Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 03 березня 2012 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис 39. Від шлюбу має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З липня 2013 року чоловік почав їй зраджувати, проживав з іншою жінкою, виявляв агресію, у зв'язку із чим між подружжям виникли неприязні стосунки. Також вказувала, що відповідач матеріально сім'ю не утримує, підіймає при дитині на неї руку, що негативно впливає на виховання доньки. Вважала, що збереження родини неможливе та просила їх шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав, що родину можливо зберегти, вказував, що дружина вагітна, сім'я знаходиться на його утриманні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, зі свідоцтва про шлюб, виданого 03.03.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03 березня 2012. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки № 856, виданої начальником Житлово-комунального підприємства з ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського району м. Маріуполя, [PERSON], [INFO], мешкає разом із матір'ю, [PERSON] у [ADDRESS]. Згідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, нормами ст.ст. 10, 11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також за принципом диспозитивності суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Посилання відповідача на той факт, що позивачка знаходиться у стані вагітності, нічим не підтверджені, докази цьому суду не надані, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України, за якими позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений, суд не вбачає. Таким чином, за наявністю між сторонами відносин, що виключають спільне проживання, з урахуванням, що підстав для збереження родини немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін,

Outcome: approved