Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом. Посилаючись на статті 36,43,55 Конституції України, статті 149,252 Кодексу законів України про працю, вона просила суд визнати незаконним наказ директора КП «Спецсервіс-Кременчук» за №14-16/к/п/т від 15.10.2014 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, а також стягнути на її користь вартість лікування в сумі 6 000,00грн. та моральну шкоду в сумі 60 000,00 грн. В судовому засіданні 12.12.2014 року [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди зменшила з 6 000,00 грн. до фактичної вартості витрат на лікування - 1 200,00 грн.; інші вимоги підтримала у повному обсязі. [PERSON] та її представник [PERSON] суду пояснили, що 15 жовтня 2014 року адміністрація КП «Спецсервіс-Кременчук», де позивач сумлінно працює собаківником з 2007 року, незаконно оголосила їй догану за порушення трудових обов'язків, якого вона не вчиняла. Так, після закінчення її робочого часу та без її участі адміністрація нібито виявила неприбраний труп собаки у воль'єрі із живими тваринами. [PERSON] вважала, що насправді такого факту не було і звертала увагу суду на те, що відповідач порушив процедуру притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, оскільки не запропонував їй надати пояснення та не врахував, що вона є головою профгрупи первинної профспілкової організації працівників Кременчуцького КАТП-1628. [PERSON] пояснила, що незаконне оголошення догани стало причиною її душевних страждань та призвело до захворювання - гіпертонічного кризу, вегетосудинної дистонії по змішаному типу, астено-невротичного синдрому. На лікування вона витратила 1200,00 грн.; моральну шкоду оцінила у 60 000,00 грн. Представники відповідача Волік О.В., Кожушко М.В. та Рєзніков С.В. позов не визнали. Суду пояснили, що оскаржувана догана знята самою адміністрацією підприємства з підстав порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності - роботодавцю не було відомо про те, що позивач є головою профгрупи. Натомість, сам факт невиконання [PERSON] трудових обов'язків мав місце - 16 вересня 2014 року сталася смерть цуценяти у воль'єрі, труп якого [PERSON] не виявила і не прибрала. Представники вважали також безпідставними вимоги [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди. Свідки з боку позивача - ветеринарні лікарі [PERSON] та [PERSON] стверджували, що [PERSON] добросовісно виконує свої трудові обов'язки. [PERSON] 16.09.2014 року працював з 8-00 до 12-00; журнал обліку тварин не заповнював, заявив, що у цей день було виявлено двох загиблих тварин у воль'єрах. Свідок [PERSON] показав, що журнал обліку тварин заповнював він і обидві загиблі тварини були виявлені зранку. Про те, що заклякле мертве цуценя знайшли після закінчення робочого часу собаківника [PERSON], його не повідомили, оглянути тварину не пропонували. Свідки з боку відповідача [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт виявлення мертвої тварини у воль'єрі 16.09.2014 року. Так, свідок [PERSON] пояснила, що заклякле мертве цуценя о 16 год.15 хв. знайшла вона. Свідок [PERSON] пояснила, що про цей випадок дізналася від [PERSON] Вони були членами створеної директором комісії, яка оглядала тварину. Комісія дійшла висновку про те, що смерть тварини настала приблизно 5-6 годин тому, і собаківник [PERSON] цього не виявила і труп собаки не прибрала. Також свідки пояснили, що 17.09.2014 року [PERSON] відмовилась від надання письмових пояснень, які запропонував їй надати директор підприємства [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи: [PERSON] працює собаківником у відповідача з 17 квітня 2007 року (а.с. 8). Відповідно до посадової інструкції собаківника [PERSON], зокрема, зобов'язана забезпечити своєчасний та якісний догляд за тваринами, чистити собак та котів, приміщення та воль'єри для них. Із посадовою інструкцією [PERSON] ознайомлена (а.с.86, зворот). Згідно графіку роботи пункту тимчасової перетримки тварин на вересень 2014 року робочий день позивачки 16 вересня тривав з 7.00 до 16.00 години. О 16 год.15 хв. інший працівник підприємства - реєстратор тварин [PERSON] у воль'єрі №9, де утримуються цуценята, побачила труп одного з них. Про це вона письмово доповіла директору підприємства (а.с. 49). У доповідній вона висловила думку про те, що смерть тварини настала під час робочого дня, оскільки тіло цуценяти було заклякле. Цей факт також підтвердила письмово начальник служби відлову та утримання безпритульних тварин [PERSON] (а.с. 50). Наказом директора підприємства №14-22з від 16.09.2014 для перевірки обставин інциденту була створена комісія на чолі із директором та за участю свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 51). Комісія, як зазначено у акті №1 від 16.09.2014 року, «факт наявності трупу собаки» встановила (а.с. 52). Ці події відбувалися після закінчення робочого часу [PERSON], тому вона їх учасницею не була і у роботі комісії участі не приймала. До участі у комісії не було запрошено ветеринара [PERSON], який був на роботі. Директор підприємства [PERSON] пояснив це тим, що у адміністрації є претензії до якості роботи самого [PERSON] На другий день 17.09.2014 року адміністрація запропонувала [PERSON] надати пояснення, чому вона своєчасно не виявила та не прибрала мертве цуценя, що створювало загрозу здоров'ю та життю інших тварин. [PERSON] відмовилася надати письмові пояснення, що відповідач підтверджує актом (а.с. 53). [PERSON] ці обставини заперечує і стверджує, що адміністрація пояснень від неї не вимагала. Відповідно до журналу реєстрації та обігу тварин в пункті тимчасової перетримки безпритульних тварин КП «Спецсервіс-Кременчук», який заповнюють ветеринари підприємства, 16.09.2014 року загинули дві тварини (а.с. 107 ). Ці дані збігаються з тими, якими підприємство звітувалося перед Управлінням житлово-комунального господарства (а.с. 114 ). 15 жовтня 2014 року директор підприємства своїм наказом №14-16/к/п/т оголосив [PERSON] догану за неналежне виконання вимог посадової інструкції - пунктів 2.1.1., 2.1.2., 2.2.1., 2.2.5. Із наказом [PERSON] була ознайомлена 15.10.2014року (а.с. 15). З 16.10. по 21.10.2014 року позивач перебувала на лікарняному (а.с. 17), лікувалась амбулаторно, а з 21.10.2014 по 31.10.2014 року - на денному стаціонарі (а.с. 137) з приводу гострої вертеброгенної цервікокраніалгії з вираженим больовим, м'язево-тонічним синдромом, вегетосудинної дистонії за змішаним типом з помірним вегетативним розладом, астеноневротичним синдромом. Підтверджені витрати [PERSON] на придбання ліків в аптеках міста становлять 905,85 (а.с. 91 ). 31 жовтня 2014 року адміністрації підприємства стало відомо про те, що [PERSON] очолює профспілкову групу КП «Спецсервіс-Кременчук», яка входить до складу ППО працівників КАТП-1628 ВПмК. З підстав недотримання процедури притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності 03 листопада 2014 року відповідач зняв дисциплінарні стягнення з [PERSON], зокрема і те, що оскаржується у цій справі. В даний час [PERSON] продовжує працювати собаківником у відповідача. Вирішуючи спір, суд виходить із такого: Відповідно до статті 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до частини 3 статті 252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. З огляду на встановлені судом обставини суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. Оскаржуване дисциплінарне стягнення було застосоване відповідачем із порушенням процедури, передбаченої статтею 252 КЗпП України - без попередньої згоди виборного профспілкового органу, членом якого є [PERSON] Оцінюючи надані сторонами докази у відповідності до статті 212 ЦПК України - належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне: Письмові докази у справі, якими є журнал реєстрації та обігу тварин і звітні дані підприємства за вересень 2014 року, достеменно підтверджують кількість тварин, які загинули 16 вересня 2014 року - 2 тварини. Показання свідків носять суперечливий характер, часом взаємно виключний. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] заявляють про виявлення мертвої тварини о 16 год.15 хв., у той час як свідок [PERSON] категорично заявляє, що обох мертвих тварин він виявив під час огляду вранці і ці дані зазначив у журналі. Ветеринар у роботі створеної комісії з огляду тварини участі не приймав. Сама позивачка під час цих подій була відсутня на роботі. З урахуванням таких обставин неможливо більш менш точно встановити, коли загинуло цуценя, тіло якого [PERSON] не прибрала з воль'єру - незадовго до закінчення її робочого часу, або після цього, і тоді вона із зрозумілих причин не прибрала його з вольєру, чи вдень, коли вона об'єктивно мала змогу і зобов'язана була своєчасно це встановити і прибрати тіло. Отже, суд не має достатніх доказів, щоб дійти висновку про умисне невиконання позивачкою своїх трудових обов'язків. Пояснення учасників судового розгляду, наявні у справі письмові документи свідчать про те, що на підприємстві існує застарілий конфлікт між керівництвом та трудовим колективом. Діяльність комунального підприємства не раз ставала предметом службових розслідувань та перевірок (а.с. 9, 51-81). Після зміни керівництва підприємства у травні 2014 року конфлікт триває. [PERSON] оскаржувала до суду інший наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності - №14-14 к/п/т від 09.10.2014 року та вимагала стягнення на свою користь 50 000,00 грн. моральної шкоди та 5 000,00 грн. майнової шкоди. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.12.2014 року її позов задоволено частково - з відповідача на користь [PERSON] стягнуто 1 000,00 грн. моральної шкоди; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішення не набрало законної сили. В даний час у провадженні суду є інший спір за позовом [PERSON] до відповідача [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та про стягнення 20 000,00 грн. У зазначених спорах (позовні заяви, а.с. 125-136 ) [PERSON] так само зазначає, що незаконний наказ від 09.10.2014р, а у спорі з [PERSON] - неправомірна поведінка останньої, викликали у неї захворювання на вегетосудинну дистонію, астеноневротичний синдром, гіпертонічний криз, стали причиною моральних страждань та потягли витрати на лікування. Зважаючи на це та приймаючи до увагу подальші дії відповідача, який сам зняв догану з позивачки, дізнавшись про порушення процедури притягнення її до дисциплінарної відповідальності, суд приходить до висновку, що визнання судом наказу незаконним є належною та достатньою сатисфакцією душевних переживань [PERSON] через оголошення їй догани 15.10.2014 року. [PERSON] продовжує працювати у відповідача, отже ніяких негативних змін у її житті через оспорюваний наказ не сталося. Оскільки позивач не надала суду належних, допустимих, та достатніх доказів того, що її захворювання виникли внаслідок стресу, пережитого через притягнення її до дисциплінарної відповідальності цим наказом, судом не встановлений причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача і заявленою майновою шкодою, тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивачка витрат на лікування немає. На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України,

Outcome: partial