Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

У жовтні 2016 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася \~в суд із позовом до [PERSON], яким \~просила стягнути \~на її користь \~20\~000,00 Євро\~ та понесені\~ судові витрати. Позов обгрунтовує тим, що 03 жовтня 2013 року \~відповідач [PERSON] , як фізична особа, отримав від неї, як фізичної особи - підприємця \~та від \~фізичної особи підприємця\~ [PERSON]\~ \~40 000,00 євро, що підтверджується виданими 03 жовтня 2013 року відповідачем двома розписками на суму 20 000 євро, кожна. Вона особисто передала відповідачу 20 000 ,00 євро за офіційним курсом НБУ станом на 03.10.2016 року\~\~ становить\~ \~\~28,9482 грн. за 1 євро, тому борг станом на 03.10.2016 року становить 578964,00 грн. В розписках вказано, що грошові кошти отримані відповідачем від позивача та від ФОП [PERSON] в якості оплати згідно умов пункту 6.1 договору співробітництва № 8/10/13 від 03.10.2013 року. Однак, договір співробітництва № 8/10/13 від 03.10.2013 року, який планувалося укласти між \~нею, \~ФОП [PERSON], з одного боку, та приватним підприємцем [PERSON], з іншого боку, останній \~не підписав, а відтак\~\~договір співробітництва є неукладеним, тому отримання відповідачем коштів є безпідставним. З врахуванням зазначеного позивач\~ та її представник\~ в судовому засіданні просили\~ заявлені\~ вимоги задовольнити\~ повністю, пославшись на обставини\~ , які викладені у позовній\~ заяві. \~ Відповідач, зокрема\~ його представник\~ в\~ суді\~ позов не визнав повністю, 30.05.2017 року\~ подав\~ заперечення , зазначивши, що\~ кошти\~ [PERSON] отримав\~\~\~ у позивачки\~ як представник\~ ФОП [PERSON] , на підставі\~ довіреності,\~ на\~ виконання\~\~ договору співробітництва № 8/10/13 від 03.10.2013 року, тобто\~\~ відповідач\~\~ набув\~ майно\~\~ за існування\~ достатніх\~ правових\~ підстав,\~ у\~ спосіб, що не\~ суперечить\~\~\~\~ цивільному законодавству\~ , та\~ в якості\~ оплати\~\~ згідно умов\~\~ п.6.1\~ договору. За клопотанням сторони позивача, ухвалою Кіровського районного\~ суду\~ м. Кіровограда\~ від\~\~ 12 липня 2017 року\~\~ до участі в\~ справі\~ залучено\~ третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізичну особу-підприємця \~[PERSON], який\~\~\~ в судові\~ засідання\~ не з»являвся,\~ повідомлявся\~\~ по\~ адресі, яка була надана позивачем. Ухвалою Кіровського районного суду\~ м. Кіровограда\~ від 29.11.2017 року\~\~ відмовлено\~\~ у\~ задоволенні клопотань сторони\~\~ позивача , поданих\~ 23.10.2017 року\~ та\~ 28.11.2017 року ( а.с. 186-187). Заслухавши пояснення\~ учасників справи,\~ дослідивши письмові\~ матеріали,\~\~ суд приходить до висновку\~ щодо відмови у\~ задоволенні заявлених вимог, з наступного. \~ 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.\~ \~ Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом \~\~встановлено, що 03 жовтня 2013 року \~[PERSON] , як фізична особа, отримав від ФОП [PERSON] та ФОП \~[PERSON] 20 000 євро, що підтверджується виданими 03 жовтня 2013 року відповідачем двома розписками . При цьому, позивач особисто передала відповідачу \~20 000 ,00 євро, що за офіційним курсом НБУ 28,9482 грн. за 1 євро, станом на 03.10.2016 року становить 578\~964,00 грн. В розписках вказано, що грошові кошти отримані відповідачем від позивача та від ФОП [PERSON] в якості оплати згідно умов пункту 6.1 договору співробітництва № 8/10/13 від 03.10.2013 року. Однак, договір співробітництва № 8/10/13 від 03.10.2013 року, який планувалося укласти між позивачем \~і ФОП \~[PERSON] з одного боку, та ПП\~ [PERSON] з другого боку, \~останній\~ \~не підписав. В пункті 3.1. неукладеного Договору співробітництва вказано, що \~ПП [PERSON] \~надає право позивачу і ФОП \~[PERSON] на період спільної роботи використовувати логотип, документацію та інші матеріали, надані французькою компанією, яка володіє торговою маркою «Zaldiz» та яка передала право на їх використання в Україні компанії «Модный bazar». В неукладеному Договорі співробітництва та в розписках відповідач не був стороною цього договору, а підписався в ньому як генеральний директор компанії «Модный bazar»-тобто, як особа, яка лише узгодила використання торгової марки «Zaldiz» в м. Харкові на час дії Договору співробітництва. Згідно з неукладеним Договором співробітництва відсутнє вказування на форму власності компанії «Модный bazar», відсутній код ЄДРПОУ цієї компанії, не вказано місцезнаходження та розрахунковий рахунок цієї компанії, також відсутній відбиток печатки цієї компанії, що теж вказує на те, що ця компанія в неукладеному Договорі співробітництва не була стороною договору. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про підприємство або ж компанію з назвами «Модный bazar» або «Модний bazar». Відповідач не надав жодних документів позивачу та ФОП [PERSON], які б дозволяли їм використовувати торгову марку «Zaldiz», також як і не було надано їм відповідачем будь-яких документів щодо того, що відповідач обіймає посаду генерального директора компанії «Модный bazar», також відповідач не надав документів щодо того, що ця компанія має право використовувати торгову марку «Zaldiz» та передавати право на її використання третім особам. В розписках отримувач грошових коштів вказаний як фізична особа, підпис під розписками він здійснив теж як фізична особа, тобто, отримання відповідачем грошових коштів від позивача було здійснене ним саме як фізичною особою і не було пов'язане зі здійснення ним підприємницької діяльності чи виконанням ним посадових обов'язків. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.10.2016 р., [PERSON]\~ є засновником та керівником ТОВ «МОДНИЙ БАЗАР» (код 37530244), а його місцем реєстрації вказано: 25009, Кіровоградська обл., м. Кіровоград, Кіровський район, вул. Новосибірська, буд.4. У позовній заяві (а.с.4-7) та у письмовій правій позиції \~представника позивача (а.с.74) \~ФОП [PERSON] просила стягнути на її користь з відповідача кошти з підстав \~визначених\~ст.1212 ЦК України. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України\~регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є\~відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим майном є\~майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частин першої та другої статті\~509 ЦК України\~цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є\~правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього\~Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 177 ЦК України\~об'єктами цивільних прав є,\~зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою\~статті 202 ЦК України\~встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із частинами першою та другою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої\~статті 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частини першої статті\~177, частини першої статті\~202, частин першої та другої статті\~205, частини першої статті\~207, частини першої статті\~1212 ЦК України\~дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою\~статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi\~статті 1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями\~11,\~600,\~601,\~604 - 607,\~609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Матеріалами справи підтверджується, що 03 жовтня 2013 року між приватним підприємцем [PERSON], «Сторона-1», та Фізичними особами-підприємцями [PERSON], [PERSON], «Сторона-2», укладено договір співробітництва №8/10/13 (далі - Договір), який підписано «Стороною-2», а в графі «Сторона-1» проставлений відтиск печатки приватного підприємця ПП [PERSON] (а.с.10-16). Також в Договорі є відмітка: « погоджено використання ТМ Zaldiz в місті Харкові на час дії договору №8/10/13. Генеральний директор Модный bazar [PERSON]В.». Пунктом 6.1 Договору обумовлено, що «Сторона -2» перераховує грошові кошти в сумі, яка еквівалентна 20000 євро «Стороні-1» за 30 календарних днів до передбачуваної дати відкриття магазину. Згідно наявних в матеріалах справи двох копій розписок (а.с.207 -на звороті, 211- на звороті), [PERSON] прийняв оплату в повному обсязі, в розмірі 20 000 євро, що еквівалентно 224 000 грн. по курсу Приватбанка станом на 03.10.2013 року, від ФОП [PERSON] і ФОП [PERSON], що є невід'ємною частиною договору співробітництва №8/10/13 від 03.10.2013 року, п.6.1. На підставі довіреності виданої 02.09.2013 року ( а.с. 110), ПП [PERSON] довірив [PERSON] бути його представником у взаємовідносинах з суб'єктами господарювання, отримувати товарно-матеріальні цінності, в тому числі грошові кошти, здійснювати інші дії направлені на відкриття, розвиток торгової мережі магазинів торгової марки «Zaldiz» в місті Харків . З огляду на викладене вбачається, що відповідач [PERSON] отримуючи кошти діяв не від свого імені, а від імені ПП [PERSON]В .\~ відповідно до п.6.1 Договору. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач передавала кошти відповідачу відповідно до п.6.1 Договору. В судовому засіданні сторона позивача не спростувала доводи відповідача, що він отримував кошти на підставі довіреності виданої ПП [PERSON] та передав кошти останньому, належними та допустимими доказами. [PERSON] не був стороною Договору і Договір в установленому законом порядку не оспорений, а вимог до ПП [PERSON] в установленому законом порядку позивач не пред'являла. В свою чергу, позивачка пояснювала, що магазин «Zaldiz» був відкритий та пропрацював три місяці. Таким чином, оскільки позивачем не спростовано належними та допустимими доказами доводи відповідача, що він отримував кошти відповідно до п.6.1 Договору та на підставі довіреності наданої йому ПП [PERSON], кому він і передав кошти, доводи позивача, що відповідач отримав кошти без достатньої правової підстави є передчасними, а відтак у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити повністю .\~ \~ У пункті 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі\~ вищевикладеного та

Outcome: dismissed