Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №162. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. Позивачка зазначала, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, угоду про добровільну сплату аліментів вони не укладали. Оскільки позивачці складно самостійно утримувати малолітніх дітей, то вона просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків сумарного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повнолітнього віку, тобто до 17 січня 2035 року. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про підтримання позову, та просила суд розглянути справу в її відсутність в порядку заочного провадження, у зв'язку з неявкою відповідача в судові засідання та ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити (а.с. 21,31). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 20,24). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №162, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7,8). Встановлено, що діти проживають разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS], а зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13 червня 2018 року (а.с. 11). Встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Відповідно до довідки КНП «ООМЦПЗ» ООС від 16 травня 2018 року №1254 [PERSON], 1981 року народження на час видачі вказаної довідки знаходився з 25 квітня 2018 року на стаціонарному лікуванні у відділені КНП «ООМЦПЗ» ООС (а.с. 9). Оскільки діти знаходяться на утриманні позивачки, посилаючись ст. 182 СК України, остання наполягала на визначеному нею розмірі аліментів, а саме на стягненні з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повнолітнього віку, тобто до 17 січня 2035 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Зважаючи на вимоги закону, щодо розумності строку розгляду цивільних справ, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повнолітнього віку, тобто до 17 січня 2035 року, включно. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір по справі становить 704,80 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved