Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Зазначала, що від спільного проживання із відповідачем мають двоє неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Позивач посилається на те, що відповідач відмовляється утримувати їх спільних дітей, ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивач у звязку зі скрутним матеріальним становищем не має змоги забезпечити неповнолітніх дітей, які потребують значних коштів на їх утримання, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Також просить стягнути з відповідача на її користь витрати повязанні з наданням юридичної допомоги в сумі 500 грн.. 25 листопада 2015 року відповідач надав до суду заперечення проти позову в якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 доходів посилаючись на те, що він проживає разом з іншою сімєю на найманій квартирі, на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей та непрацездатні батьки-пенсіонери. Просив врахувати його стан здоровя, що має стале захворювання очей макулодистрофію та присудити аліменти у розмірі не більшими ніж 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно. В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність та заяву про зміну позовних вимог, якою просила зменшити розмір стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання дітей та призначити аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно. Відповідач в судовому засіданні підтримав своє заперечення в повному обсязі. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із свідоцтв про народження дітей встановлено, що відповідач є батьком, а позивач матірю: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обовязку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, суду не надано доказів про надання відповідачем коштів на утримання дітей, тому суд має всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітніх дітей. Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач є працездатним, він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved