Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, та просить: - встановити факт родинних відносин між ним та померлим 07 листопада 2001 року в селі Мозкове Краснопільського району Сумської області [PERSON] сина та батька; - визнати за ним право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності відкритого акціонерного товариства «Грязнянський бурякорадгосп» на території Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області розміром 5.70 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 52265 грн. по праву спадкування за законом після померлого 07 листопада 2001 року [PERSON], яке належало йому згідно Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0260728 від 22.10.1999 на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 06.10.1999 за № 200 та зареєстрованого 22.10.1999 у Книзі реєстрації сертифікатів за № 232. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті спадкодавця [PERSON] 07 листопада 2001 року відкрилася спадщина, зокрема, на право на земельну частку /пай/, позивач являється спадкоємцем за законом, спадщину прийняв відповідно до статтей 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, фактичним вступом в управління спадковим майном, але позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку /пай/ у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно, який був втрачений власником за життя, та невідповідністю поданих документів заявленим вимогам, і постановою нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Наявні розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та позивача «НИКОНОВ» та «НІКОНОВ». Вважав, що встановити цей факт в інший спосіб, ніж за рішенням суду, є не можливим, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, що відкрилась після смерті [PERSON], немає. На переконання позивача його право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому Позивач підтримує позовні вимоги, Відповідач не заперечує проти задоволення позову [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права в порядку спадкування /ас. 36,39/. Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечила, відповідно поданої заяви просить справу розглянути за відсутності її представника /ас. 38/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Дослідивши письмові докази, суд приходить на наступних висновків. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності відкритого акціонерного товариства «Грязнянський бурякорадгосп» на території Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області розміром 5.70 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості нормативною грошовою оцінкою 52265 грн. належить громадянину [PERSON] відповідно до Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0260728 від 22.10.1999 на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 06.10.1999 за № 200 та зареєстрованого 22.10.1999 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 232, який власником за життя втрачений, про що зроблено оголошення в Краснопільській районній газеті «Перемога» № 85 від 22 жовтня 2016 року /копії ас. 11-17,20;ас.19/. 07 листопада 2001 року в селі Мозкове Краснопільського району Сумської області помер [PERSON], місце державної реєстрації виконавчий комітет Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області, запис за № 27 від 08 листопада 2001 року /копія Свідоцтва про смерть серія 1-БП№ 124362 від 08 листопада 2001 р., ас. 7/, після смерті якого відкрилась спадщина на його майно. На час відкриття спадщини 07 листопада 2001 року [PERSON] проживав з сином [PERSON] за реєстрацією в селі Мозкове /назва вулиці відсутня/ Краснопільського району Сумської області /ас. 8/. 11 жовтня 2016 року позивачу [PERSON] приватним нотаріусом Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку /пай/ у землі по колишньому відкритому акціонерному товариству «Грязнянський бурякорадгосп» на території Чернеччинської сільської ради розміром 5.70 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі після померлого 07 листопада 2001 року [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу та невідповідністю поданих документів заявленим вимогам / ас.10/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як спадщина після померлого [PERSON] відкрилась до 01.01.2004 року. Позивач згідно з правилами статтей 529, 549 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, є спадкоємцем після померлого 07 листопада 2001 року [PERSON] на все майно за законом першої черги, фактично вступив в управління спадковим майном, тобто прийняв спадщину, водночас, оформити спадщину на право на земельну частку /пай/ розміром 5.70 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі після не може через відсутність у нього правовстановлюючого документу, та розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та позивача «НИКОНОВ» та «НІКОНОВ». Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, змін або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються судовим порядком, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти. Відповідно до п.7 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Паспортом /копія ас. 4/, свідоцтвом про народження /копія ас. 9/ позивач ствердив, що його прізвище на російській мові пишеться «НИКОНОВ», прізвище, ім'я та по-батькові його батька на російській мові пишеться «НИКОНОВ ВЛАДИМИР НИКОЛАЕВИЧ». Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним факт родинних відносин між позивачем та померлим 07 листопада 2001 року селі Мозкове Краснопільського району Сумської області [PERSON] сина та батька. Факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, обумовлене необхідністю оформлення спадщини, і законом не визначено іншого порядку його встановлення. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ не отриманий спадкодавцем за життя. Згідно ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відділу Держгеокадастру у Краснопільському районі Сумської області з заявою про видачу дублікату Сертифікату на земельну частку /пай/ серія СМ № 0260728 від 22.10.1999 на імя [PERSON], але йому в цьому було відмовлено по причині смерті власника та відсутності факту встановлення спадкоємця /ас. 18/. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що не отримання Сертифікату на право на земельну частку (пай) та неможливість отримання його спадкодавцем, який би підтверджував факт права на спірну земельну частку/пай/, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У теперішній час право позивача на спадщину за заповітом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Чернеччинська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі \~частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло, інших спадкоємців, які б вступили у спадщину, немає, спадщина не визнана відумерлою. Право, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, це право в порядку спадкування перейшло до позивача [PERSON], котрий є спадкоємцем за законом, прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності відкритого акціонерного товариства «Грязнянський бурякорадгосп» на території Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області розміром 5.70 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 52265 грн., в нотаріальній конторі не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та невідповідністю поданих документів заявленим вимогам, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved