Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на утримання дружини. Свої вимоги мотивує тим, що позивач знаходиться з відповідачем в шлюбі, який зареєстрований 12.11.2011 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 624. Від шлюбу сторони мають малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач сім»єю не цікавиться, грошові кошти на утримання дітей дає не регулярно. Також, позивач знаходить у відпустці по догляду за дитиною до трьох річного віку. Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивач просила суд: стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , щомісячно у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до їхнього повноліття, починаючи з дня подачі заяви; стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання позивачки у розмірі 2\~000,00 грн. щомісячно і до досягнення малолітнім сином [PERSON], 21.05.2015, трьох річного віку, тобто до 21.05.2018 року. Позивач в судове засідання зявилася. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Суд, вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2011 року між позивачем та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 624 та видано свідоцтво серії 1-ОК № 125510. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 п.17 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України та абз.3 абз. 1 п.17 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи дані про особу відповідача, його стан здоровя та матеріальне становище, суд вважає за можливе стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] зареєстрованого за адресою: [INFO] на користь [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою: [INFO] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 31.10.2016 р. і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] зареєстрованого за адресою: [INFO] аліменти на користь [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою: [INFO] на її утримання у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно починаючи з 31.10.2016 року і до досягнення малолітнім сином [PERSON] Євгенійовичем, [INFO] трьохрічного віку, тобто до 21.05.2018 року. Враховуючи наведене та

Outcome: approved