Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд до відповідачки [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області з вище зазначеним позовом, в якому просить суд, надавши в судовому засіданні письмову заяву про уточнення позовних вимог, визнати його батьком малолітніх дітей (близнят): [PERSON] та [PERSON], [INFO], внести зміни до актового запису за №255 від 03 квітня 2012 року, а саме у свідоцтво про народження [PERSON] (серія І-ТП №166754) та до актового запису №256 від 03 квітня 2012 року, а саме у свідоцтво про народження [PERSON] (серія 1-ТП №166755) - у пункті «батько» змінити з «Левандовського Андрія Вікторовича» на «Мазура Андрія Володимировича». Також, зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у його спілкуванні з вказаними дітьми та визначити такі способи його участі у спілкуванні й вихованні дітей як систематичні та безперешкодні побачення з ними. Позовні вимоги мотивуються тим, що на початку 2011 року позивач перебував у близьких стосунках з відповідачкою. Через певний час йому зателефонувала відповідачка і повідомила що вона вагітна, але він не повірив оскільки їх стосунки були дуже короткотривалими, у період з 1998 року по 2011 рік перебував у зареєстрованому шлюбі та спільних дітей з дружиною не було, що і стало причиною розлучення. Коли позивач дізнався про народження дітей (близнят): дівчат [PERSON] та [PERSON], [INFO], йому захотілось розвіяти сумніви стосовно батьківства. У зв'язку з цим він звернувся до ТОВ «ВІОТЕХСОМ» у м. Київі для встановлення батьківства. Після проведення тесту на ДНК було встановлено, що позивач є біологічним батьком зазначених дітей. Проте, на теперішній час відповідачка будь-яким способами перешкоджає його спілкуванню із дитиною, причин та мотивів відповідачка йому не повідомляла. На неодноразові прохання позивача надати йому можливість бачитись з дітьми відповідачка відмовляє і як наслідок він вимушений звернутися до суду. Позивач повідомив у позові, що на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах він не перебуває, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. За місцем проживання, а саме за адресою: м. Бердичів, вул. Вінницька, б. 25, кв. 88, характеризується позитивно. Як свідомий громадянин, позивач розуміє свій батьківський обов'язок приймати участь у вихованні своїх дітей та має велике бажання виховувати їх, спілкуватися з ними, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Посилається також на те, що жодних обставин, які б давали підстави вважати його спілкування з дітьми спричинить шкоду, не існує. На його думку, створення перешкод відповідачкою у спілкуванні з дітьми порушує не тільки саме його права як батька вказаних дітей, а в першу чергу порушує права та суперечить їх інтересам. У свою чергу, відповідачка за первісним позовом подала до суду зустрічну позовну заяву про стягнення аліментів на малолітніх дітей та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з ними, в якому просить суд стягувати з позивача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх малолітніх дітей (близнят): [PERSON] та [PERSON], [INFO], у розмірі не менше ніж 750 (сімсот п'ятдесят) грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня подання зустрічного позову та до їх повноліття. Також, зобов'язати позивача [PERSON] брати участь у вихованні зазначених дітей постійно, в тому числі заводити/забирати їх з дитячого садка, на вихідні дні тощо. Зустрічний позов мотивований тим, що вона середині 2011 року перебувала у близьких стосунках з [PERSON] Через певний час відповідачка за первісним позовом завагітніла, повідомила про це відповідачеві, на що він відповів своєю згодою на допомогу. Приблизно з вересня місяця 2011 року позивач перестав з'являтися і телефонувати. Коли вона у березні місяці 2012 року, перебуваючи на 9 місяці вагітності, зателефонувала та попросила у нього матеріальної допомоги, оскільки у неї підходив час запланованого кесаревого розтину і потрібні були кошти на ліки, операцію, він їй відмовив, що він сумнівається, що зазначені діти його. Після народження дітей, позивачу одразу було повідомлено, що в нього народились дві доньки. Вже пізніше, після виписки з пологового будинку вона запропонувала йому зробити тест на ДНК. За період від 20 березня 2012 року по лютий 2013 року позивач [PERSON] ніяк не цікавився своїми дітьми, пізніше було зроблено аналіз на ДНК, але й після цього він не мав великого бажання бачити дітей (1 раз в 2-3 неділі, а то і раз на місяць приходив на 1 годину погратись з дітьми), суттєвої матеріальної допомоги не надавав та не приймав участі у їх вихованні. Однак, у своєму зустрічному позові, відповідачка не заперечує, щоб відповідач виконував свій батьківський обов'язок, виховував та матеріально допомагав своїм малолітнім дітям не тільки в визначений ним час, а на постійній основі. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.06.2015 року первісний позов [PERSON] було обєднано із зустрічною позовною заявою [PERSON] У судове засідання позивач за первісним позовом та його представник [PERSON] з'явились, свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Щодо зустрічного позову, то його визнали частково, просили суд призначити менший за заявлений розмір аліментів так як позивач буде надавати матеріальну безпосередньо дітям. Відповідачка за зустрічним позовом в судове засідання з'явилась, первісні позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти їх задоволення судом з наведених підстав, пояснила, що [PERSON] дійсно є батьком зазначених дітей, не бажає перешкоджати його спілкуванню з ними, однак свою зустрічну позовну заяву підтримала, просила суд її задовольнити в частині встановлення розміру аліментів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності та врахувавши обставини справи, суд приходить до висновку про наступне. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Вирішення батьками питання про виховання дитини регулюється ст.157 СК України. Так, відповідно до норми зазначеної статті той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Також, виходячи зі змісту статей 11,15 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. В свою чергу, згідно положень статей 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач за зустрічним позовом [PERSON], як батько вказаних малолітніх дітей, повинен надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Однак, сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання, а тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи зміст положень статей 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси дітей, можливість відповідача [PERSON], як батька, надавати матеріальну допомогу на їх утримання, відсутність інших утриманців, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з нього на користь позивачки за первісним позовом [PERSON] на утримання їх малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 600,00 (шістсот) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення ними повноліття. Понесені сторонами судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути пропорційно задоволених позовних вимог. На підставі вищезазначеного та

Outcome: partial