Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із позовом до [PERSON] «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У позові посилався на те, що 20 січня 2015 року начальником Першотравневого ВДВС Чернівецького міського управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису від 07 грудня 2014 року, реєстраційний №7813, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на належні йому (позивачу) нежитлові приміщення (офіс) першого поверху, загальною площею 36,40 кв.м., які знаходяться в житловому будинку літ.А за адресою м.Чернівці вул.Мінська, буд.№8, є ізольованими, обладнані самостійним входом та складаються з приміщень 4-1,4-4. Вказане майно було передано в іпотеку на підставі договору іпотеки від 06.11.2007р., з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 06.07.2007р., укладеного між ним та ЗАТ «Акціонерний комерційно промислово-інвестиційний банк». Разом з тим, вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з грубим порушенням норм чинного законодавства. Зокрема, ним не було отримано жодного попередження від відповідача про можливість звернення стягнення на належне йому нерухоме майно. Вважає, що вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості 571\~105,03 грн. не є безспірним. Також нотаріусом виконавчий напис вчинений з порушенням строку позовної давності. У звязку із цим, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 07 грудня 2014 року, реєстраційний №7813, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позов підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. Просила задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] «Кредитні ініціативи» в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 06 листопада 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційно промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2807, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 25\~000 доларів США (а.с.14-18). У звязку із неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, ПАТ «Акціонерний комерційно промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Відповідно до ст.ст.610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05 липня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний комерційно промислово-інвестиційний банк» суму боргу за кредитним договором у розмірі 264\~972 грн. 11 коп. (а.с.11-12). На підставі вказаного рішення, судом видано виконавчий лист (а.с.13). Як вбачається із матеріалів справи, з метою забезпечення вказаного зобовязання, між ЗАТ «Акціонерний комерційно промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки. Згідно умов договору, іпотекодавець передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення (офіс) першого поверху, загальною площею 36,40 кв.м., які знаходяться в житловому будинку літ.А за адресою м.Чернівці вул..Мінська, 8, є ізольованими, обладнані самостійним входом та складаються з приміщень 4-1,4-4. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 07 грудня 2014 року вчинено виконавчий напис, яким запропоновано задовольнити вимоги [PERSON] «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості 571105,03 грн., яка виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 17 грудня 2012 року по 01 жовтня 2014 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення (офіс) першого поверху, загальною площею 36,40 кв.м., які знаходяться в житловому будинку літ.А за адресою м.Чернівці вул.Мінська, 8, є ізольованими, обладнані самостійним входом та складаються з приміщень 4-1,4-4, які належать на праві власності [PERSON] (а.с.6). На підставі вказаного виконавчого напису державним виконавцем 20 січня 2015 року було відкрито виконавче провадження №46133847 (а.с.5). Згідно зі ст.1 Закону № 606-XIV виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів. Відповідно до зазначеного Закону одним із виконавчих документів є виконавчий напис нотаріуса, який підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою. Як вбачається із виконавчого напису, 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Акціонерний комерційно промислово-інвестиційний банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційно промислово-інвестиційний банк») та [PERSON] «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги, в тому числі і-за кредитним договором, укладеним між [PERSON] «Акціонерний комерційно промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] Пунктом 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року (зі змінами та доповненнями) (далі - Інструкція) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 1 вказаного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобовязанням до закінчення строку виконання основного зобовязання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобовязання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового звязку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу (пункт1-1 Переліку). Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Слід відмітити, що за змістом приписів ст.35 Закону України «Про іпотеку» реалізації іпотекодержателем права на задоволення своїх вимог на підставі виконавчого напису нотаріуса повинна передувати у часі письмова вимога до боржника та майнового поручителя про усунення порушення. При цьому, вбачається, що боржнику надається право протягом 30-ти днів з моменту отримання такої вимоги добровільно виконати відповідні зобовязання, і лише після спливу такого строку та у разі не виконання вимог іпотекодержателя останній набуває права застосовувати позасудові заходи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису раніше, ніж через 30 днів з моменту, коли боржник отримав відповідну вимогу, порушує права останнього, визначені Законом, та може також бути підставою для його оскарження до суду. Письмова вимога банку боржнику повинна надсилатись способом, передбаченим договором. При цьому чинне законодавство не встановлює обовязку банку, кредитора перевіряти фактичне місцезнаходження чи місце проживання боржника/іпотекодавця та його розшуку. Це означає, що кредитор повинен надіслати боржнику письмове повідомлення про початок звернення стягнення на предмет іпотеки чи повідомлення про необхідність виконання зобовязання на адресу, зазначену в договорі кредиту/іпотеки. Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] «Кредитні ініціативи» не надіслав боржнику [PERSON] вимогу про погашення боргу, не проінформував боржника про розмір заборгованості, та не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису не повідомив боржника про порушення кредитних зобовязань, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги у судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Вказана обставина підтверджується листом УДППЗ «Укрпошта» Чернівецька дирекція №226/35 від 26 березня 2015 року (а.с.10). При цьому відповідачем, всупереч вимогам ст.60 ЦПК, не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] було повідомлено у передбачений законом строк про усунення порушення виконання зобовязання. Таким чином, враховуючи вказані вище норми закону, суд приходить до переконливого висновку, що позов [PERSON] є обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved