Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

у квітні 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Останній мотивувала тим, що з 03 червня 2013 року по 25 червня 2013 року працювала в салоні апаратної косметології «Gan Guard», власником якого є ФОП [PERSON], на посаді помічника адміністратора з окладом в розмірі 1250,00 грн. При прийомі на роботу вона передала відповідачу трудову книжку. 25 червня 2013 року після конфлікту, що виник у неї з [PERSON], остання повідомила їй про звільнення, однак, не вказала їй його підстави, з наказом про звільнення не ознайомила, не виплатила заробітну плату за відпрацьовані дні та не повернула трудову книжку, зазначивши, що вона буде повернута лише після виплати 20 000,00 грн. Зазначила, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 19 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року, з ФОП [PERSON] на її користь було стягнуто 1 019,52 грн. заробітної плати за відпрацьований червень 2013 року, 8 231,90 грн. середнього заробітку у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки за період з 01 липня 2013 року по 03 лютого 2014 року, у відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн., а також зобов'язано ФОП [PERSON] видати належним чином оформлену трудову книжку. Разом з тим, ФОП [PERSON] судове рішення не виконано, грошові кошти їй не сплачені, так само як і не повернута їй трудова книжка, оформлена належним чином. Тому, просила суд стягнути з ФОП [PERSON] на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки за період з 05 лютого 2014 року до 20 березня 2015 року в розмірі 16 466,20 грн. В судове засідання позивач та її представник не з»явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначили, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, яка повідомлялась в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 червня 2013 року по 25 червня 2013 року [PERSON] працювала в салоні апаратної косметології «Gan Guard», власником якого є ФОП [PERSON], на посаді помічника адміністратора з окладом в розмірі 1250,00 грн. При укладенні трудового договору з ФОП [PERSON] [PERSON] останній було передано трудову книжку. 25 червня 2013 року після конфлікту, що виник між сторонами, ФОП [PERSON] звільнила [PERSON], не повідомивши при цьому ні про підстави звільнення, не ознайомивши з наказом про звільнення, не виплативши заробітну плату за відпрацьовані дні та не повернувши трудову книжку. Вказані обставини встановлено заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року, через що в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, вказаним заочним рішенням з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 1 019,52 грн. заробітної плати за відпрацьований червень 2013 року, 8 231,90 грн. середнього заробітку у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки за період з 01 липня 2013 року по 03 лютого 2014 року, у відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн., а також зобов'язано ФОП [PERSON] видати належним чином оформлену трудову книжку. Разом з тим, як встановлено в ході розгляду справи, присуджені до стягнення кошти ФОП [PERSON] не сплачені, трудова книжка [PERSON] не повернута. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. За затримку розрахунку при звільненні згідно ст. 117 КЗпП України у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що трудова книжка не видана позивачу, тому суд вважає обґрунтованою заявленою [PERSON] вимогу. При визначені розміру середньої заробітної плати, яка повинна бути стягнута на користь позивача, суд керується нормами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, ст. 27 ЦПК України визначає права особи, яка бере участь у справі, серед яких такі як подання доказів, заявлення клопотань тощо. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадку, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ. В ході розгляду справи відповідачем клопотань заявлено не було. Тому, приймаючи до уваги положення Порядку обчислення середньої заробітної плати та положення Законів України «Про державний бюджет на 2014 рік» та «Про державний бюджет на 2015 рік», якими визначені розміри мінімальної заробітної плати - 1 218,00 грн. (з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року та з 01 січня 2015 року до 01 грудня 2015 року), зважаючи на те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження повернення позивачу трудової книжки, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON], вважає, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку, здійсненого позивачем, оскільки останній стороною відповідача не спростований в розрізі ст. 60 ЦПК України. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати в справі. З огляду на викладене,

Outcome: approved