Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

у жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Здорово» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 23 216,89 грн. та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 28.06.2017 року на вул. Симоненка, 37 у м. Бровари Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та його автомобіля «Subaru Tribeca» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2018 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК «Здорово» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АК/2360624 від 22.11.2016 року. 30.06.2017 року ним було повідомлено страхову компанію про ДТП та 07.07.2018 року подано до неї заяву про виплату страхового відшкодування. Однак, ПрАТ «СК «Здорово» не здійснив виплату страхового відшкодування. В зв'язку з порушенням відповідачем строків виплати страхового відшкодування просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 15 890,00 грн., 5 407,39 грн. - пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, 1 416,50 грн. інфляційних втрат, 503,00 грн. - 3% річних та судовий збір в сумі 704,80 грн. Ухвалою від 30.10.2018 року відкрито провадження та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Третя особа пояснення не надала. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля «Subaru Tribeca» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] відповідно до тимчасового дозволу серії ТД № 764735 від 28.07.2016 року уповноважена на право керування транспортними засобами категорії В (а.с. 11). 28.06.2017 року на вул. Симоненка, 37 у м. Бровари Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [PERSON] «Subaru Tribeca» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2018 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 9, 10). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК «Здорово» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АК/2360624 від 22.11.2016 року зі страховим лімітом 100 000,00 грн., франшиза 0,00 грн. (а.с. 12). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 30.06.2017 року [PERSON] було повідомлено страхову компанію про ДТП та 07.07.2018 року подано заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 13, 14). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За проведення ремонту автомобіля «Subaru Tribeca» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] було сплачено 15 890,00 грн. без ПЛВ (а.с. 16-21). Відповідно до положень ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за наявності документів, передбаченихст.35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування не виплачена, докази на підтвердження виконання обов'язку, передбаченого Законом, щодо виплати страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу в матеріалах справи відсутні. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимога про стягнення 15 890,00 грн. є обґрунтованою, у зв'язку із чим підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 УЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦУК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК «Здорово». У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Положення ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. 30.06.2017 року [PERSON] було повідомлено страхову компанію про ДТП та 07.07.2018 року подано заяву про виплату страхового відшкодування. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Разом з тим, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування. Вказане останнім не заперечено. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування має бути здійснена страховиком не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Пунктом 36.5. статті 36 Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За таких обставин, суд вважає обґрунтованою вимогу [PERSON] про стягнення з ПрАТ «СК «Здорово» пені в розмірі 5 407,39 грн. При цьому суд вважає за можливе покласти в основу судового рішення розрахунок суми пені, здійснений позивачем та перевірений судом. Останній з боку відповідача у порядку, визначеному цивільно-процесуальним законодавством, не спростований. Що стосується вимог про застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України, то суд вважає, що оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Перевіривши розрахунок, наведений позивачем, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 503,00 грн. за період з 05.10.2017 року по 25.10.2018 року та сума інфляційних витрат за період з жовтня 2017 року по жовтень 2018 року в розмірі 1 416,50 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене, з урахуванням п. 1 ст. 141 ЦПК України, суд надходить до висновку про необхідність стягнення з ПрАТ «СК «Здорово» на користь [PERSON] суми судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved