Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, а тому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (заробітку) до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та просить звільнити від сплати судового збору, оскільки є інвалідом II групи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. За правилами ст. 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. З роз'яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Лютарською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 25 серпня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Згідно довідки Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 287 від 20 квітня 2015 року, дитина перебуває на утриманні позивача (а.с. 6). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0306244 від 06.03.2014 р. [PERSON], [INFO], є інвалідом II групи загального захворювання. Зважаючи на викладене, з урахуванням матеріального становища та стану здоровя платника аліментів та дитини, стягненню з [PERSON] підлягають аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Згідно п.п. 3, 9, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» сторони звільняються від сплати судового збору. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved