Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

У квітні 2012 року представник публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON]М.), [PERSON] (далі [PERSON]Ж.) про стягнення заборгованості за кредитним договором, який внаслідок заявлення суддею Трещовим В.В. самовідводу від розгляду цієї справи було розподілено для розгляду судді Черновському Г.В. У звязку із звільненням судді Черновського Г.В. з посади судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл даної справи, яка згідно із протоколом від 04 жовтня 2016 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П. В обґрунтування своїх позовних вимог представник ПАТ «ОТП Банк» посилається на те, що 06 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML300/0099/2007, за умовами якого банк надав, а [PERSON] отримала грошові кошти на купівлю нерухомого майна у розмірі 632\~400,00 доларів США на строк до 06 березня 2032 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірах, визначених договором. У забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника 06 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-300/0099/2007, за умовами якого останній зобовязався відповідати перед банком у повному обсязі солідарно із [PERSON] за своєчасне виконання нею усіх зобовязань за кредитним договором. Попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звязку із чим станом на 25 квітня 2012 року заборгованість за кредитним договором № ML300/0099/2007 від 06 березня 2007 року становить 790\~132,34 доларів США, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на указану дату 6\~311\~340,09 грн. У звязку із зазначеним позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором ML300/0099/2007 від 06 березня 2007 року у ромізрі 6\~311\~340,09 грн. У судовому засіданні 11 червня 2016 року була здійснена заміна відповідача [PERSON] на її спадкоємців неповнолітніх [PERSON] (далі [PERSON]А.) та [PERSON] (далі [PERSON]А.), законним представником яких є відповідач у справі [PERSON] Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] через канцелярію подав клопотання про відкладення розгляду справи для мирного врегулювання сторонами, виниклого між ними спору. Приписами ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Ураховуючи, що розгляд справи триває значний час, а також зважаючи на те, що розгляд даної цивільної справи неодноразово відкладався саме за клопотанням сторони відповідача та з мотивів надання можливості мирного врегулювання спору, чого не було досягнуто з огляду на підтримання позивачем своїх позовних вимог, судом визнано за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 06 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML300/0099/2007, за умовами якого банк надав, а [PERSON] отримала грошові кошти на купівлю нерухомого майна у розмірі 632 400,00 доларів США на строк до 06 березня 2032 року та сплатою відсотків за користування кредитом: плаваючої процентної ставки фіксований відсоток (5,99 %) + FIDR (том 1 а.с. 20-23). Відповідно до п. 1.4.1.1.3 вказаного кредитного договору плаваюча процентна ставка по Кредиту підлягає коригуванню протягом дії цього Договору щоразу після перебігу коленого 12 (дванадцятого) календарного місяця, починаючи з дня видачі Кредиту чи його першої частини (Траншу), якщо інше не передбачено цим Договором. Пунктом 1.9 кредитного договору сторони погодили право банку на вимогу дострокового погашення кредиту у випадку неналежного виконання зобовязань за вказаним договором. Пунктом 4 кредитного договору передбачені умови, за яких нараховується пеня за неналежне виконання позичальником зобовязань за цим договором. Факт належного виконання позивачем умов кредитного договору з надання [PERSON] підтверджується меморіальним ордером № 173 від 06 березня 2007 року, копія якого наявна в матеріалах справи (том 1 а.с. 48). У забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника 06 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-300/0099/2007, за умовами якого останній зобовязався відповідати перед банком у повному обсязі солідарно із [PERSON] за своєчасне виконання нею усіх зобовязань за кредитним договором (том 1 а.с. 24). Попри взяті на себе зобовязання ані позичальником, ані поручителем не виконуються умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звязку із чим станом на 25 квітня 2012 року заборгованість за кредитним договором № ML300/0099/2007 від 06 березня 2007 року становить 790\~132,34 доларів США, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на указану дату 6\~311\~340,09 грн, з яких: -заборгованість за кредитом 4\~127\~554,11 грн.; -заборгованість за відсотками 200\~742,62 грн.; -заборгованість з пені 580\~314, 15 грн. (том 1 а.с. 4, том 2 а.с. 63-76). Позивачем на адресу [PERSON] та [PERSON] 11 січня 2011 року було направлено вимоги про погашення грошових зобовязань за кредитним договором (том 1 а.с. 46, 47). Однак в добровільному порядку заборгованість не була погашена і позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до статуту ПАТ «ОТП Банк», зареєстрованим 30 червня 2009 року, банк став правонаступником усіх прав та обовязків ЗАТ «ОТП Банк», яке було правонаступником усіх прав та обовязків АКБ «Райффайзенбанк Україна» (том 1 а.с. 9-14). Судом також встановлено, що 08 липня 2015 року померла [PERSON] Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її діти: неповнолітній [PERSON] та малолітня [PERSON], батьком яких є [PERSON] Викладене підтверджується матеріалами справи (том 2 а.с. 236, том 3 а.с. 3-10). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В порушення зазначених норм закону та умов укладених кредитного договору № ML300/0099/2007 від 06 березня 2007 року позичальник та поручитель свої зобов'язання за вказаним кредитним договором та договором поруки № SR-300/0099/2007 від цієї ж дати належним чином не виконали, у звязку з чим утворилася заборгованість. Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити даний позов ПАТ «ОТП Банк» та стягнути з [PERSON] як з поручителя виконання зобовязань за кредитним договором № ML300/0099/2007 від 06 березня 2007 року, який також діє в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], на користь банку заборгованість за цим кредитним договором в сумі 6\~311\~340,09 грн. При цьому суд критично оцінює посилання представника відповідача [PERSON] на те, що сума заборгованості, яку позивач просив стягнути з відповідачів, не відповідає дійсному розміру заборгованості, оскільки такі посилання не знайшли підтвердження в ході розгляду даної справи з огляду на відсутність експертних відповідей на відповідні питання, поставлені судом на вирішення судово-економічної експертизи, та не надання альтернативного банківському розрахунку заборгованості. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved