Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач 27 серпня 2014 року взяла у нього у борг 6000 грн. до 27 листопада 2014 року, про що написав розписку. Станом на день звернення до суду відповідач борг не повернув. Посилаючись на викладене та невиконання відповідачем свого зобовязання, позивач прохав стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 6000 грн., 3% річних у розмірі 75 грн., інфляцію у розмірі 1194 грн. та витрати на оплату юридичної допомоги у розмірі 1000 грн., судового збору у розмірі 243 грн. 60 к. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позивача. Відповідач в судове засідання двічі не зявився, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений належним \~чином за місцем реєстрації та не подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутність. \~ Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 серпня 2014 року сторони уклали договір позики грошей, який оформили письмовою розпискою, за умовами якої позивач передав відповідачу 6000 грн., які останній зобовязався повернути у строк до 27 листопада 2014 року. Зобовязання, передбачені договором, відповідач не виконав. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та порядку, що встановлені договором. Постільки зобовязання у встановлений умовами договору строк не виконане, то позивач має право на стягнення суми боргу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому підлягають задоволенню\~\~і позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат\~\~та 3% річних від простроченої суми.\~\~ Розмір інфляційних з грудня 2014 року по травень 2015 року складатиме 2474 грн. 62 к., виходячи з розрахунку : (6000 х 103(інфляція за грудень) х 103.1(інфляція за січень) х 105.3(інфляція за лютий) х 110.8(інфляція за березень) х 114(інфляція за квітень))/100) -6000 грн. У звязку з тим, що розмір інфляційних втрат позивачем розраховано у меншому розмірі, суд приходить до висновку про стягнення інфляційних у розмірі, визначеному позивачем 1194 грн. Розрахунок 3 % річних розраховується за формулою: сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення. Таким чином, сума 3 % річних складатиме 6000 грн. х 3 х кількість днів прострочення, визначених позивачем з 27 листопада 2014 року по 27 квітня 2015 року( 152 дні): 365:100 =75 грн. Всього з позивача підлягає стягненню 6000 грн. (борг) + 75 грн.(3 проценти річні) + 1194 грн.(інфляційні) = 7269 грн. Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правої допомоги. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК). Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч.2 ст. 84 ЦПК України). Прикінцевими та перехідними положеннями ЦПК України (розділ XI п.2) встановлено, що ч.2 ст. 84 ЦПК України набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. З 1 січня 2012 року набрав чинності Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Статтею 1 вказаного закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Із матеріалів справи вбачається, що позивач поніс витрати на правову допомогу у сумі 1000 грн., яку позивачам за договором про надання правової допомоги від 8 березня 2015 року надавав адвокат [PERSON] Таким чином, враховуючи обставини справи, які пов'язанні з наданням правової допомоги та положення названого закону граничний розмір цього виду судових витрат безпосередньо в судовому засіданні повинен складати (1218 грн. х 40% : 60 хв. = 8.12 грн. х 8 хв. = 65 грн.).

Outcome: approved