Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача - [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики у сумі 568 278, 00 грн. - основного зобов»язання; 5 547, 76 грн. - інфляційних витрат; 50 958, 19 грн. - 3% річних від суми боргу; 44 162, 21 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов»язань у розмірі подвійної ставки НБУ; а всього просив стягнути - 668 946, 16 грн., а також судовий збір у розмірі 3 654, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25 та 28 березня 2011 року, він уклав договори позики з відповідачем - [PERSON], за якими передав відповідачу як позичальнику у борг - 233 670, 00 грн., та 334 608, 00 грн., а всього 568 278, 00 грн., а позичальник в свою чергу зобов'язався повернути передані позикодавцем кошти в строк до 15 квітня 2011 року. Позичальник в свою чергу згідно п. 4 Договору Позики зобов»язався повернути позикодавцю позику в строки передбачені п. 2 Договору, а у випадку не розрахунку до 15 квітня 2011 року позичальник зобов»язався сплатити позикодавцю пеню за весь період прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення. Однак, в зазначений термін і до теперішнього часу відповідач свого зобов»язання не виконав. Вказаний договір позики не був посвідчений нотаріально, але складений відповідно зі ст. 207 Цивільного кодексу України. Внаслідок неналежного виконання відповідачем грошового зобов'язання перед позивачем розмір заборгованості, станом на 10.04.2014 рік, становить - 668 946, 16 грн., із яких: · основний борг - 568 278, 00 грн.; · витрати від інфляції - 5 547, 76 грн; · проценти за користування коштами - 50 958, 19 грн; · пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань - 44 162, 21 грн. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'являвся, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 25 та 28 березня 2011 року позивач - [PERSON] уклав договори позики з відповідачем - [PERSON], за якими позивач як позикодавець передав відповідачу як позичальнику 233 670, 00 грн., та 334 608, 00 грн., а всього на загальну суму - 568 278, 00 грн., а відповідач в свою чергу зобов'язався повернути передані позикодавцем кошти в строк до 15 квітня 2011 року, а у випадку не розрахунку до 15 квітня 2011 року позичальник зобов»язався сплатити позикодавцю пеню за весь період прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення. Однак, в зазначений термін і до теперішнього часу відповідач свого зобов»язання не виконав. Внаслідок неналежного виконання відповідачем - [PERSON] грошового зобов'язання перед позивачем - [PERSON] розмір заборгованості, станом на 10.04.2014 рік, становить 668 946, 16 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦУ України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України за порушення зобов'язання настають наслідки встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у сумі 3 654, 00 грн. судового збору.

Outcome: approved