Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов`язати відповідачів вжити невідкладних заходів з усунення загрози по знищенню її нерухомого майна (погребу, автомобільного гаражу) за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказала, що в 2013 році власники будівлі [ADDRESS] провели ремонт будинку та перекрили дах. При ремонті даху не були встановлені з тильної сторони будинку стічні труби для збору та відводу води за межі будинку та інших будівель, а також між лівим кутом з тильної сторони будинку відповідачів і стіною автомобільного гаражу та підвалу, які належать їй, залишений будівельний бартер до 2-х метрів, який блокує потік стічних вод. Вказані перешкоди створили реальну загрозу по знищенню її майна - погребу та автомобільного гаражу, оскільки під час дощів, злив та весняного паводку потік води проникає через ґрунт та бокові стіни в погріб та заповнює його, що призвело до спричинення ушкоджень стін підвалу і тильної стіни гаражу. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.10.2018 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 27.12.2018 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі заперечували проти заявленого позову та пояснили, що купили будинок осінню 2011 року. Весною 2012 встановили кришу, не змінюючи її конструкції, відстань від їх будинку до межі з позивачем перевищує відстань, встановлену державними будівельними нормами. Затоплення підвалу позивача мало місце і раніше, про що вона сама їм говорила. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що причиною затоплення підвалу є стік води з криші їх будинку. Також вони не перешкоджають позивачу провести необхідні будівельні роботи з ремонту стіни гаражу, який в порушення будівельних норм знаходиться на межі між ділянками. Суд, вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно розпорядження Миколаївського міського голови від 19.02.2016 № 28р «Про перейменування об`єктів топоніміки», [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. Технічним паспортом на житловий будинок по [ADDRESS] , який належить позивачу вбачається, що гараж позивача збудований на межі з сусідньою земельною ділянкою, що є порушенням наведених вище державних будівельних норм. За повідомленням голови адміністрації Інгульського району Гладун С. М . від 23.06.2018, на неодноразові звернення [PERSON] на Урядову гарячу лінію, комісійним виходом на місце встановлено, що відвідні жолоба на даху будинку [ADDRESS] відсутні, але відстань між будинком та межею паркану [PERSON] більш ніж 1,5 метри. За повідомленням заступника міського голови Степанець Ю.Б. від 01.03.2017, на звернення [PERSON] на Урядову гарячу лінію щодо підтоплення погребу з покрівлі сусіднього будинку, виходом на місце працівниками адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради встановлено, що покрівля будинку [ADDRESS] розташована не менш ніж 1,5-2 метри від паркану [PERSON] та не менш ніж за 6-8 метрів від стіни будинку [ADDRESS]. З відповіді володарів будинку № 3 вбачається, що ремонт даху проведено відповідно до державних норм, під забором викладено насип для стікання води до їх подвір`я. З повідомлення заступника міського голови Гайтаржи В. В . від 28.12.2016 вбачається, що виходом на місце працівниками адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради встановлено, що дорожнє покриття провулку при візуальному обстеженні вище рівня подвір`я за адресою: [ADDRESS] , що може бути причиною підтоплень. Відповідно до частини статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пункті 10 частини 2 цієї статті зазначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі, припинення дії, яка порушує право. Стаття 386 ЦК України встановлює, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону здійснення дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про здійснення певних дій для запобігання такому порушенню. Пунктом 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень» затверджених наказом Держкоммістобудування 17.04.92 р. № 44, встановлено, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене лаштування необхідних інженерно-технічних заходів, ідо запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи наведене та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, а аткож зважаючи на те, що доказування не може грунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів, зокрема експертного дослідження та інших доказів, які без сумніву надавали давали суду підстави вважати, що причиною ушкоджень стін підвалу та автомобільного гаражу стала відсутність жолобів на даху будинку відповідачів та наявність земельного бартеру, який блокує потік стічних вод. Крім того, позивач в позові та її представник в судовому засіданні відповідно до вимог ЦПК України не заявляли клопотання про призначення відповідної експертизи.

Outcome: dismissed