Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням суду від 22 лютого 2012 року стягнуто з відповідача 2 [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.03.2011 р. За вказаним рішенням видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції. Разом з тим, відповідач аліменти на користь позивача не сплачує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 1.09.2015 року складає 292 037 грн. 44 коп. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути заборгованість по аліментах та з ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції понесені ним додаткові витрати, розрахунок яких буде надано пізніше. Ухвалою суду (суддя Фаркош Ю.А.) від 14 квітня 2016 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - надання копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, а також для зазначення змісту вимог, визначення ціни позову щодо вимог майнового характеру та викладення обставин в обґрунтування заявлених вимог (т. 1 а.с. 10). 18 квітня 2016 року до суду надійшла заява від позивача про збільшення позовних вимог, а саме про стягнення заборгованості по аліментах 292 037 грн. 44 коп. з урахуванням пені та неустойки у розмірі 671 686 грн. 11 коп., а також додаткових витрат на підтримання здоров`я, ортопедичні протезні вироби, стоматологічне хірургічне встановлення імплантів у верхню та нижню щелепу з метою їх протезування (т. 1 а.с. 14-24). 21 квітня 2016 року ухвалою суду провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду на 10 травня 2016 року (т. 1 а.с. 63). 17 червня 2016 року ухвалою суду у задоволенні заяви позивача про відвід судді Фаркош Ю.А. (т. 1 а.с. 154-155) відмовлено (т. 1 а.с. 165). Ухвалою суду від 4 серпня 2016 року у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача відмовлено (т. 1 а.с. 170-173, 196-197). 8 вересня 2016 року від відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] надійшли письмові заперечення (т. 1 а.с. 199-202), відповідно до яких просять у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки довідка про заборгованість по аліментам є неправильною. Крім того, відповідач сам переніс тяжку хворобу на серці, яка потребувала матеріальних затрат. Ухвалою суду від 13 вересня 2016 року провадження у справі зупинене у зв`язку з призначенням судово-бухгалтерської експертизи для вирішення питання: - чи підтверджується документально нарахування позивачем [PERSON] заборгованість по аліментам та додатковим витратам; - чи підтверджується документально нарахування, складання Висновку щодо фактичного доходу від підприємницької діяльності - платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON] та розрахунок аліментів із зазначеного доходу за період з 28.03.2011 по 31.12.2014 складений та підписаний Марковською Ларисою Григорівною ; - чи підтверджується документально нарахування, складання державним виконавцем виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції довідки-розрахунку про нарахування та сплати аліментів з підприємницької діяльності з 01.01.2011 по 01.01.2015 з боржника [PERSON] в загальній сумі 482 809,30 грн. (т. 1 а.с. 244). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року відмовлено у відкритті провадженні за апеляційною скаргою позивача [PERSON] на ухвалу про призначення судової експертизи (т. 2 а.с. 71). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року скасовано та передано справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження (т. 2 а.с. 162-163) Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року повернуто справу до суду першої інстанції для вирішення питання про повернення апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу про призначення судової експертизи (т. 2 а.с. 166-167). На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 13 лютого 2017 року справу передано на розгляд судді Васильєвій Н.П. (т. 2 а.с. 171-178). На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 28 вересня 2017 року справу передано на розгляд судді Батрин О.В. (т. 2 а.с. 187-190). Ухвалами суду від 4 грудня 2017 року скасовано ухвалу про призначення у справі експертизи, провадження у справі відновлено, розгляд справи призначено на 31 січня 2018 року та повернуто апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу про призначення судової експертизи (т. 2 а.с. 196-197). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2018 року виправлено описку в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року про повернення апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу про призначення судової експертизи (т. 2 а.с. 237-238). За клопотанням представник відповідача [PERSON] - [PERSON] ухвалою суду від 16 березня 2018 року провадження у справі зупинене у зв`язку з повторним призначенням судово-бухгалтерської експертизи (т. 3 а.с. 7-18). Ухвалою суду від 10 січня 2019 року провадження у справі поновлено, у зв`язку з чтим, що до суду 8 січня 2019 року надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20 грудня 2018 року № 9652/18-72 про неможливість проведення експертизи, так як станом на 20 грудня 2018 року попередня оплата вартості експертизи не здійснена. На виконання п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року у справі призначено проведення підготовчого судового засідання на 12 березня 2019 року (т. 3 а.с. 21, 39). 12 березня 2019 року проведено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 24 квітня 2019 року (т. 5 а.с. 175). Позивач до судового засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі (т. 2 а.с. 246а). Відповідачі до судового засідання не з`явились з невідомих причин. У зв`язку з неявкою сторін, наявності заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд розглянув справу у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком позивача [PERSON] Мати позивача померла [INFO] . Вказані обставини встановлені рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 2-1961/11 від 22 лютого 2012 року, котре залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2012 року (т. 1 а.с. 6-7). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пенсійного посвідчення [PERSON] встановлено 2 група інвалідності загального захворювання довічно (т. 1 а.с. 5). Отже, позивач [PERSON] є непрацездатним, оскільки встановлена група інвалідності не дозволяє йому працювати. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 2-1961/11 від 22 лютого 2012 року, котре залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2012 року позов заступника прокурора Печерського району м. Києва в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного сина задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.03.2011р. (т. 1 а.с. 6-7). На підставі рішення суду видано виконавчий лист, який позивачем пред`явлено до виконання до ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції (т. 1 а.с. 8-9) та по ньому здійснюються виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП № 33469827 (т. 1 а.с. 4). Разом з тим, відповідач [PERSON] не виконує рішення суду та не сплачує позивачу [PERSON] аліменти. У зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в примусовому порядку ст. 201, 194, 195 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із частиною третьою статті 74 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому Сімейного кодексу України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейного кодексу України. У частині дев`ятій цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 згаданого Закону, відповідно до частини дев`ятої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Під час розгляду справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу розміру заборгованості по аліментам. Так, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 7 жовтня 2015 року встановлено, що відповідно до листа начальника управління ДВС ГТУЮ у Київській області № 2501-2-8/02.2 від 7.08.2015 року [PERSON] станом на 1.09.2015 року за відповідачем [PERSON] перед [PERSON] рахується заборгованість по аліментам у розмірі 292 037 грн. 44 коп. (абз. 1 стор. 3 ухвали (т. 1 а.с. 39-41). Вказаний розмір заборгованості стверджується і ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року (т. 1 а.с. 42-44). Відповідно до висновку спеціаліста Марковоської Л.Г. щодо фактичного доходу від підприємницької діяльності відповідача [PERSON] та розрахунку аліментів за період з 28.03.2011 року по 31 грудня 2014 року розмір належних до сплати аліментів позивачу складає 120 260,24 грн. (т. 1 а.с. 203-208), що значно відрізняється від суми заборгованості, навнденої в ухвалах суду. Проте, висновком експертного дослідження № 1-14/11/2016-до від 14.11.2016 року встановлено, що висновок спеціаліста Марковоської Л.Г. щодо розрахунку аліментів з доходу підприємницької діяльності відповідача [PERSON] документально та нормативно не підтверджується (т. 2 а.с. 150-160). Отже, висновок спеціаліста Марковоської Л.Г. щодо розрахунку аліментів з доходу підприємницької діяльності відповідача [PERSON] суд до уваги не бере, оскільки ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 7 жовтня 2015 року та від 29 лютого 2016 року встановлена заборгованість [PERSON] перед [PERSON] по аліментам у розмірі 292 037 грн. 44 коп. станом на 1.09.2015 року. Крім того, висновок спеціаліста Марковоської Л.Г. документально та нормативно не підтверджується. При цьому, суд бере до уваги, що з питання правильності нарахування заборгованості по аліментам двічі судом призначалась судово-бухгалтерська експертиза: ухвалою суду від 13 вересня 2016 року та від 16 березня 2018 року (т. 1 а.с. 244, т. 3 а.с. 7-18), проте вона не була проведена у зв`язку з її не оплатою відповідачем. Тому, з урахуванням принципів змагальності сторін та диспозитивності судового розгляду, передбачених ст. 12, 13 ЦПК України, суд, виходить з розміру заборгованості відповідача перед позивачем по аліментам, визначеного листом начальника управління ДВС ГТУЮ у Київській області № 2501-2-8/02.2 від 7.08.2015 року [PERSON] , - 292 037 грн. 44 коп. станом на 1.09.2015 року та довідкою-розрахунком від 15.05.2015 року на суму 482 809,30 грн. (т. 2 а.с. 180-183), з яких перераховано позивачу 227 грн. та 190 494,86 грн. (т. 1 а.с. 39-44) . Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по аліментам в розмірі 292 037 грн. 44 коп. станом на 1.09.2015 року відповідно до ст. 201, 194, 195 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Постанови Великої палати Верховного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц визначена формула, за якою повинна розраховуватися пеня, а саме: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Довідкою-розрахунком від 15.05.2015 року визначено заборгованість на суму 482 809,30 грн. за період з 1.01.2011 року по 1.01.2015 рік (т. 2 а.с. 180-183), з яких згодом перераховано позивачу 227 грн. та 190 494,86 грн. (т. 1 а.с. 39-44). Тому, з урахуванням наведених положень закону та позиції Великої Палати Верховного Суду нарахування пені здійснюється наступним чином: За 2011 рік: 6 398,55 х 1% х 31 день (січень) + 6 398,55 х 1% х 28 днів (лютий) + 6 398,55 х 1% х 31 день (березень) + 10 216,64 х 1% х 30 днів (квітень) +10 216,64 х 1% х 31 день (травень) + 10 216,64 х 1% х 30 днів (червень) + 13 078,25 х 1% х 31 день (липень) + 13 078,25 х 1% х 31 день (серпень) + 13 078,25 х 1% х 30 днів (вересень) + 6 162,94 х 1% х 31 день (жовтень) + 6 162,94 х 1% х 30 днів (листопад) + 6 162,94 х 1% х 31 день (грудень) = 32 757,73 грн. За 2012 рік: 16 755,75 х 1% х 31 день (січень) + 16 755,75 х 1% х 29 днів (лютий) + 16 755,75 х 1% х 31 день (березень) + 10 371,24 х 1% х 30 днів (квітень) + 10 371,24 х 1% х 31 день (травень) + 10 371,24 х 1% х 30 днів (червень) + 26 817,22 х 1% х 31 день (липень) + 26 817,22 х 1% х 31 день (серпень) + 26 817,22 х 1% х 30 днів (вересень) + 26 054 х 1% х 31 день (жовтень) + 26 054 х 1% х 30 днів (листопад) + 26 054 х 1% х 31 день (грудень) = 73 327,08 грн. За 2013 рік: 9 897,30 х 1% х 31 день (січень) + 9 897,30 х 1% х 28 днів (лютий) + 9 897,30 х 1% х 31 день (березень) + 12 439,57 х 1% х 30 днів (квітень) + 12 439,57 х 1% х 31 день (травень) + 12 439,57 х 1% х 30 днів (червень) + 16 633,85 х 1% х 31 день (жовтень) + 16 633,85 х 1% х 30 днів (листопад) + 16 633,85 х 1% х 31 день (грудень) = 35 530,71 грн. За 2014 рік: 6 111,11 х 1% х 31 день (жовтень) + 6 111,11 х 1% х 30 днів (листопад) + 6 111,11 х 1% х 31 день (грудень) = 5 622,21 грн. Таким чином сума пені по аліментам станом на 1 січня 2015 року становить 117 237,73 грн. (32 757,73 грн. + 73 327,08 грн. + 35 530,71 грн. + 5 622,21 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Тому позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню на вказану суму. Розрахунку щодо нарахування пені на суму 671 686 грн. 11 коп. позивачем суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 198 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Разом з тим, такі обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Що стосується позовних вимог про стягнення додаткових витрат на підтримання здоров`я, ортопедичні протезні вироби, стоматологічне хірургічне встановлення імплантів у верхню та нижню щелепу з метою їх протезування, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих вимог, оскільки положення ст. 185 Сімейного кодексу України, яка регулює питання участі батьків у додаткових витратах на дитину до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання відповідно до положень ст. 201 Сімейного кодексу України не застосовується. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 409 275 грн. 17 коп. (заборгованість станом на 1.01.2015 рік у сумі 292 037 грн. 44 коп. + пеня за вказаний період у розмірі 117 237 грн. 73 коп.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 4 092 грн. 75 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач при поданні позову відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial