Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 30 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 371. В обґрунтування позову зазначав, що з 30 серпня 2002 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають трьох дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя у нього з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, обов'язки подружжя щодо ведення спільного господарства та виховання дітей. У зв'язку з цим, між ними постійно виникали сварки. Із 2016 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб тривалий час існує формально, продовжувати шлюбні відносини він не бажає. Спору про поділ спільного майна подружжя не має. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з матір'ю, кошти на їх утримання він надаватиме добровільно. Позивач [PERSON] у суді позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив позовні вимоги задовольнити, сплачений ним судовий збір з відповідача не стягувати. Також уточнив, що подружніх відносин сторони не підтримують з 30 серпня 2016 року, з цього ж часу спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, проти розірвання між сторонами шлюбу не заперечувала, оскільки подальше спільне життя подружжя є неможливим через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейне життя. Також пояснила, що твердження позивача про відсутність між ними спору про поділ спільного майна подружжя є передчасним, це питання вони будуть вирішуватись в судовому порядку, якщо згоди про його розподіл не дійдуть добровільно. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 30 серпня 2002 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 371. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з 30 серпня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне життя подружжя є неможливим та суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved