Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] пред'явила через суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 03 серпня 2002 року до 27 грудня 2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає і знаходиться на утриманні позивача, проте відповідач, проживаючи окремо від них з дитиною, не бере участі у вихованні і витратах необхідних для її виховання, хоча має такий обов'язок, тому позивач, з урахуванням уточнених вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду 30 квітня 2014 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримуючи свої вимоги з урахуванням уточнень в частині стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі та в розмірі 800,00 грн. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, у поданій через канцелярію суду 30 квітня 2014 року заяві позов визнав у повному обсязі, зазначивши, що зараз за трудовим договором ніде не працює, постійного доходу не має, тому на даний час має можливість сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 800,00 грн. щомісяця. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2002 року по 27 грудня 2013 року включно, що підтверджується рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2013 року №202/37805/13-ц, яке не оскаржувалось та набрало законної сили 27 грудня 2013 року, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 6). Сторони є батьками, народженої у цьому шлюбі дитини [PERSON], [INFO], про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження відділом РАГС Індустріального РУЮ м. Дніпропетровська 17 листопада 2003 року вчинено актовий запис №946 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER], долучене до матеріалів справи в копії (а.с. 5). Дитина проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні, що визнано відповідачем у поданій заяві та сукупно підтверджується довідкою ЖЕД МКП «Дніпропетровський електротранспорт» від 22 квітня 2014 року (а.с.17). Позивач, починаючи з 29 жовтня 2010 року за трудовим договором ніде не працює, що про що свідчить запис про звільнення за ст. 38 КЗпП України в трудовій книжці, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.15). Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач до 30 квітня 2014 року працював в ДДНЗ №98, проте звільнений та на час розгляду справи за трудовим договором не працює, не є приватним підприємцем, постійного заробітку не має. Інших осіб на утриманні, окрім, сина [PERSON], про що зазначив у поданій суду 30 квітня 2014 року заяві. Одночасно судом встановлено, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було та оскільки відповідач з дитиною не проживає, регулярного утримання їй не надає, то належить визнати, що ним порушено покладений на нього статтею 180 СК України обов'язок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вирішуючи спір про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ч. 3 ст. 181, ст.184 СК України, які передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача аліментів, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням наведеного, судом у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів у твердій грошовій сумі та, при визначенні розміру суми аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги обов'язок участі обох батьків у матеріальному утриманні дитини, матеріальний стан та стан здоров'я дитини, яка на диспансерному обліку у будь-яких лікарів не перебуває, що встановлено на підставі даних медичної довідки КЗ «ДЦПМСД №8» від 24 квітня 2014 року (а.с.16), відсутність документального підтвердження доходів відповідача та джерел їх отримання, чим визначається ризик їх мінливості й нерегулярності, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, розмір необхідного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, визнання уточненого позову відповідачем у повному обсязі, а відтак, суд вважає можливим визначити розмір стягуваних аліментів на дитину [PERSON] у сумі 800,00 грн. щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи проводити стягнення з 15 квітня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved