Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.09.2014 між нею та відповідачем укладено кредитний договір № Z03.178.73440 , згідно умов якого їй надано кредит в розмірі 100000 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 3 % річних від залишкової суми кредиту. Пунктом 1,4 Договору встановлено щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2.3 % від початкової суми кредиту. У зв'язку із тим, що умови даного пункту Договору суперечать вимогам закону, то він є нікчемним, а отже позивач просить суд визнати п. 1.4 Договору № Z03.178.73440 від 09.09.2014 недійсним. В доповненні позовних вимог просить суд розірвати кредитний договір № Z03.178.73440 від 09.09.2014 між ПАТ «Ідея банк» та [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] направив на адресу суду заперечення , згідно яких просить позов залишити без задоволення, оскільки умови укладеного кредитного договору № Z03.178.73440 є справедливими та такими, що відповідають інтересам позивача. Остання при його укладенні була вільною у виборі банку та погоджені умов договору, які тій були запропоновані. Окрім цього ПАТ «Ідея банк» подали зустрічний позов в якому зазначено, що 09.09.2014 між ними та відповідачем укладено кредитний договір № Z03.178.73440 , згідно умов якого їй надано кредит в розмірі 100000 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 3 % річних від залишкової суми кредиту. Банком виконано свій обов*язок за кредитним договором та надано кредит в сумі 100000 грн., зокрема 89284,82 грн.- кредитні кошти,та 10715,18 грн.- оплата страхового платежу. [PERSON] свої обов*язки не виконує і станом на 17 липня 2015 року має наступну заборгованість : основний борг 84347,3 грн.; просрочений борг 6302,01 грн.; просрочені проценти 10040,2 грн.; строкові проценти 59,6 грн.; нарахована плата за обслуговування кредиту 2300 грн.; пеня за останній рік 2232,3 грн., всього 105281,41 грн. Дану суму позивач і просить стягнути з [PERSON], а також 1052,82 грн. сплаченого ними судового сбору. Представник позивача [PERSON] у судове засідання з'явився, позов визнав частково, на суму 77880,91 грн. з урахуванням свого позову.. Суд. заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне: 09.09.2014 між ПАТ «Ідея банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z03.178.73440 згідно умов якого тій надано кредит в розмірі 100000 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 3 % річних від залишкової суми кредиту. Пунктом 1.4 Договору встановлено щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,3 % від початкової суми кредиту. (а.с.4). Згідно із ч.ч.І. 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредигодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин про надання споживчого кредиту встановлюються Законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 09.09.2014 що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями ч. 5 ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачем про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь - яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору у несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положения може бути змінено або визнано недійсним. Положення, щі було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит; які містять умови про зміну витратах зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакці чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положенні договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність): відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року за № 15-рп\\2011 вбачається, що положення пунктів 22,23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991. з наступними змінами, у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником за договором про надання споживчого кредиту, що виникають під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії. які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії. які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Частиною 1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, суд вважає незаконним встановлення у кредитному договорі сплату щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, а саме за послуги, які супроводжують кредит як компенсація супутніх послуг банку за рахунок позивача, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії. які той здійснює на власну користь. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання п. 1.4 Договору № Z03.178.73440 від 09.09.2014 недійсним, в іншій частині позовних вимог [PERSON] потрібно відмовити із-за необґрунтованості. Відносно зустрічної позовної заяви ПАТ «Ідея банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд вважає що позов не обґрунтований оскільки, розрахунки в даному позові здійсненні без урахуванням визнання п. 1.4 Договору № Z03.178.73440 від 09.09.2014 недійсним, тому потрібно відмовити . Відповідно до ст, 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно по задоволеної чи відхиленої частини вимог. Гаким чином, з відповідача ПАТ «Ідея банк» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial