Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина - [PERSON], [INFO], який є студентом ІІ курсу денної форми навчання факультету економіки та менеджменту Полтавської державної аграрної академії за спеціальністю «Інформаційні системи та технології, з терміном навчання 4 роки на контрактній основі, в зв'язку з чим, просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів щомісячно, починаючи з моменту подані даної позовної заяви до закінчення навчання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про що в матеріалах справи мається оголошення опубліковане на сайті «Судова влада». У відповідності до вимог ухвали суду від 15 листопада 2018 року відповідачем не було надано відзиву на позов та будь-яких доказів щодо спростування обставин зазначених у позові. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON], який розірвали 20.05.2005 року, про що здійснено актовий запис № 268, сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] ( а.с.3,5-6). Судом встановлено, що [PERSON] є студентом ІІ курсу денного відділення державної форми навчання факультету «Інформаційні системи та технології Полтавської державної аграрної академії. Зарахована на навчання на підставі наказу № 794-ст. від 15.08.2017 року, терміном навчання 4 роки, на контрактній основі ( а.с.10). В позові позивачем вказувалось про те, що син перебуває на її утриманні, стипендію не отримує, оскільки навчається на денній формі навчання, контрактній основі, в зв'язку з чим була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основу відповідальності за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки, зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. З огляду на фактичні обставини справи та матеріальне становище сторін по справі, та приймаючи до уваги той факт, обов'язок сплати аліментів, так і розмір їх, заявлений позивачкою по справі, суд приходить до висновку, що розмір, який підлягає стягненню з відповідача у розмірі ј частини з усіх видів доходів заробітку та доходів щомісячно є реальним та таким, що покриває витрати на навчання відповідає заявленим вимогам позивачки. З огляду на вищевикладене, аліменти підлягають стягненню з [PERSON] на період навчання сина [PERSON]. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в даній частині є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved