Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ташкова А.О., звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору купівлі-продажу від 06.08.1980 року заявнику на праві власності належить 546/2100 частина житлового будинку та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Право власності на нерухоме майно зареєстроване Херсонським міжміським бюро технічної інвентаризації. В зазначеному договорі купівлі-продажу від 06.08.1980 року, мала місце описка в написанні прізвища заявника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Заявник не має можливості одержати новий чи внести зміни в наявний правовстановлюючий документ через те, що законодавством не передбачена така можливість. В зв`язку з чим представник заявника-адвокат Ташкова А.О. просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу від 06.08.1980 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №207. Ухвалою суду від 18.10.2019 року було відкрито провадження у справі. Представник заявника-адвокат Ташкова А.О. в судове засідання не з`явилася, заявою від 22.11.2019 року просила справу розглядати за її відсутності, на задоволені заяви наполягала. Представник Козацької селищної ради в судове засідання не з`явився, заявою від 31.10.2019 року просив справу розглядати за відсутності їх представника, проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони до суду заяв та клопотань не надавали. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. На підставі ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст. ст. 293, 294 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право зі звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. З копії паспорту громадянина України вбачається, [PERSON] народився [INFO] , станція Юшала Тугулимського району, Свердловської області (а.с. 8). Відповідно до договору купівлі-продажу, встановлено, що 06.08.1980 року було укладено договір, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив 546/2100 частини житлового будинку та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , який зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №207 (а.с. 9-10). На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ХС №018323 від 26.11.2003 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1356 г, яка розташована по [ADDRESS] для індивідуального житлового будівництва (а.с. 11). З матеріалів справи вбачається, що будівельний паспорт виданий на [PERSON] (а.с. 12); висновок про технічний стан приватного житлового будинку садибного типу по [ADDRESS] виданий на [PERSON] (а.с. 13). Встановлення факту для заявника має юридичне значення, оскільки з ним пов`язано оформлення особистих майнових прав, а саме дає змогу реалізувати права власника. Факт належності заявнику [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу від 06.08.1980 року, що зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №207 підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засідання матеріалами справи, а саме: копія паспорта, державний акт, будівельний паспорт, висновок про технічний стан приватного житлового будинку садибного типу. Внести зміни в позасудовому порядку заявник не має можливості, оскільки такий порядок не передбачений законодавством. За встановлених обставин, зважаючи на те, що внести виправлення у договір купівлі-продажу від 06.08.1980 року позасудовим шляхом не вбачається можливим, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved