Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 04.09.2014 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 568; визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , відновити дошлюбне прізвище - [PERSON] . Як на підставу позовних вимог вказала, що подружні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, оскільки спільне життя між сторонами не склалося, між ними зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Спільне господарство сторони не ведуть, однією сім`єю не проживають. Вважає, що збереження сім`ї неможливе. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Заявою від 08.05.2019, надісланою на електронну адресу суду, позивач просила вимогу про місцезнаходження дитини залишити без розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надали письмові заяві в яких просили справу розглянути за їх відсутності та розірвати шлюб. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини пятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із позовної заяви встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені та подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Крім того, сторони наполягають на розірванні шлюбу, що підтверджується їхніми заявами. Шлюб між сторонами зареєстрований 04.09.2014 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 568, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (статті 110 СК України). Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини, враховуючи заяву позивача, підлягають залишенню без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду з позовом в частині розірвання шлюбу. Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved