Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-інвестиційна компанія « Київ Житло-Інвест» про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 листопада 2004 року між [PERSON] (надалі-Позивач, Інвестор) та ТОВ будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-Інвест» (надалі-Відповідач, Організація) укладено договір № К2-88т (надалі Договір). Згідно п. 2.1 зазначеного Договору Організація зобовязувалась організувати будівництво Обєкту (житлового приміщення (квартири), яка складається з двох кімнат загальною площею 91,30 кв.м за адресою: м. Київ, Печерський район, перетин вулиць Кутузова та Старонаводницької, кв.88, поверх 6 і передати Інвестору його Обєкт інвестування (квартиру), а Інвестор зобовязувався забезпечити фінансування будівництва Обєкту інвестування та прийняти його у Організації на умовах цього Договору. Інвестор повинен був здійснити фінансування та прийняти Обєкт інвестування з метою власного проживання. Загальна сума фінансування, відповідно до п. 6.2 Договору, яку Інвестор зобовязаний виплатити Організації, складала 593 943, 38 грн. (пятсот девяносто три тисячі девятсот сорок три гривні 38 коп.). Між Позивачем та Відповідачем було також укладено дві додаткові угоди, якими внесено зміни до основного Договору. Так, відповідно до п.1.2 додаткової угоди № 2 до Договору К2-88т від 30 листопада 2004 року, «пункт 7.8 Договору викладено у наступній редакції: «7.8 повну сплату загальної суми фінансування Інвестор повинен здійснити на цільовий депозитний рахунок до 31 січня 2006 року». На виконання зазначених вимог Позивач (Інвестор) перерахувала Відповідачу кошти у розмірі 593 943, 38 грн. (пятсот девяносто три тисячі девятсот сорок три гривні 38 коп.), що підтверджується квитанціями АТ «Індекс-Банк» та довідкою № 8/16 від 16.01.2006 року, виданою ТОВ БІК «Київ Житло-Івест». Відповідач своїх зобовязань, передбачених п. 5.3.2 Договору не виконав та не передав Інвестору (Позивачу) Обєкт інвестування в строки передбачені цим Договором, а саме: протягом трьох місяців з моменту введення Обєкту в експлуатацію (другий квартал 2006 року). 03.11.2008 року була укладена угода про розірвання договору № К2-88т від 30.11.2004 року. Повернення сплачених за Договором коштів у розмірі 593 943, 38 грн. (пятсот девяносто три тисячі девятсот сорок три гривні 38 коп.), у тому числі ПДВ 98990,56 грн. Організація зобовязувалась здійснити в строк до 03.12.2008 року на рахунок Інвестора (Позивача) № [NUMBER], відкритий в АТ «Індекс-банк», МФО 300614. Позивач неодноразово приїжджала до офісу ТОВ БІК «Київ Житло-Інвест», телефонувала менеджерам, директору, які в усному порядку завіряли, що їй повернуть грошові кошти у найближчий час, коли розпочнеться будівництво будинку і будуть грошові кошти, однак зобовязань своїх не виконували. На даний час за останньою відомою адресою: м. Київ, вул. Городецького, 12/3, оф. 4, співробітників ТОВ БІК «Київ Житло-Інвест» немає, місце їх фактичного розташування невідомо. Більш того, будинок за даною адресою досі не побудований, у Відповідача відсутній необхідний пакет документів для будівництва, неймовірна кількість судових процесів не закінчена. Отже, оскільки відсутні підстави для звільнення Відповідача від відповідальності, правовим наслідком порушення зазначеного зобовязання є сплата 3 % річних від простроченої суми та суми інфляційних витрат. Три проценти річних від суми заборгованості 593 943, 38 грн. за період прострочки з 04.12.2008 року до 18.04.2017 року (3058 днів) становить 149\~283 грн. 19 коп. (Методика розрахунку 3% річних ( сума боргу х 3/100 х кількість прострочених днів / 365). Тобто, 593\~943,38 х 3/100х3058/365 = 149\~283,19 грн. Втрати від інфляції від суми заборгованості 593 943, 38 грн. за період прострочки з 01.01.2014 року до 31.12.2016 року становить 478\~718,36 грн. Методика розрахунку втрати від інфляції ((сума боргу) ? (індекс інфляції) / 100% - (сума боргу)). Тобто, за 2014 рік втрати від інфляції складають (593 943, 38 грн. х 124,9/100% - 593 943, 38 грн. = 147\~891,90 грн.) За 2015 рік втрати від інфляції складають (593 943, 38 грн. х 143,3/100% - 593 943, 38 грн. = 257\~177,48 грн.) За 2016 рік втрати від інфляції складають (593 943, 38 грн. х 112,4/100% - 593 943, 38 грн. = 73\~648,98 грн.) Загальна сума втрат від інфляції становить 147\~891,90 грн. + 257\~177,48 грн. + 73\~648,98 грн.= 478\~718,36 грн. Загальна сума заборгованості (593 943, 38 грн. (основна сума заборгованості) + 149\~283,19 грн. (3% річних) + 478\~781, 36 грн. (втрати від інфляції) дорівнює 1\~221\~944,93 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-Інвест» на її користь загальну суму заборгованості 1\~221\~944,93 грн., що складається з основної суми заборгованості 593 943, 38 гривень, інфляційних витрат у розмірі 478\~718,36 грн. та 3% річних у розмірі 149\~283,19 гривень. та сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір в розмірі 8000,00 грн. Представник позивав надав суду письмову заяву про розгляд справи без застосування фіксації технічними засобами; зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача в судове засідання просить суд ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду від нього не надходило. Статтею 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п»ятнадцять днів. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності представника відповідача не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України та з урахуванням того, що справа перебуває в провадженні суду значний час, її розгляд неодноразово відкладався у звзку з неявкою у судове засідання представника відповідача по справі, взявши до увагу заяву представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони відповідача по справі та ухвалою від 23 червня 2017 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 30 листопада 2004 року між [PERSON] (надалі-Позивач, Інвестор) та ТОВ будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-Інвест» (надалі-Відповідач, Організація) укладено договір № К2-88т (надалі Договір). (а.с. 8-10) Згідно п. 2.1 зазначеного Договору Організація зобовязувалась організувати будівництво Обєкту (житлового приміщення (квартири), яка складається з двох кімнат загальною площею 91,30 кв.м за адресою: м. Київ, Печерський район, перетин вулиць Кутузова та Старонаводницької, кв.88, поверх 6 і передати Інвестору його Обєкт інвестування (квартиру), а Інвестор зобовязувався забезпечити фінансування будівництва Обєкту інвестування та прийняти його у Організації на умовах цього Договору. Інвестор повинен був здійснити фінансування та прийняти Обєкт інвестування з метою власного проживання. Загальна сума фінансування, відповідно до п. 6.2 Договору, яку Інвестор зобовязаний виплатити Організації, складала 593 943, 38 грн. (пятсот девяносто три тисячі девятсот сорок три гривні 38 коп.). Між Позивачем та Відповідачем було також укладено дві додаткові угоди, якими внесено зміни до основного Договору. (а.с. 11-13) Так, відповідно до п.1.2 додаткової угоди № 2 до Договору К2-88т від 30 листопада 2004 року, «пункт 7.8 Договору викладено у наступній редакції: «7.8 повну сплату загальної суми фінансування Інвестор повинен здійснити на цільовий депозитний рахунок до 31 січня 2006 року». На виконання зазначених вимог Позивач (Інвестор) перерахувала Відповідачу кошти у розмірі 593 943, 38 грн. (пятсот девяносто три тисячі девятсот сорок три гривні 38 коп.), що підтверджується квитанціями АТ «Індекс-Банк» та довідкою № 8/16 від 16.01.2006 року, виданою ТОВ БІК «Київ Житло-Івест». (а.с. 18-24) Відповідач своїх зобовязань, передбачених п. 5.3.2 Договору не виконав та не передав Інвестору (Позивачу) Обєкт інвестування в строки передбачені цим Договором, а саме: протягом трьох місяців з моменту введення Обєкту в експлуатацію (другий квартал 2006 року). 03.11.2008 року була укладена угода про розірвання договору № К2-88т від 30.11.2004 року. Повернення сплачених за Договором коштів у розмірі 593 943, 38 грн. (пятсот девяносто три тисячі девятсот сорок три гривні 38 коп.), у тому числі ПДВ 98990,56 грн. Організація зобовязувалась здійснити в строк до 03.12.2008 року на рахунок Інвестора (Позивача) № [NUMBER], відкритий в АТ «Індекс-банк», МФО 300614. (а.