Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду з відповідача [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 160 грн. На даний час її матеріальне становище погіршилось, син дорослішає і йому необхідно відповідне для підліткового віку харчування та одяг. Оскільки збільшився прожитковий мінімум для дитини, підвищились ціни, просить змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі вказаного рішення та стягувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн. до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, хоча належним була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні уточнив позовні вимоги [PERSON] і просив стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Окрім того пояснив, що дитина часто хворіє, а тому значна частина грошей позивачкою витрачається на придбання ліків та теплого одягу. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду справи шляхом опублікування у пресі оголошення про його виклик, повторно у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову і клопотання про відкладення розгляду справи суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 червня 2006 року на утримання останньої з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 160 грн. щомісячно, починаючи з 01 лютого 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З пояснень у судовому засіданні представника позивачки [PERSON], вбачається, що відповідач має мінливий нерегулярний дохід, оскільки виїжджає на сезонні роботи, інших утриманців немає, дитина сторін часто хворіє, її захворювання повязане з органами дихання, а тому значна частина коштів йде на придбання позивачкою медикаментів та теплого одягу. Беручи до уваги, що відповідач є працездатним, його доходи носять мінливий, нерегулярний характер, та виходячи з вимог розумності, добросовісності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити повністю та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача [PERSON], у відповідності до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», належить стягнути в дохід держави судовий збір у мінімальному розмірі, що становить 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved