overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], уродженця м. Старокостянтинова, недієздатним, посилаючись на те, що він з дитинства хворіє психічним захворюванням, тяжка форма дитячого церебрального паралічу, є інвалідом з дитинства першої групи А, внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно приймати рішення, потребує постійного стороннього догляду та уваги. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила її задоволити у повному обсязі. В судовому засіданні заінтересована особа - представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Старокостянтинівської міської ради просила заяву задоволити. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є інвалідом І А групи довічно потребує посиленого стороннього нагляду, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 510 від 30 липня 2018 року [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад у формі глибокої розумової відсталості з судомним синдромом, внаслідок чого він не може розуміти значення своїх дій та не може керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст.65 ЦК України до встановлення опіки і призначення опікуна, опіку над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Як вбачається зі змісту ст.300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Таким чином, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх правова оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], [INFO], а також вважає за необхідне призначити його опікуном [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

у квітні 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 серпня 2017 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 25 серпня 2017 оку Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. (а.с. 8). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704,80 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач не змінювала своє прізвище. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

у квітні 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя та сім'ю. Проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов, зазначивши, що примирення між подружжям неможливо. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6-7) З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704,80 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З позовної заяви вбачається, що вона бажає змінити прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

у квітні 2018 року [PERSON] звернулася у суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факт смерті [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що її чоловік [PERSON] [INFO] помер в м. Красний Луч Луганської області. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті потрібно заявнику з метою отримання спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дружиною [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Відповідно до п. 3 наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» Державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України наказано тимчасово призупинити проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області та Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Заявник надав суду на підтвердження факту смерті [PERSON] лікарське свідоцтво про смерть № 292 від 03 січня 2018 року. Факт смерті також підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого 04 січня 2018 року відділом записів актів громадянського стану Краснолуцького міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту смерті [PERSON], громадянина України, померлого [INFO], місце смерті: м. Красний Луч Луганської області. У частині 4 ст. 317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач в своїй позовній заяві зазначила, що 03 березня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 03.03.2015 року, [NUMBER], актовий запис № 341, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу подружжя дітей не має, розривати шлюб через органи ДРАЦС є неможливим. Подружнє життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просила розірвати шлюб. До початку судового засідання, представник позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача, у якій вона зазначила, що позивач підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує, та навіть наполягає на розірванні шлюбу. Вказана заява належним чином засвідчена та апостильована. Спору про поділ майна не має. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.05.2018 р. по вищезазначеній справа було відкрито провадження та призначено до судового розгляду. Позивач в своїй позовній заяві зазначила, що 14.11.2003 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 14.11.2003 року, серія [NUMBER], актовий запис № 1095, видане відділом реєстрації актів громадського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 10.05.2007 року, серія [NUMBER], актовий запис № 939, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через протилежність поглядів на сімейне життя, та через зловживання відповідачем алкогольними напоями та азартними іграми. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з червня 2015 року, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, попри те, що через відсутність власного житла відповідача, останній проживає в квартирі матері позивача. До початку судового засідання, представник позивача за договором № 000098/02 про надання правничої допомоги та відповідного ордеру (а.с. 18-19) подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його, як представника, у якій він зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити (а.с.32). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 31). Спору про поділ майна та визначення проживання дитини не має. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

У квітні\~2018\~року [PERSON] предявила\~в суд\~позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано у Обарівській сільській раді Рівненського району Рівненської області 16 червня 2000 року, актовий запис №9. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, так як у них різні характери, різні погляди на життя. Їхня сімя розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Неповнолітніх дітей залишити на її вихованні. Судові витрати стягнути з відповідача на її користь. В судове засідання позивач не зявилася, суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. (а.с.17) Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином. (а.с.11,16) Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом тривалого часу. Заходи для збереження сімї сторонами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. \~ \~ \~ \~З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. З квитанції № 49 від 11.04.2018 року вбачається, що позивачем [PERSON] було сплачено 704,80 гривень судового збору, який підлягає стягненню на її користь з відповідача. (а.с.1) Інших платіжних документів на підтвердження понесених судових витрат, сторонами надано не було. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] пред`явила у суді зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 27 червня 2009 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них не склалося. Не мають проявів поваги, любові, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на життя, шлюб існує формально. Підстав для примирення і збереження шлюбу немає. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в наданій заяві просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин та не подав відзив на позовну заяву. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 27 червня 2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 278 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, маючи таку можливість, з огляду на причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ст.ст. 133-141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Оскільки позивачкою судовий збір при подачі позовної заяви не було сплачено, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

У квітні 2018 року головний державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Ярмоленко К.Ю. звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із поданням, погодженим В.о. начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального Управління юстиції у м. Києві, про тимчасове обмеження керівника боржника ТОВ «Вітязь -2013» [PERSON], [INFO] у праві виїзду за межі України, шляхом заборони перетинати державний кордон України до повного виконання своїх зобов'язань по заборгованості у виконавчому провадженні ВП №55068890 з примусового виконання господарського наказу №910/4671/17 від 11.05.2017 року про стягнення з ТОВ «Вітязь -2013» на користь ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» боргу в розмірі 51694351 грн. Подання обґрунтовано тим, що боржник ухиляється від добровільної сплати боргу. З цих підстав суб'єкт подання просив суд в порядку ст. 377-1 ЦПК України тимчасово обмежити керівника боржника ТОВ «Вітязь-2013» [PERSON], [INFO] у праві виїзду за межі України. Головний державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Ярмоленко К.Ю. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином. У відповідності до ч.4 ст. 441 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Оскільки за повідомленням представник відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального Управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, з огляду на положення ст. 441 ЦПК України, суд вважає можливим здійснити розгляд подання за відсутності державного виконавця. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві не підлягає до задоволення з наступних підстав. 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року у якому питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за поданням, крім іншого, державного виконавця врегульовано ст. 441 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом із особливостями, визначеними цією статтею. Вказана стаття ЦПК України передбачає тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. При цьому, подання державного виконавця обґрунтоване нормами процесуального законодавства, які втратили чинність. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення останнього.

Outcome: dismissed