с. 17) Позивач неодноразово приїжджала до офісу ТОВ БІК «Київ Житло-Інвест», телефонувала менеджерам, директору, які в усному порядку завіряли, що їй повернуть грошові кошти у найближчий час, коли розпочнеться будівництво будинку і будуть грошові кошти, однак зобовязань своїх не виконували. На даний час за останньою відомою адресою: м. Київ, вул. Городецького, 12/3, оф. 4, співробітників ТОВ БІК «Київ Житло-Інвест» немає, місце їх фактичного розташування невідомо. Більш того, будинок за даною адресою досі не побудований, у Відповідача відсутній необхідний пакет документів для будівництва, неймовірна кількість судових процесів не закінчена. За правилом ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку,\~\~встановленому\~\~цим Кодексом,\~\~звернутися\~\~до\~\~суду\~\~за\~\~захистом\~\~ своїх\~\~ порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Грошові кошти Відповідач не перерахував, Позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. За своєю правовою природою договір, укладений між Позивачем та Відповідачем, є інвестиційним договором, а тому правовідносини, які виникли між ними, регулюються\~Закону України «Про інвестиційну діяльність». Частиною 1\~статті 4 вказаного Закону, в редакції від 02 березня 2004 року, яка діяла на момент укладення даного договору, передбачено, що об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях та сферах народного господарства, цінні папери, цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»\~об'єкт інвестування - квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення (гаражний бокс, машиномісце тощо) в об'єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном. За приписами\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 530 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. У відповідності до\~ст. 598 ЦК України\~зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно п. 5.2.1 Договору інвестор має право у будь-який час розірвати Договір на визначених цим Договором умовах. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 вказаного Кодексу\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється (ч.ч.1,3\~ст.615 ЦК України). Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, оскільки відсутні підстави для звільнення Відповідача від відповідальності, правовим наслідком порушення зазначеного зобовязання є сплата 3 % річних від простроченої суми та суми інфляційних витрат. Три проценти річних від суми заборгованості 593 943, 38 грн. за період прострочки з 04.12.2008 року до 18.04.2017 року (3058 днів) становить 149\~283 грн. 19 коп. (Методика розрахунку 3% річних ( сума боргу х 3/100 х кількість прострочених днів / 365). Тобто, 593\~943,38 х 3/100х3058/365 = 149\~283,19 грн. Втрати від інфляції від суми заборгованості 593 943, 38 грн. за період прострочки з 01.01.2014 року до 31.12.2016 року становить 478\~718,36 грн. Методика розрахунку втрати від інфляції ((сума боргу) ? (індекс інфляції) / 100% - (сума боргу)). Тобто, за 2014 рік втрати від інфляції складають (593 943, 38 грн. х 124,9/100% - 593 943, 38 грн. = 147\~891,90 грн.) За 2015 рік втрати від інфляції складають (593 943, 38 грн. х 143,3/100% - 593 943, 38 грн. = 257\~177,48 грн.) За 2016 рік втрати від інфляції складають (593 943, 38 грн. х 112,4/100% - 593 943, 38 грн. = 73\~648,98 грн.) Загальна сума втрат від інфляції становить 147\~891,90 грн. + 257\~177,48 грн. + 73\~648,98 грн.= 478\~718,36 грн. Загальна сума заборгованості (593 943, 38 грн. (основна сума заборгованості) + 149\~283,19 грн. (3% річних) + 478\~781, 36 грн. (втрати від інфляції) дорівнює 1\~221\~944,93 грн. (а.с. 25) Аналізуючи перелічені норми матеріального права, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-інвестиційна компанія « Київ Житло-Інвест» про стягнення грошових коштів є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з того, що судом позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а також те, що при звернені до суду із позовом [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 8000,00 грн., то суд приходить до висновку, що зазначена вимога також підлягає задоволенню. (а.с. 2-3)

Outcome: approved