overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрун-товує його тим, що 31 серпня 2012 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сімєю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. [PERSON] не зявився у судове засідання. Він надав заяву, в якій просив розгля-дати справу за його відсутності, позов підтримує та просить суд задовольнити його (а.с.13). У судовому засіданні відповідач визнає позов та не заперечує проти його задо-волення. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 31 серпня 2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВДРАЦС Бориспільського МРУЮ у Київській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №353. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №137091 від 31 серпня 2012 року (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтує-ться на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розір-вати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай), виданий Гощанською районною державною адміністрацією Рівненської області від 25 листопада 1996 року на прізвище «[PERSON]» належить [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що [INFO] року померла його матір [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, в тому числі на земельну частку (пай), на яку виданий сертифікат Гощанською районною державною адміністрацією Рівненської області. Він являється спадкоємцем, однак не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки в свідоцтві про смерть матері вказане прізвище «[PERSON]», а у сертифікаті серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) «[PERSON]», тому змушений звертатися до суду про встановлення вказаного факту. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 21.11.2016 року, якою заяву підтримав, просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи - Дерманської Першої сільської ради Здолбунівського району Рівненської області в судове засідання не з'явився, подав до суду лист від 03.11.2016 року, яким не заперечував проти задоволення заяви, просив розглянути справу без участі представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обгрунтовою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначенні в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] від [INFO] року, копією сертифіката серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай), виданий Гощанською районною державною адміністрацією Рівненської області від 25 листопада 1996 року, копією заповіту від 23.03.2001 року згідно якого [PERSON] заповіла все своє майно заявнику [PERSON], рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17.08.2016 року згідно якого [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO] року, довідкою Дерманської Першої сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 10.03.2016 року. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його брата [PERSON], який помер [INFO] у м. Донецьк. Заяву обґрунтовує тим, що факт його смерті підтверджують наступні документи: Свідоцтво про смерть від 01.07.16 року, видане Калінінським відділом ЗАГС міста Донецька ДРП МЮ ДНР, Довідка про причину смерті №456 від [INFO]. З огляду на зазначене, а також у зв'язку з необхідністю в подальшому отримати витяг з Реєстру, що є неможливим без встановлення факту смерті у судовому порядку, заявник просить встановити факт смерті брата. Сторони у судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є братом [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьк, що підтверджується такими документами: Свідоцтво про смерть від 01.07.16 року, видане Калінінським відділом ЗАГС міста Донецька ДРП МЮ ДНР, Довідка про причину смерті №456 від [INFO]. Згідно статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та її діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника є перешкоди в отриманні витягу з Реєстру без встановлення факту смерті в судовому порядку, оскільки свідоцтво про смерть, видане органом, передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. З урахуванням зазначеного, заява про встановлення факту смерті є такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що з відповідачем за даним позовом він знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 20 листопада 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 705. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги погіршенням стосунків з [PERSON], що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу Сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. На момент розгляду справи, дитина мешкає разом з Відповідачем. Спору стосовно місця проживання між Сторонами немає. Крім того, Позивач не заявив майнових претензій. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі 29.06.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 29.06.1996 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану с. Івниця, Андрушівського району Житомирської області, актовий запис № 10. (а.с.4) Сторони мають спільну доньку: [PERSON], [INFO]. (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], 1997 року народження. Позовні вимоги мотивує тим, що за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.11.2015 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], 1997 р.н. в зв'язку з продовженням навчання в розмірі ? частини заробітної плати. Посилаючись на зміну матеріального становища і погіршення стану здоров'я просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з ? до 1/8 частини заробітної плати щомісячно. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач позов не визнала, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. [PERSON] заперечив щодо зменшення розміру стягуваних аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.11.2015 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітної плати до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2017 року. Згідно із довідкою № 787 від 15.05.2015 року наданої Клінічною лікарнею станції Полтава СТГО «Південна залізниця» позивач проходить лікування у лікаря травматолога з діагнозом «розрив медіального правого колінного суглобу», що відповідно вимагає додаткових матеріальних витрат, які відповідач вимушений нести, проте, з його слів, не має такої можливості через невеликий доход та щомісячні утримання, які проводяться із заробітної плати в зв'язку із стягненням аліментів. Вирішуючи питання щодо обгрунтованості заявлених [PERSON] позовних вимог, суд виходить з наступного: Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Отже, вирішуючи позов в межах заявлених [PERSON] вимог, з врахуванням рівності прав сторін щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 11 січня 2001 року у Новобузькому відділі реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2. Мають спільних неповнолітніх дітей: доньку Надію, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї. В звязку з цим позивач просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте на час судового засідання від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Наполягав на розірванні шлюбу, вказуючи на неможливість збереження сімї. Проти надання строку на примирення заперечував. Додатково зазначав, що спору щодо поділу майна немає, місце проживання дітей визначене. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте на час судового засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Спір майнового характеру між ними відсутній, місце проживання дітей визначене. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачкою, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 11 січня 2001 року у Новобузькому відділі реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2. Мають спільних неповнолітніх дітей: доньку Надію, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст.105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував 08 серпня 2004 року з відповідачем шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина Дмитра, [INFO] та доньку Ніколіну, [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісного проживання припинено. Позивач проживає в іншій місцевості, вважає неможливим подальше збереження сімї і не бажає цього, а тому просив суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявилася, подавши до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 108472 (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина Дмитра, [INFO] та доньку Ніколіну, [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 6,7). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сімю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував 13 квітня 1993 року з відповідачем шлюб, від якого мають дітей, які вже досягли повноліття. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісного проживання припинено. Позивач проживає в іншій місцевості, вважає неможливим подальше збереження сімї і не бажає цього, а тому просив суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявилася, подавши до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 квітня 1993 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-АМ № 445125 (а.с. 8). Від шлюбу мають дітей, які вже досягли повноліття. Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сімю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved