Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що з 2014 року проживала з відповідачем однією сім'єю у своїх батьків. [INFO] у неї народилася дочка [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON] З 20 листопада 2015 року останній проживає окремо у будинку своїх батьків в с. Видерта. Матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] відповідач [PERSON] не надає і добровільно надавати не бажає, участі у вихованні дитини не приймає, хоча має таку можливість, оскільки працює у м. Луцьку. Просить стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки щомісячно у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 04 травня 2016 року позивачка [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог і просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 430 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що офіційно не працевлаштований, і не заперечив сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 430 грн. Заслухавши пояснення сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено судам, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідач [PERSON] позов визнав і таке визнання ним позову є безумовним та не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачеві роз'яснені, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю і позивачка [PERSON] при подачі позову звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON], у відповідності до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», належить стягнути в дохід держави судовий збір у мінімальному розмірі, що становить 551 грн. 20 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Outcome: approved