Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], третя особа Департамент Адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до якої просили усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 305 в будинку № 12 по пр.Миру в м.Дніпрі та примусово зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. 17 грудня 2018 року представник позивачів спрямував на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивачі просять суд постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 305 в будинку № 12 по пр.Миру в м.Дніпрі та покласти на відповідача судові витрати. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] та [PERSON] належить 2/3 частини вказаної квартири, що підтверджено відповідними правовстановлюючими документами. Відповідно до довідки Департаменту Адміністративних послуг та дозвільних процедур за № 5/5-149 від 10 жовтня 2018 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], та відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача [PERSON] Відповідач по справі зареєстрований в квартирі, але фактично не проживає в ній з квітня 2015 року та його місцеперебування позивачам невідоме. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житлі створює для позивачів перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки останні вимушені нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від зареєстрованих за адресою осіб, а також можливість вільно укладати цивільно-правові угоди, які стосуються володіння та розпорядженням спірною нерухомістю. Наведене зумовило позивачів звернутись до суду з відповідною позовною заявою для захисту своїх порушених прав та інтересів. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, натомість їх представником адвокатом [PERSON] спрямовано заяву на адресу суду про розгляд цивільної справи без її участі та без участі позивачів, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, належно зясувавши всі обставини справи до дослідивши матеріали позовної заяви в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Департамент Адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 2000 року (а.с.16), а позивачу [PERSON] належить 1/3 частини квартири на підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 2000 року та 1/3 частина - на підставі рішення третейського суду від 17 квітня 2016 року (а.с. 25), а загалом останній належить 2/3 частини квартири, що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 10 вересня 2018 року № 137137967. Станом на 10 жовтня 2018 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON], [INFO], зареєстрований з 06 січня 2006 року по теперішній час та [PERSON], [INFO], зареєстрований з 22 грудня 2006 року по теперішній час, що підтверджено листом Департаменту Адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 10 жовтня 2018 року № 5/5-149 (а.с.15). Однак фактично відповідач у зазначеній вище квартирі з квітня 2015 року по теперішній час не проживає, що підтверджено актом обстеження житлових умов про фактичне проживання від 11 жовтня 2018 року (а.с. 8). Участі в утриманні житла відповідач не приймає. Позивачі [PERSON] та [PERSON] вимушені нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за відповідача, який зареєстрований у квартирі, але там не проживає, та позбавлені можливості розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі, окрім інших прав, гарантується право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інакше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі понад рік без поважних причин. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь кожного з позивачів судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved