Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, в якому просить визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» по припиненню розподілу природного газу 31 серпня 2020 року ло квартири [ADDRESS] ; визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» по невстановленню в квариру [ADDRESS] придбаного [PERSON] приладу обліку природного газу G-4, заводський №1525078, 2017 року виготовлення, що перевірений та опломбований Оператором ГРМ і запакований в поліетиленовий пакет; стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на користь позивача 300000,00 грн. моральної шкоди; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що на праві власності позивачу належить квартира [ADDRESS] , яка в установленному порядку підключена до ГРМ Оператора ГРМ, та він отримує природній газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а отже є споживачем природного газу і йому в установленному порядку Постановою НКРЕП від 30.09.2015 року №2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» присвоєно персональний код ідентифікації споживача як субєкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку 56ХМ26101305789J. В зазначеній квартирі позивач проживає разом з родиною. 31 серпня 2020 року газопостачання (розподіл природного газу) до квартири позивача було припинено. Будь-яких повідомлень щодо порушення вимог Кодексу ГРС, Правил безпеки систем газопостачання з боку АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на адресу позивача не надходило. Як з`ясувалось, припинення газопостачання (розподілу природного газу) в 1 під`їзді будинку [ADDRESS] відбулось у зв`язку з аварійною ситуацією. У позові зазначає, що акти про припинення газопостачання (розподілу природного газу) 31 серпня 2020 року не складались, на адресу позивача не направлялись, відповідний акт про наявність пломб Оператора ГРМ на запірних пристроях, інвентарних заглушках тощо наданий не був, повідомлення через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до споживача, про перерву в наданні послуги з розподілу природного газу не пізніш як через три години з початку такої перерви з зазначенням причини та строку перерви в наданні відповідної послуги не здійснено, що дає підстави вважати про незаконне (не у спосіб та порядок, встановлені чинним законодавством України) припинення газопостачання (розподілу природного газу) 31 серпня 2020 року в 1 під`їзд багатоквартирного будинку по [ADDRESS] . Також 03 вересня 2020 року невідомі працівники Оператора ГРМ в телефонній розмові сусідам повідомили про те, що 04 вересня 2020 року в квартирах, яких припинено газопостачання, буде проведено демонтаж приладів обліку природного газу для проведення повірки, якої (чергової/позачергової) конкретизовано не було. При цьому об`ява про здійснення заходів з повірки лічильників, що встановлені у споживачів в доступному для споживача місці Оператором ГРМ розміщена не була, як не було направлено на адресу позивача повідомлення про необхідність проведення повірки, що, на переконання позивача, свідчить про порушення вимог законодавства при проведенні повірки засобів вимірювальної техніки. В цей же день 03 вересня 2020 року позивачем придбаний прилад обліку природного газу аналогічної марки приладу обліку, встановлено в квартирі та відображеного в проектній документації. Протоколом перевірки лічильника газу №10778 від 03 вересня 2020 року придбаний прилад обліку природного газу G-4, заводський №1525078, 2017 року виготовлення, шляхом перевірки на стенді визнано придатним для подальшої експлуатації та підтверджено, що метрологічні характеристики відповідають вимогам ДСТУ 336-96. В цей же день даний прилад обліку опломбований Оператором ГРМ та запакований в поліетиленовий пакет, про що складено акт №10778 від 03.09.2020 року. 04 вересня 2020 року в квартирі позивача представниками Оператора ГРМ демонтований прилад обліку природного газу G-2,5, заводський №11404, 2001 року виготовлення, про що складено акт. В акті про демонтаж засобу вимірювальної техніки зазначено «Підозра на позаштатний режим роботи лічильника», «Засіб вимірювальної техніки розпломбовано», «Засіб вимірювальної техніки доставляється на повірку за адресою в м.Полтава, вул.Гагаріна, 1 ». Провівши розпломбування лічильника газу 04 вересня 2020 року, представник Оператора ГРМ не склав акт розпломбування лічильника газу, що свідчить про недодержання вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Порядку, Кодексу ГРС та порушення прав як споживача. В цей же день 04 вересня 2020 року представника Оператора ГРМ складено протокол про направлення лічильника G-2,5 на експертизу, при цьому підстав для проведення експертизи (пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ) в протоколі не зазначено. Натомість, в протоколі зазначено поштову адресу місця проведеня експертизи: м.Полтава, вул.Володимира Козака, 2а, дата проведення експертизи буде додатково повідомлена письмово. З огляду на це, позивач вважає, що при складенні вказаних документів порушені вимоги чинного законодавства щодо їх форми та змісту. Демонтувавши лічильник природного газу G-2,5, Оператор ГРМ відмовився встановити на період зняття лічильника для проведення його повірки (експертизи) придбаний позивачем прилад обліку природного газу G-4, пояснивши відмову відсутністю газопостачання (розподілу природного газу) до квартири позивача. Разом із тим, станом на час звернення з позовом експертиза пломби не проведена, дата та час проведення експертизи письмово не повідомлені, що дає підстави позивачу стверджувати про ігнорування вимог закону з боку Оператора ГРМ тп порушення його прав як споживача. 16 вересня 2020 року, провівши в черговий раз огляд систем газопостачання квартири [ADDRESS] , представники Оператора ГРМ газопостачання до квартири не відновили, прилад обліку природного газу не встановили, а склали акт припинення (обмеження) розподілу природного газу. Підставою припинення (відключення) в акті б/н від 16.09.2020 року зазначено «ввід на різьбових з`єднаннях перед лічильником газу». На переконання позивача, зазначивши таку підставу припинення розподілу природного газу, Оператор ГРМ самостійно витлумачив норму права та вийшов за межі повноважень, що призвело до незаконного припинення газопостачання. Позивач вважає, що відповідач, встановивши 16.09.2020 року додержання вимог Правил та ДБН в квартирі позивача та зазначивши про це в акті, безпідставно, незаконно і необґрунтовано припинив розподіл природного газу до квартири. Відповідні зауваження були викладені позивачем в акті. З часу припинення газопостачання (розподілу природного газу) 31 серпня 2020 року до часу звернення із заявою Оператор ГРМ не пояснив, які порушення позивач повинен усунути та які витрати відшкодувати, не зазначено і в акті про припинення газопостачанн про умови відновлення газопостачання. 17 вересня 2020 року позивач направив на адресу Оператора ГРМ письмове звернення про відновлення газопостачання, яке було вручено 21 вересня 2020 року. 13 жовтня 2020 року газпостачання до квартири відновлено, про що представниками відповідача складено акт, де зазначено, що «поновлення розподілу природного газу виконано шляхом зняття заглушки, відновлено систему газопостачання з порушенням правил безпеки, а саме: невідповідність системи газопостачання проектній документації», не зазначивши, яі саме порушення і в якій термін позивач повинен усунути, що в силу вимог ч.2 ст.14 ЦК України нівелює твердження відповідача про порушення Правил безпеки систем газопостачання та підтверджує недодержання з його боку вимог Кодексу ГРС, суперечить акту про відключення від 16.09.2020 року, де підставою відключення зазначено: «ввід на різьбових з`єднаннях перед лічильником газу», а Порушень правил безпеки систем газопостачання не зазначено. також при проведенні робіт по відновленню газопостачання до квартири представником Оператора ГРМ наголошено про припинення газопостачання до квартири найближчим часом, що свідчить про упереджене ставлення та незаконність дій з боку відповідача. Зазначені системні порушення вимог чинного законодавства України при припиненні та відновленні розподілу природного газу до квартири позивача з боку Оператора ГРМ свідчать про недотримання вимог Кодексу ГРС, невиконання умов укладеного договору, порушення права як споживача в розумінні вимог ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, на підставі ст.ст.23, 1167 ЦК України позивач обґрунтовує заподіяння йому моральної шкоди тим, що зазначеними незаконними діями відповідача він зазнав душевних страждань, що призводило тривалий час до незручностей, неможливості користуватись газовими приладами для підтримки життєдіяльності, додатковими зусиллями для організації елементарних побутових умов проживання родини позивача, враховуючи ситуацію в країні та вимоги закону №530-ІХ від 17.03.2020 року щодо заборони припинення газопостачання в період дії карантину. Розмір нанесеної моральної шкоди позивач оцінює в 300000,00 грн. На підставі викладеного, звернувся за судовим захистом. 04 листопада 2020 року ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.29-30). 30 листопада 2020 року відповідачем Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на адресу суду надано відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача, викладені в позовній заяві, не визнає в повному обсязі з таких підстав. Зазначає, що припинення розподілу газу до житлового будинку по [ADDRESS] було пов`язане з аварійною ситуацією, яка склалась внаслідок витоку газу на стояку газопроводу-вводу до житлового будинку. Про дану подію було повідомлено по телефону гарячої лінії «104» та зафіксовано в заявці №2866 від 31.08.2020 року. З метою ліквідації аварійної ситуації розподіл газу було припинено шляхом встановлення заглушки на стояку газопроводу-вводу в будинок, про що складено відповідний акт №2866 від 31.08.2020 року. Оскільки витік газу є аварійною ситуацією, то завчасне повідомлення споживачів про час і дату відключення природного газу та їх особиста присутність у випадку виникнення аварійної ситуації чинним законодавством України не передбачено. Обставини даної надзвичайної ситуації доведені листами до керівництва КП «ЖЕО», Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Шевченківської районної ради, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Полтавській області, - листи від 02.09.2020 року №57.12/7481. Тому вважає, що позовна вимога про визнання незаконними дій АТ «Полтавагаз» по припиненню розподілу природного газу 31.08.2020 року до квартири позивача є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Після усунення витоку газу працівники АТ «Полтавагаз» розпочали перевірки приміщень квартир будинку на загазованість, відповідності системи газопостачання проектній документації та проведення контрольного опресовування для відновлення розподілу газу до квартир житлового будинку за вищевказаною адресою. Під час проведення відновлення газопостачання в більшості квартир будинку виявлено низку порушень, які необхідно усунути для відновлення газопостачання. Зокрема, в квартирі [ADDRESS] виявлено порушення пункту 5.7 розділу V ПБСГ, а саме невідповідність системи газопостачання проектній документації (ввід на різьових з`єднаннях перед лічильником газу), про що складений відповідний акт про припиненя розподілу природного газу №275а/20 від 16.09.2020 року. Оскільки в квартирі позивача ввід на рознімних (різьових) з`єднаннях розміщений перед встановленим ВОГ (лічильником газу), що не передбачено в пункті 9.5 ДБН В.2.5.-20:2018, то це підтверджує невідповідність системи газопостачання проектній документації. 13 жовтня 2020 року працівниками АТ «Полтавагаз» було відновлено газопостачання до будинку [ADDRESS] , після усунення витоку газу та виявлених порушень. В квартирі №22 зазначеного будинку також відновлено розподіл природного газу, про що складено відповідний акт №316/20 від 13.01.2020 року. Також відповідач зазначає, що 13.10.2020 року побутовому споживачу встановлено новий лічильник газу Ельстер G-4, заводський №12346410, 2019 року випуску, який споживач придбав особисто за власною ініціативою, даний лічильник пройшов перевірку в лабораторії АТ «Полтавагаз» та визнаний придатним для подальшої експлуатації, про що складено відповідний протокол №16168 від 13.10.2020 року. Водночас, встановлення в квартирі [ADDRESS] лічильника газу РЛ Ямпіль G-4 заводський №1525078, 2017 року випуску, придбаного позивачем, є неможливим у звязку з тим, що він не відповідає технічній документації об`єкта газопостачання, оскільки він є роторним, а в технічних умовах зазначено встановлення лічильника газу, крім роторного. Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 300000 грн. зазначає, що у звязку із тим, що дії відповідача є законними, то дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, вважає, що відповідач діяв у спосіб та в порядку, що визначений чинним законодавством України, у звязку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.39-43). 01 грудня 2020 року позивачем [PERSON] надано до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачем у відзиві зазначено, що припинення розподілу газу до житлового будинку пов`язане з аварійною ситуацією, яка склалась внаслідок витоку газу на стояку газопроводу-вводу до житлового будинку. Відповідно до заявки №2866 від 31.08.2020 року при виїзді аварійно-диспетчерської служби АТ «Полтавагаз» за адресою: м.Полтава, пров.Кустарний, 10а виявлено витік газу, який усунуто в цей же день. Проте, 02.09.2020 року відповідачем направлено листи на адресу органів державної влади №57.12/7481, де зазначено про відсутність розподілу природного газу в зв`язку з «витіком газу на внутрішньо будинковому газопроводі», що суперечить заявці та свідчить про зловживання відповідача під час припинення розподілу газу. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо локалізації та ліквідації аварійної ситуації 31.08.2020 року. Однак повідомлення позивача як споживача через засоби масової інформації або в інший спосіб про таку перерву із зазначенням причини та строку перерви в наданні відповідних комунальних послуг у встановленому порядку проведено не було, що спростовує твердження відповідача про законність дій при припиненні розподілу природного газу 31.08.2020 року. Відповідачем не обґрунтовано підстави не поновлення розподілу природного газу за період з 31.08.2020 року (дата аварійної ситуації) по 16.09.2020 року (дата припинення розподілу природного газу в квартирі). Підставою припинення розподілу природного газу до квартири у відзиві зазначено п.5.7 Правил безпеки невідповідність системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації, однак ні у відзиві, ні в акті від 16.09.2020 року не зазначено, яке саме обладнання не відповідає такій документації, що виключає законність припинення розподілу газу до квартири. Також відповідачем не зазначено підставу проведення перевірок приміщення квартир будинку на загазованість. Таким чином, Оператор ГРМ після аварійного припинення розподілу природного газу проводив роботи, віднесені законом до технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в житлових будинках, а не виконував вимоги Правил безпеки, що свідчить про незаконність дій при проведенні перевірки «приміщень квартир на загазованість». Позивач стверджує про законність експлуатації вузла обліку природного газу, іншого газового обладнання у квартирі, відповідність проектній документації на житлове приміщення газопостачання, яка була передана на зберігання до АТ «Полтавагаз», внаслідок чого можлива відсутність оригіналів проектної документації через її втрату відповідачем або недодержанням відповідачем вимог нормативно-правових актів у газовій сфері під час прийняття об`єктів споживачів в експлуатацію та укладення договорів на технічне обслуговування не може бути відповідальністю позивача. щодо встановлення приладу обліку природного газу, то нав`язування оператором ГРМ побутовим споживачам купівлі лічильників газу певної марки і типу вважає порушенням ліцензійних умов, затверджених НКРЕП №201 від 16.02.2017 року, оскільки споживач має прави придбати лічильник газу за власний рахунок та обрати його тип та марку. При цьому вважає хибними та незаконними твердження відповідача про наявність в технічних умовах застереження щодо встановлення візла обліку газу крім РЛ, оскільки це обмежу право на вільний вибір газового лічильника, який буде встановлений в залежності від наявного у споживача газового обладнання. Посилається на ефективний спосіб захисту порушеного цивільного права та зміст ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення, а також на порушення принципу рівності сторін договору. Наголошує, що постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно з гарантованим рівнем безпеки та якості виключно на підставі індивідуальних договорів між виконавцем та побутовим споживачем, який укладений у визначеному законом порядку. Також у своїх поясненнях [PERSON] зазначає, що предметом його позову є саме невідновлення газопостачання до будинку після усунення причини відключення, що мало місце 31.08.2020 року, і така відмова вказує на суттєве порушення та обмеження побутових потреб споживача та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя (а.с.56-65, 83-85). В письмових запереченнях відповідач з доводами позивача не погодився, додатково зазначив, що дії працівників АТ «Полтавагаз» щодо перевірки квартир на загазованість цілком і повністю відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки пуск газу після аварійної ситуації та проведення ремонту без виконання зазначеного переліку дій може призвести до тяжких наслідків, і без їх виконання відновлення газопостачання не відбувається. Крім того, перерва у наданні послуги з розподілу природного газу, викликана аварійною ситуацією та виявленнями порушеннями в квартирі позивача, мала місце з 31.08.2020 року по 13.10.2020 року і була короткотривалою та не в опалювальний період, тому вважає суму моральної шкоди завищеною. Разом із тим, у спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди передбачено у тих випадках, якщо заподіяння було небезпечне для життя і здоров`я людини (а.с.74-75). В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Лук`яненко О.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з урахуванням доводів, викладених у заявах по суті справи, просили позов задовольнити повністю. Представник відповідача Плескач Ю.А. в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у письмовому відзиві та запереченнях на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також доводи відповідача, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , яка в установленному порядку підключена до ГРМ Оператора ГРМ, та на підставі договору (заяви-приєднання) постачання природного газу з метою використання для власних потреб є споживачем послуг із газопостаначання (розподілу природного газу), надавачем яких є АТ «Полтавагаз», і йому в установленному порядку Постановою НКРЕП від 30.09.2015 року №2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» присвоєно персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку 56ХМ26101305789J (а.с.18, 19-23). В зазначеній квартирі позивач проживає разом з родиною. Так, відповідно до акту приймання газового обладнання для проведення комплексного випробування (пуско-налагоджувальні роботи) 04.09.2004 року представником АТ «Полтавагаз» було прийнято в експлуатацію двухконтурний котел «Hermann» і лічильник газу РЛ-4 (а.с.18). 31 серпня 2020 року працівниками відповідача газопостачання (розподіл природного газу) в 1 під`їзді будинку [ADDRESS] , в тому числі до квартири позивача, було припинено у зв`язку з аварійною ситуацією. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2020 року аварійно-диспетчерською службою АТ «Полтавагаз» було прийнято заявку №2866 про факт витоку газу на газопроводі-вводі (а.с.48). Із метою недопущення аварійної ситуації та запобігання нещасному випадку припинено розподіл (постачання природного газу) шляхом встановлення заглушки, перекрито кран та опломбовано стрічкою. Про припинення постачання (розподілу) природного газу за вказаною адресою складено відповідний акт №2866 від 31 серпня 2020 року (а.с.49). Як з`ясовано у судовому засіданні, того ж дня 31 серпня 2020 року витік газу в будинку за адресою: [ADDRESS] було усунуто. Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі застосування перерви в наданні комунальних послуг на ліквідацію наслідків аварії виконавець зобов`язаний повідомити споживача через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до споживача, про таку перерву не пізніш як через три години з початку такої перерви. У повідомленні зазначаються причини та строк перерви в наданні відповідних комунальних послуг. Проте, як вбачається з наявних матеріалів справи, позивача не було повідомлено в установленому порядку про зазначені причини та строк перерви в наданні відповідних комунальних послуг. Натомість, відповідно до листів №57.12/12/7481 від 02 вересня 2020 року відповідачем було повідомлено про відсутність розподілу природного газу до багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] лише КП «ЖЕО», виконавчий комітет Полтавської міської ради, Шевченківську районну у м.Полтаві раду та Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (а.с.46, 47). При цьому відповідачем не доведено належними і допустимими доказами законність дій в даному конкретному випадку під час припинення розподілу природного газу після усунення аварійної ситуації, не обгрунтовано підстави не поновлення позивачу розподілу природного газу за період з 31.08.2020 року (дата аварійної ситуації) по 16.09.2020 року (дата припинення розподілу природного газу в квартирі позивача). 04 вересня 2020 року представниками оператора ГРМ в квартирі позивача був демонтований прилад обліку природного газу G-2,5 заводський №11404, 2001 року випуску, про що складено акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки. В результатах огляду в акті зазначено «Підозра на позаштатний режим роботи лічильника», засіб вимірювальної техніки розпломбовано та направляється на повірку за адресою м.Полтава, вул.Гагаріна, 1 (а.с.25). Також 04 вересня 2020 року складено протокол про направлення лічильника G-2,5 заводський №11404, 2001 року випуску на експертизу в лабораторію АТ «Полтавагаз» за адресою: м.Полтава, вул.В.Козака, 2а (а.с.24). Разом із тим, демонтувавши вищезазаначений лічильник природного газу, представниками відповідача було відмовлено позивачу у встановленні на період зняття лічильника для проведення повірки (експертизи) придбаного позивачем приладу обліку природного газу G-4, заводський №1525078, 2017 року виготовлення, який був перевірений і визнаний придатним для експлуатації, метрологічні характеристики відповідають вимогам ДСТУ 336-96, опломбований Оператором ГРМ, і запакований в поліетиленовий пакет, акт №10778 від 03.09.2020 року (а.с.12-14). В подальшому, 16 вересня 2020 року при огляді систем газопостачання квартири [ADDRESS] представниками Оператора ГРМ газопостачання до квартири позивача не було відновлено, прилад обліку не встановлено. Натомість, був складений акт припинення (обмеження) розподілу природного газу №275а/20 від 16.09.2020 року. Підставою припинення (відключення) в акті в графі інші причини зазначено «ввід на різьбових з`єднаннях перед лічильником газу». В результаті виконаних робіт встановлено інвентарну заглушку на вводі перед лічильником газу. Даний акт позивачем [PERSON] було підписано із зауваженнями, зокрема, зазначено про відмову Оператора ГРМ надати проектно-кошторисну документацію про наявність порушення (а.с.26, 50). Відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу Газорозподільних систем відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днійв у сільській місцевості за письмовим звернення споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу). У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248 наголошено, що визначючи, що споживачі нерідко бувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Будучи монополістами у сфері надання послуг із газопостачання, постачальники не повинні зловживати своїми правами, відключення споживача від газопостачання можливе лише за наявності законних підстав. Газопостачання (розподіл природного газу) використовується споживачем із метою задоволення власних побутових потреб у газі, а тому безпідставне припинення газопостачання споживачу або відмова у відновленні газопостачання вказує на суттєве порушення та обмеження його побутових потреб, та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається з матеріалів справи в їх сукупності, з часу припинення газопостачання (розподілу природного газу) позивачу до квартири [ADDRESS] 31 серпня 2020 року до часу звернення позивача із відповідною заявою, відповідачем не повідомлено щодо необхідності усунення порушень, і яких саме, відшкодування витрат під час припинення газопостачання, а також умови відновлення газопостачання (розподілу природного газу). У зв`язку з цим 17 вересня 2020 року позивач звернувся на адресу АТ «Полтавагаз» із заявою про відновлення газопостачання, яке отримано адресатом засобами поштового зв`язку 21 вересня 2020 року (а.с.16, 17). Лише 13 жовтня 2020 року газопостачання до квартири позивача відповідачем було відновлено, про що складено акт, в якому зазначено, що поновлення розподілу природного газу виконано шляхом зняття заглушки, відновлено систему газопостачання з порушенням правил безпеки, а саме: невідповідність системи газопостачання проектній документації. Даний акт також підписаний позивачем [PERSON] із зауваженнями щодо причин припинення газопостачання, які суперечать акту від 16.09.2020 року, а щодо встановлення нового лічильника газу (а.с.15). Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] посилається на те, що припинення постачання природного газу до його квартири 31 серпня 2020 року, з урахуванням факту усунення аварійної ситуації в той же день, було неправомірним, тривало значний проміжок часу та не було обгрунтованим, здійсненим на законних підставах, як це передбачено вимогами чинного законодавства України. Закон України «Про ринок природного газу» № 329-VIII 9 квітня 2015 року (далі - Закон № 329-VIII) визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу. Статтею 12 даного Закону № 329-VIII, яка регламентує правила постачання природного газу, визначено, зокрема, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Згідно зі статтею 40 Закону № 329-VIII, яка регулює послуги розподілу природного газу, передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується регулятором. 27 липня 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 N 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодексу ГРС), затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 за № 1379/27824. Крім того, на виконання вимог статей 12 Закону № 329-VIII НКРЕКП було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (постанова Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831) і Типовий договір розподілу природного газу (постанова НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829) (дата набрання чинності вищевказаних постанов НКРЕКП 01 грудня 2015 року). Таким чином, відповідно до вимог наведеного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, споживач повинен укласти договір про розподіл природного газу з відповідним оператором газорозподільної системи та договір про постачання природного газу з постачальником, який зобов`язується поставити споживачеві природний газ. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з пунктом 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді ; подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; розірвання договору розподілу природного газу; несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; несанкціоноване відновлення газоспоживання; визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); відмова представникам оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; в інших випадках, передбачених законодавством. Пунктом 4 КГС встановлено, що при припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15.05.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119, зокрема п.1.27,1.9,5.7 встановлено, що: 1.27. Для тимчасового припинення витоку газу на зовнішніх газопроводах допускається накладати муфту або хомут, які забезпечують герметичність місця витоку, за умови їх щоденного огляду. 1.9. Виявлені під час експлуатації витоки газу необхідно негайно усувати. Усунення витоків газу на обладнанні, що працює, забороняється. 5.7. Підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації. Постановою НКРЕ № 2500 від 30.09.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831, затверджений Типової договір постачання природного газу побутовим споживачам. Згідно з п.6.2. договору постачальник зобов`язується: 1) забезпечити безперервне постачання природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим Договором; 2) забезпечувати належну якість надання послуг з постачання природного газу відповідно до вимог чинного законодавства та цього Договору. Судом установлено, що позивач [PERSON] є належним споживачем послуг з газопостачання, виконує умови укладеного між сторонами договору, тоді як дії відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» за вказаних вище фактичних обставин відключення квартири [ADDRESS] протягом тривалого часу з 31 серпня 2020 року по 16 вересня 2020 року були неправомірними, оскільки відбувалось із порушеннями, що підтверджується представленими суду доказами, втручанням в приватне життя особи. Так, відключення позбавляє особу належних умов до існування, однозначно призводить до змін у побуті, укладі життя особи, тощо. Відповідно таке втручання повинно ґрунтуватись на законі, переслідувати законну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві (ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Зазначеними діями відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» порушив права позивача як споживача послуг з газопостачання та членів його сім`ї. Тому, суд вважає задовольнити вимоги позивача та визнати протиправними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» з припинення газопостачання (розподілу природного газу) 31 серпня 2020 року до квартири [ADDRESS] . З приводу вимог щодо невстановлення приладу обліку природного газу в квартиру позивача, суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо врегульовано, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки ( результати вимірювань яких використовуються саме для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водовідведення. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-,газо- і водопостачання. За положеннями п.п.17, 18 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал) ; повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. Згідно Кодексу газорозподільних систем, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування, монтаж, технічне обслуговування та пов`язаний з такою повіркою ремонт) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок Оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ. Для належної організації періодичної повірки лічильників газу по об`єктах побутових споживачів Оператор ГРМ повинен: забезпечити належний моніторинг термінів спливу міжповірочного інтервалу для складання графіка проведення періодичної повірки лічильників; забезпечити періодичну повірку лічильника протягом міжповірочного інтервалу. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) побутових лічильників газу вказаний в паспортах приладів обліку і становить 5 або 8 років, залежно від типу лічильника і виробника. Згідно з актом від 04 вересня 2020 року в квартирі позивача представниками оператора ГРМ демонтований прилад обліку природного газу G-2,5, заводський №11404, 2001 року випуску у зв`язку з підозрою на позаштатний режим роботи лічильника та направлено для проведення експертизи, про що складено відповідний протокол (а.с.24, 25). Взаємовідносини між газопостачальними/газорозподільними підприємствами та фізичними особами, які використовують лічильники газу для обліку газу в побуті, під час проведення експертизи лічильників газу регламентуються вимогами Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року за №619 (далі - Положення) та Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 та Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», яка втратила чинність 16 липня 2016 року ( далі - Правила), Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Відповідно до пункту 2.1 Положення, експертиза лічильника газу - це комплекс дій, які проводяться з метою установлення придатності лічильника газу до застосування у разі сумніву в цьому споживача або постачальника газу. Умовами пункту 3.1 Положення передбачені випадки, у разі виявлення яких лічильник газу, під час експлуатації, підлягає експертизі, зокрема, у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації: невідповідності показів лічильника об`ємам газу, використаних газовими приладами та пристроями споживача; ознак порушень конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника; ознак зняття мастичних пломб або порушення повірочного тавра; зриву або пошкодження пломб газопостачальної (газотранспортної) організації на лічильнику газу або на патрубках лічильника; пристроїв, які застосовані для навмисного заниження показів лічильника газу, що передбачено умовами п.п.3.1.3 Положення. Відповідно до умов підпункту 3.2.2 Положення, у разі виявлення представником газопостачального підприємства ознак порушень, зазначених у підпункті 3.1.3 Положення, складається акт про виявлені порушення. Акт про виявлені порушення підписується представником газопостачальної (газотранспортної) організації та споживачем, що є підставою для проведення експертизи лічильника газу та відшкодування збитків. У відповідності до вимог підпункту 3.2.5 Положення, представник газопостачальної організації спільно із споживачем складають та підписують акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи у двох примірниках за формою, наведеною у додатку № 2 до Положення. У разі демонтажу лічильника газу на підставі акта про виявлені порушення на період проведення експертизи газопостачальна (газотранспортна) організація при демонтажу лічильника газу зобов`язана безкоштовно встановити на його місце лічильник газу з власного обмінного фонду (п.3.2.7 Положення). Проте, доказів неможливості встановлення лічильника газу G-4 заводський №1525078, 2017 року виготовлення, придбаного [PERSON] за власний рахунок, у його квартирі матеріали справи не містять. До цього часу дане питання щодо сторонами не врегульовано. У разі коли лічильник газу, що встановлений у споживача та перебуває у власності газорозподільного підприємства, визнано в установленому порядку непридатним до подальшої експлуатації та ремонту, демонтаж, транспортування та монтаж нового лічильника газу здійснюються за рахунок зазначеного підприємства. При цьому газорозподільне підприємство встановлює споживачеві новий лічильник газу протягом двох місяців з дня визнання його непридатним до експлуатації та ремонту. Відповідно до п.3.3.3.4 Положення у разі висновків комісії про непридатність лічильника газу до застосування та висновків щодо неможливості проведення ремонту, лічильник газу передається споживачеві. Оскільки, відповідач свої обов`язки, як суб`єкт господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, виконував неналежним чином, не вирішив питання щодо встановлення приладу обліку, суд приходить до висновку щодо неправомірності дій відповідача, що призвело до порушення прав позивача, як споживача послуг, які надає АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз». Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як вбачається із преамбули Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій громадян споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладного обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного виробника. Фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, коштів відповідного бюджету, інших джерел, не заборонених законодавством.( ч.1 ст.3 Закону). Виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу (ст.4 Закону). Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках. Посилання представника відповідача на те, що встановлення нового лічильника газу у помешканні позивача є неможливим через невідповідність технічній документації об`єкта газопостачання та наявність в технічних умовах застереження щодо встановлення вузла обліку природного газу - крім роторних лічильників, є безпідставними, оскільки саме на відповідачеві лежить обов`язок з обліку та контролю за ЗВТ, які перебувають у власності фізичних осіб, тоді як нав`язування марки лічильника газу обмежує право позивача на вільний вибір газового лічильника, який може бути встановлений в залежності від наявного у споживача газового обладнання. Відповідно до змісту ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо , зокрема, при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; ціну продукції визначено неналежним чином тощо. Разом із тим, відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Для забезпечення безперервності та безпеки газопостачання оператор газорозподільної системи здійснює технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання в житлових будинках. Зважаючи на викладене, відповідач як суб`єкт господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території з врахуванням вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який передбачає повне запровадження комерційного обліку природного газу для населення всіх категорій без обмежень, та обставин даної справи, зобов`язаний був встановити позивачеві лічильник газу з врахуванням вимог вищевказаного Закону, чого зроблено не було. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає необхідним визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» по невстановленню в квартиру [ADDRESS] придбаного позивачем приладу обліку природного газу G-4, заводський №1525078, 2017 року виготовлення, що перевірений та опломбований Оператором ГРМ і запакований в поліетиленовий пакет. Щодо стягнення моральної шкоди позивачу суд зазначає про таке. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Пунктом 8 розділу VІ Правил постачання природного газу передбачено, що відшкодування збитків постачальником побутовому споживачу здійснюється в разі, якщо постачання газу побутовому споживачу було припинено через дії оператора газорозподільних систем на виконання неправомірного доручення постачальника про припинення постачання газу побутовому споживачу. У такому випадку постачальник відшкодовує побутовому споживачу вартість робіт з припинення і повторного відновлення подачі газу після його безпідставного припинення. При цьому постачальник відшкодовує побутовому споживачу збитки (обсяг недовідпущеного газу), які обчислюються, виходячи з фактичного середньогодинного споживання газу за останній розрахунковий період, кількості годин перерви та цін на газ, що діяли в період відсутності газопостачання. Крім того, якщо внаслідок цього побутовому споживачу або його майну завдано матеріальної чи моральної шкоди, постачальник відшкодовує її на підставі рішення суду. Враховуючи зазначене, відшкодування моральної шкоди побутовому споживачу передбачене Правилами постачання природного газу у випадку припинення через дії оператора газорозподільних систем на виконання неправомірного доручення постачальника газу побутовому споживачу. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість подовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач посилається на ті обставини, що внаслідок незаконних дій відповідача та відключення домоволодіння від газопостачання був порушений звичайний устрій життя позивача, його родина була обмежена в отриманні відповідних послуг, що призводило тривалий час до незручностей, неможливості користуватись газовими приладами для підтримання життєдіяльності, необхідності докладання додаткових зусиль для організації елементарних побутових умов проживання, враховуючи ситуацію в країні в період дії карантину у звєязку з коронавірусною хворобою COVID-19. Через необхідність вирішення питань, пов`язаних з усуненням наслідків відключення, позивач відчував душевні страждання, оскільки був позбавлений можливості проживання в нормальних умовах. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем доведено заподіяння неправомірними діями відповідача моральної шкоди. Натомість, стороною відповідача зазначені доводи позивача спростовані не були, тоді як посилання на короткотривалий характер перерви в наданні послуги з розподілу природного газу з 31.08.2020 року по 13.10.2020 року, та нібито «звичайні» порушення прав споживачів, не пов`язані із реальною небезпекою заподіяння шкоди життю та здоров`ю споживача внаслідок використання небезпечних товарів (робіт, послуг), є безпідставними. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує обставини, за яких вона була заподіяна, час, протягом якого позивач не отримав захисту порушених прав, а тому з урахуванням вимог розумності та справедливості вважає, що з АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» підлягає стягненню на користь позивача моральна шкода в загальній сумі 3000,00 гривень, що буде достатнім з огляду на встановлені іище фактичні обставини справи. Натомість, заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 300000 грн. є явно непропорційним та завищеним, оскільки тягар відповідних виплат може унеможливити виконання відповідачем певних зобов`язань перед іншими суб`єктами, буде невиправдано обтяжливим та стягнення відшкодування у згаданому розмірі втратить свій компенсаційний характер. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, проаналізувавши відносини, які склались між сторонами та норми права, якими вони врегульовані, зважаючи на принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, а також стандарти доказування, суд вважає, що відповідачем не було доведено та надано доказів на спростування доводів позовної заяви щодо дотримання принципу законності та належного виконання своїх обов`язків у спосіб та порядок, передбачений законом, зокрема, щодо правомірності дій з припинення газопостачання (розподілу природного газу) до квартири позивача та невстановлення придбаного приладу обліку природного газу. При цьому посилання відповідача на лист №11426/16.1.1/9-20 від 19.11.2020 року, яким НКРЕП проаналізовано законність дій АТ «Полтавагаз» стосовно періодичної повірки та експертизи лічильника газу [PERSON] , заміни газового лічильника, а також щодо припинення газопостачання за адресою: [ADDRESS] та зроблено висновок про відсутність порушень законодавства, суд вважає непереконливими, оскільки такі висновки взяті з інформації та пояснень, безпосередньо наданих АТ «Полтавагаз», натомість, висновки НКРЕП зводяться до того, що питання, викладене у зверненні позивача, вирішено по суті шляхом відновленням газопостачання (а.с.87-90). Інших переконливих аргументів відповідачем протягом розгляду справи не наведено, відомостей та належних і допустимих доказів для протилежних висновків суду не представлено. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно братидо уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно із п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, при зверненні до суду з позовною заявою позивачем [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 6181,60 грн., що підтверджується квитанцією від 28.10.2020 року. Оскільки, позов задоволений частково, а саме задоволено дві немайнові позовні вимоги, а також частково вимогу щодо відшкодування моральної шкоди, а тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1726,60 гривень.

Outcome: partial