Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 04 травня 2016 року № 12016110230000626 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України було встановлено, що 03 травня 2016 року близько 21 години 10 хвилин [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ-110207» з д.р.н. [NUMBER] , при виїзді з другорядної дороги на головну дорогу біля будинку № 79-А по вул. Київська у м. Обухів Київської області, порушуючи п. п. 1.5, 2,3 б, д, та п. 16.11 Правил дорожнього руху в України, допустив зіткнення з велосипедистом, що рухався по головної дорозі по вул. Київська, [PERSON] , в наслідок чого він, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому заднього краю суглобової великогомілкової кістки з зміщенням відламків, які за критеріям розкладу здоров`я понад 21 дня відносяться до середнього ступеню тяжкості. З вказаними тілесними ушкодженнями з місця події 03.05.2016 позивач був доставлений до Обухівської ЦРЛ, де йому 24.06.2016 року проведена операція. В наслідок скоєння відповідачем [PERSON] ДТП позивачу була завдана значна матеріальна та моральна шкода, яка пов`язана з довгостроковим лікуванням в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, пошкодження велосипеда та мобільного телефону. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 101 885,77 грн., моральної шкоди в сумі 250 000,00 грн., витрати на правову допомогу 24 500,00 грн., а також по 1000 грн. за кожне судове засідання. 01 листопада 2019 року винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків. 24 грудня 2019 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у цивільній справі та призначення по справі підготовчого судового засідання. 19 червня 2020 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судовому засідання позов підтримали повністю та вказали, що внаслідок скоєння відповідачем [PERSON] ДТП позивачу була завдана значна матеріальна та моральна шкода, яка пов`язана з довгостроковим лікуванням в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, пошкодження велосипеда та мобільного телефону, тому просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали відзив на позов, позовні вимоги визнали частково, вказавши, що на утриманні у відповідача знаходяться двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] являється інвалідом та дружина вимушена постійно бути з ним, отже не працює, єдиним членом родини, який працює є відповідач, тому він не заперечив проти стягнення з нього на користь позивача в рахунок матеріальної шкоди 26085 грн., в рахунок моральної шкоди - 5000 грн., в стягненні витрат на юридичну допомогу просив відмовити. Вислухавши позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 03 травня 2016 року о 21 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110207» реєстраційний номер [NUMBER] , рухався автодорогою по вулиці Київській від будинку №79-А, в напрямку до вулиці Каштанова, 2-А, в місті Обухові, Київської області. Доїхавши до нерівнозначного перехрестя з автодорогою по вулиці Київській, що проходить від мікрорайону «Піщана» до мікрорайону «Центр» в місті Обухів, Київської області, [PERSON] в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 б), д), та 16.11 Правил дорожнього руху України був не уважним, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадянина, розпочав виїзд з другорядної дороги на головну дорогу, для виконання маневру, повороту вліво, в напрямку до мікрорайону «Школа» в місті Обухів, не переконався в безпечності свого маневру та не надавши перевагу в русі, велосипедисту, чим порушив вимоги п.16.11. ПДР України відповідно до якого виїхав на смугу руху в напрямку мікрорайону «Центр» та перегородивши її допустив зіткнення з велосипедом «Corado» модель «Alturix MTB» під керування водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі в напрямку від мікрорайону «Школа» в напрямку до мікрорайону «Центр» в місті Обухів. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 25 від 27.04.2018 встановлено, що у [PERSON] , згідно наданої медичної документації виявленні тілесні ушкодження у вигляді перелому заднього краю суглобової поверхні правої великогомілкової кістки, перелому верхівки головки правої малогомілкової кістки зі зміщенням відламків. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупим (-ими) твердим (-ими) предметом (-ами) з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. Виявленні у [PERSON] тілесні ушкодження могли утворитись в результаті ДТП, яка мала місце 03.05.2016 року. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 червня 2019 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 26.09.2019 року, кримінальне провадження № 12016110230000626 від 04.05.2016 відносно [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України закрито та звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної та матеріальної шкоди - залишено без розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини,якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Позивач стверджує, що внаслідок скоєння [PERSON] 03.05.2020 року дорожньо-транспортної пригоди йому була завдана матеріальна шкода, яка складається з витрат на лікування, а саме: придбання ліків, придбання набору фіксаторів, спеціальних гвинтів, витрат на їх замовлення та пересилку, придбання спеціальних матеріалів для підготовки до операції, вимушених пересувань з м. Обухів до KOKЛ як громадським транспортом, так і на замовленому автомобілі та додаткових витрат на загальну суму завданої матеріальної шкоди складає 101885,77 грн. Судом приймається до уваги розрахунок матеріальної шкоди в розмірі 20914,52 грн. зі співвідношенням з товарними чеками, по яких були придбані ліки, набір фіксаторів для пластики передньої хрестоподібної зв`язки, оплата за проведення МРТ колінного суглобу, що надані позивачем, а також його травмами, отриманими внаслідок ДТП. Витрати підтверджені відповідними фінансовими документами рахунок на оплату № 372 від 24.06.2016 та видаткової накладної № 291 від 29.06.2016 року на замовлення та доставку наборів фіксаторів для пластики передньої хрестоподібної зв`язки колінного суглобу ТОВ «ГРЕНІ СМІТ» на суму 12340,00 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру від 12.06.2016 на суму 680 грн., товарним чеком від 23.06.2016 на суму 1158,36 грн., видатковою накладною № f 00002333 від 23.06.2016 та товарним чеком № 2333 від 23.06.2016 сплачена сума 2596,00 грн., товарним чеком № 171 від 16.06.2016 на суму 838 грн., товарним чеком № 220 від 27.06.2016 на суму 1005 грн., чеків на суму: 36,10 грн., 39,70 грн.,107,57 грн., 17,20 грн., 246,01 грн.,164,06 грн., 190,51 грн., 74,08 грн., 6,05 грн., 58 грн., 326,76 грн., 111,75 грн., 81,55 грн., 49,47 грн., 10,61 грн., 81 грн., 34,14 грн., 7,65 грн., 26,50 грн., 226,33 грн., 162,98 грн., 192,59 грн., 39,60 грн., 6,95 грн. В результаті ДТП позивач [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, зокрема у виді перелому заднього краю суглобової поверхні правої великогомілкової кістки, перелому верхівки головки правої малогомілкової кістки зі зміщенням відламків. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, перенесених фізичних та моральних страждань, операцій зміні звичного ритму життя, непрацездатності на протязі чотирьох місяців, постійного болю, порушення нормального сну, позивачу завдана моральна шкода. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Верховний Суд України в Постанові Пленуму «Про судову практику справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди винні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначеності розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне та можливе відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 10000 грн., що є обґрунтованою компенсацією за страждання, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Позовна вимога щодо стягнення судових витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає, оскільки позивач не надав суду доказів понесених судових витрат на правову допомогу. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли підтвердження в судовому засіданні лише частково, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, тому, з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення на користь держави судовий збір у розмірі 2942,80 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial