. 7.1 даного договору Ощадбанк відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 15000,00 грн. 31.07.2014 року АТ «Ощадбанк» звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку із настанням страхового випадку, а саме непогашення відповідачем своїх зобов'язань за договором. Згідно з випискою по картковому рахунку [PERSON] станом на 31.07.2014 року та заяви про страхове відшкодування від 31.07.2014 року заборгованість відповідача складає 17895,21 грн. Згідно з копією страхового акта №14/09 СК 1524 від 02.09.2014 року, розмір страхового відшкодування становить 17895, 21 грн. На підставі заяви про страхове відшкодування (а.с.12) та страхового акта (а.с.13) позивач виплатив ЛОУ АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування у розмірі 17895,21 грн. (платіжне доручення № 920 від 11.09.2014 року, а.с.14) 22.08.2015 року відповідачу позивачем направлялась претензія №14/09СК/1524 про відшкодування заподіяної шкоди, однак така відповідачем не виконана. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.. Отже, враховуючи те, що Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» виплатила АТ «Ощадбанк» заборгованість відповідача, внаслідок чого отримала право регресної вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1218, 00 грн. сплаченого останнім судового збору.

Outcome: approved