Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради, в якому просив визнати незаконним і скасувати рішення [PERSON] сільської ради від 07 липня 2016 року № 61 «Про встановлення пішохідної доріжки», яким вирішено встановити пішохідну доріжку шириною один метр між земельною ділянкою [PERSON] та квартирним будинком [PERSON] в с. Нижні Ворота по пл. Народній, Воловецького району Закарпатської області та зобовязано [PERSON] забезпечити безперешкодний прохід працівникам [PERSON] метеостанції. В обґрунтування позову зазначав, що 11 грудня 1997 року рішенням [PERSON] сільської ради йому було передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку за адресою: с. Нижні Ворота, пл. Народна, 11 площею 0,07 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,20 га в урочищі «Гуланова загорода» в с. Нижні Ворота. Позивач стверджував, що оскаржуваним рішенням [PERSON] сільської ради від 07 липня 2016 року № 61 порушено його право власності на земельну ділянку, оскільки виділена частина земельної ділянки для пішохідної доріжки шириною один метр проходить через його земельну ділянку, рішення прийняте без його згоди, на нього також покладено обовязки забезпечити безперешкодний прохід працівників метеостанції, що не передбачено чинним законодавством, та з врахуванням того, що відповідачем перевищено повноваження при прийнятті рішення та допущено істотні порушення вимог ст. 14 Конституції України, ст. 321 ЦК України, просив визнати це рішення незаконним та скасувати його. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов посилаючись на обставини викладені позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада не забезпечила явку свого представника в судове засідання, хоч була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд провів заочний розгляд справи. За письмовим клопотанням [PERSON] сільської ради до участі в справі було залучено [PERSON] обласний центр з гідрометеорології як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. Представники [PERSON] обласного центру з гідрометеорології в судовому засіданні проти позову заперечили, вважаючи, що оскаржуване рішення [PERSON] сільської ради прийнято в межах його компетенції на підставі ретельно перевірених обставин, з урахуванням інтересів всіх землекористувачів. Просили у позові відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, їх представників, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. У відповідності зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статей 142 - 145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Судом встановлено, що на підставі рішення [PERSON] сільської ради від 07 липня 2016 року № 61 «Про встановлення пішохідної доріжки по пл. Народній» було встановлено пішохідну доріжку шириною один метр між земельною [PERSON] та квартирним будинком [PERSON] і зобовязано [PERSON] забезпечити безперешкодний прохід працівникам [PERSON] метеостанції (а.с.7). На підтвердження позову щодо порушення права власності на землю позивач покликається на рішення [PERSON] сільської ради від 11 грудня 1997 року «Про передачу у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства», згідно з яким йому було передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку за адресою: с. Нижні Ворота, пл. Народна, 11 площею 0,07 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,20 га в урочищі «Гуланова загорода» в с. Нижні Ворота, яку подав у копії, що завірена сільським головою, який не обіймав посаду голови на час ухвалення рішення (а.с. 6). Згідно з листом архівного сектору Воловецької районної державної адміністрації від 13.07.2016 року № 84/07-03 в документах архівного фонду № 21 «[PERSON] сільська рада» відсутнє рішення [PERSON] сільської ради від 11.12.1997 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства гр. [PERSON]Ю.» (а.с. 54). Згідно з ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ч.2 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Враховуючи, що позивач не підтвердив походження копії рішення [PERSON] сільської ради, на яке покликається в позові як на підставу своїх вимог, суд визнав, що рішення [PERSON] сільської ради від 11.12.1997 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства гр. [PERSON]Ю.» є неналежним доказом. Відповідно до ч.1 ст. 23 Земельного кодексу України (1990 року), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. На підставі встановлених судом обставин справи суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] не підтвердив свого права власності на земельну ділянку за адресою с. Нижні Ворота, пл. Народна, 11. Згідно з рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 11 від 13.04.2017 року «Про присвоєння адресного номеру», за заявою позивача, який мешкає в [ADDRESS], зазначеному будинку присвоєно адресний номер 11. Вирішуючи позов суд виходить з того, що оскаржуване рішення [PERSON] сільської ради від 07 липня 2016 року № 61 «Про встановлення пішохідної доріжки по пл. Народній», яким було встановлено пішохідну доріжку шириною один метр між земельною [PERSON] та квартирним будинком [PERSON] для працівників [PERSON] метеостанції прийняте органом місцевого самоврядування в межах його компетенції і не суперечить закону, а тому не порушує права позивача [PERSON] на користування прибудинковою територією і підстав для скасування зазначеного рішення немає.

Outcome: dismissed