Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №\~3 у будинку №\~41-А по вулиці Щорса у селі Рожни Броварського району Київської області. В обґрунтування позову зазначала, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 27 вересня 2013 року належить вказана вище квартира. У жовтні 2013 року у цій квартирі був зареєстрований її знайомий [PERSON], який у квартиру фактично не вселявся та в ній не проживав. На даний час його місце проживання їй невідоме. Жодного разу із червня 2014 року відповідач [PERSON] у квартирі не зявлявся, його особисті речі у квартирі відсутні, тому згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України він втратив право користування цим жилим приміщенням. Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає їй вільно розпоряджатися своїм майном, обмежує її законні права як власника квартири. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, дала аналогічні пояснення, просила суд позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно із договором купівлі-продажу від 27 вересня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №\~10620, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 43,6 м2, житловою площею 18,1 м2. Відповідно до довідки форми №\~3, виданої 16 вересня 2015 року виконавчим комітетом Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області за №\~1000, у вказаній вище квартирі з 15 жовтня 2013 року зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], що підтверджується також інформацією наданою Управлінням ДМС України в Київській області на запит суду. Із актів обстеження житлово-побутових умов, складених 16 вересня 2015 року і 10 січня 2016 року депутатами Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] і [PERSON], видно, що [PERSON] зареєстрований у належній позивачу квартирі, проте з червня 2014 року в ній не проживає, його особисті речі у квартирі відсутні. За змістом ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт непроживання відповідача [PERSON] більше одного року без поважних причин у належній позивачу [PERSON] квартирі [ADDRESS] знайшов своє підтвердження в суді. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved