overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позивач вказує, що за час шлюбу з відповідачем було набуто трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на те, що кошти на придбання квартири були спільними, позивач посилаючись на ст.ст. 60,70,71 СК України просить: -визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. -в порядку поділу майна подружжя, визнати за [PERSON] право власності на ? квартири [ADDRESS]; -в порядку поділу майна подружжя, визнати за [PERSON] право власності на ? квартири [ADDRESS]; В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Представник Відповідача та відповідач в судовому засіданні позов визнали, враховуючи надані пояснення представника позивача за змістом позовних вимог. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 01.10.2005 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї , актовий запис № 1606. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з 2011 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач надала до суду заяву про визнання позову, в якій просила відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 03.10.2003 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1447. Від шлюбу мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з січня 2016 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, з викладених в ньому підставах. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 10 липня 1998 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 462. Від шлюбу мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач в своїй позовній заяві, життя спільне з відповідачем не склалося, в сім'ї виникли різного роду непорозуміння та конфлікти, що призвело до того, що ми втратили почуття любові один до одного. Спору з приводу спільного майна не має. Після розірвання шлюбу, за згодою сторін доньки будуть проживати з матір'ю [PERSON]. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились. Надали до суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи без їх участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району управління юстиції у м. Києві про що в книзі реєстрації про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 462 від 10 липня 1998 року, відповідно до свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER]. Від шлюбу мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На протязі двох років подружжя не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спору щодо поділу спільного сумісного майна між подружжям на момент розгляду справи не має, питання про утримання дитини та її місце проживання між сторонами вирішено за добровільною згодою подружжя. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивачки та відповідача, який не заперечував про розірвання шлюбу, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім'я між [PERSON] та відповідачем [PERSON], фактично розпалася, збереження сім'ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім'ю не можливо. Суд з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, що склалися, між ними вважає, позов таким, що підлягає - задоволенню. Зважаючи на викладене вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 14.08.1999 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї , актовий запис № 860. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з вересня 2016 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 16.09.2000 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 998. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з березня 2016 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з викладених в ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 18.02.2006 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 115. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позивач зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [INFO]. 02 березня 2015 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Звернувшись до суду з позовною заявою про позбавлення Відповідача батьківських прав позивач була вимушена виходячи з наступних обставин. Починаючи з 2014 року фактичне місцезнаходження відповідача позивачу не відоме. Жодного з покладених Законом на батьків обов'язків Відповідач не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової та будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без жодної участі та підтримки з боку Відповідача Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомою нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов'язків Вищевказані дії у відповідності до статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач зазначає що є власниками квартири за адресою м.Суми. [ADDRESS], яку він придбав за договором купівлі-продажу 15.01.2016 року, за вказаною адресою зареєстрована відповідачка, як член родини колишнього власника квартири, окільки позивачу доводиться сплачувати збільшену суму комунальних платежів, просить суд задовольнити позов та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка та її представник у судове засідання не з'явилися, представник відповідачки надав суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідачка визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує її права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивач вказував, що 25.04.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Южноукраїнського МУЮ Миколаївської області між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 81. Від шлюбу сторони дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна немає. На примирення не згоден. В зв'язку з цим позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач надав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги і просив слухати справу в його відсутність. В судове засідання відповідач надала заяву, в якій позовні вимоги визнала і просила слухати справу в її відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, 25.04.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Южноукраїнського МУЮ Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 81 (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивач вказувала, що 04.08.2001 року відділом РАГС Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 24. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO] та спільну доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дітей немає. На примирення не згодна. В зв'язку з цим позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги і просив слухати справу в його відсутність. В судове засідання відповідач надав заяву, в якій позовні вимоги визнав і просив слухати справу в його відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, 04.08.2001 року відділом РАГС Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 24 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO] та спільну доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Діти проживають разом з матір'ю. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved