Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2013 року, від якого вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу вони з відповідачем винаймали житло та проживали разом. Спільне життя з ним не склалося. Тривалий час відповідач не цікавила сім»я, він проводив свій час с друзями, та не цікавився нею та дитиною. З часом вони розуміти один одного і в них почали виникати постійні сварки та скандали. Така ситуацію погано впливає на її психіку та психічний стан дитини. Почуття любові та поваги вона до відповідача втратила Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не зявився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2013 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №258235, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної шлюбу Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №687. Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в грудні 2015 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Застосуванні судом заходи до примирення сторін, позитивного результату не дали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому розясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачкою слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved