Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що 05.12.2014 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір грошового займу, відповідно до якого [PERSON] взяла у нього у борг грошові кошти у сумі 3 090 доларів США, які вона зобов`язалась повернути у строк до 05.01.2015 року, у зв`язку з чим надала йому розписку від 05.12.2014 року у підтвердження останнього та яка була власноруч нею підписана. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, просила задовольнити позов і стягнути суму заборгованості (суму позики у гривневому еквіваленті - 82 132,2 грн. та суму відсотків за порушення строків повернення суми позики за ст. 625 ЦК України - 6 775,2 грн.) з позичальника та її чоловіка - [PERSON] . 14.05.2018 р. ухвалою суду було частково задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на майно, що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 45). Ухвалою суду від 28.01.2019 р. було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про допит свідка (а.с.78-79). Уточнивши розмір позовних вимог, остаточно позивач просив стягнути суму позики - 3 090 дол.США, 385 дол.США - відсотки за порушення строків повернення позики за період: з 01.05.2015 р. по 27.03.2019 р., судовий збір та витрати за надання правової допомоги в сумі 8 000грн. (а.с.84-90). 25.04.2019 р. представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Представник [PERSON] подав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог - заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про про час та місце розгляду справи повідомлен надежним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 05.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якому позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 3 090 доларів США з умовою повернення строком до 05.01.2015 року, про що свідчить оригінал розписки (а.с.60). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Припиняється зобов`язання частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, враховуючи викладене, суд має задовольнити позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] , як позичальника, суми позики та відсотків за прострочення повернення суми позики. Разом з тим, у задоволенні вимог про стягнення грошових коштів з [PERSON] - чоловіка позичальника, слід відмовити, оскільки той факт, що грошові кошти було отримано для задоволення сімейних потреб, суду доведено не було. Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги і в частині стягнення грошових коштів в іноземній валюті. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч. 1,2 ст. 533 ЦК України). Згідно офіційному курсу НБУ станом на 25.04.2019 р. 100 доларів США становлять 2659,4202 грн. На підставі викладеного, погоджуючись із розрахунком позивача, та, виходячи з норм ст. 533 ЦК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача: суму заборгованості в загальному розмірі 92 414,85 грн., з якої - 82 176, 08 грн. - сума позики, 10 238, 77 грн. - сума відсотків за період: з 01.05.2015 р. по 27.03.2019 р. (а.с.84). Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial