Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 21 квітня 2007 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 06. В обґрунтування позову зазначала, що з 21 квітня 2007 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON], від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності між ними взаєморозуміння та взаємоповаги, різні погляди на сімейні відносини, у зв'язку з чим між ними часто виникали сварки, які негативно впливали на виховання їхнього сина. Протягом чотирьох років подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. На даний час вона проживає з іншим чоловіком, від спільного проживання у 2016 році у них народився син. Шлюб з відповідачем існує лише формально, подальше його збереження є неможливим та суперечить її інтересам. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя та проживання сина [PERSON] немає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 21 квітня 2007 року [PERSON] та [PERSON]уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 06. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що протягом останніх чотирьох років сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Тривалий час позивач [PERSON] проживає з іншим чоловіком, [PERSON], від спільного проживання [INFO] року у них народився син [PERSON]. За таких обставин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами є неможливим та суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved