Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в 2010 році [PERSON] придбала квартиру за [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, в якій вона проживає і до моменту розгляду цивільної справи. Квартира за [ADDRESS] є власністю [PERSON], яка проживає в [ADDRESS]. Неодноразово мешканцями вищезазначеної квартири [ADDRESS] по причині недбалого ставлення до майна, починаючи з серпня 2011 року регулярно відбувалось залиття квартири Позивача. На період 24.08.2011 року [PERSON] знаходилась за межами України. Повернувшись додому, 28.08.2011 року, [PERSON] побачила, що ванна кімната її квартири була залита, що підтверджується актом комісії ТОВ «Екожитлосервіс» від 29.08.2011 року, актом тієї ж комісії ТОВ «Екожитлосервіс» від 09.09.2011 року, попередженням [PERSON] адміністрацією ТОВ «Екожитлосервіс». У вищезазначеному випадку заподіяна шкода була відшкодована Позивачу. Проте, 01.02.2013 року квартира [PERSON] знову була залита. Залиттям було пошкоджено шпалери в житловій кімнаті загальною площею 1,5 кв.м., покриття підлоги (ламінат) в житловій кімнаті загальною площею 3 кв.м., що підтверджується актом комісії ТОВ «Екожитлосервіс» від 01.02.2013 року, відповідного до якого зазначено, що причиною залиття є лопнутий кран на сантехнічному відгалуженні в приміщенні ванної кімнати вище розташованої квартири [ADDRESS] власником якої є [PERSON], якій комісія рекомендує за необхідне привести сантехнічну розводку в належний стан. В добровільному порядку Відповідач не відшкодувала шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири. Крім матеріальної шкоди, яку Позивач оцінила у розмірі 15 726 (п'ятнадцять тисяч сімсот двадцять шість) грн., остання просила суд також стягнути з Відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. В судовому засіданні представник Позивача просила суд стягнути з Відповідача відшкодування матеріального збитку, завданого залиттям квартири, моральну шкоду, судовий збір та судові витрати. Представник Відповідача заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, просив суд прийняти до уваги акт про відшкодування [PERSON] матеріальних збитків у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) грн. та розбіжності в висновку експерта за результатами судової будівельно-технічної експертизи у розмірі заподіяних матеріальних збитків. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог з наступних підстав. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири за [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно та копією технічного паспорту на вищезазначену квартиру. Квартира за [ADDRESS] є власністю [PERSON]. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. № 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за № 927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. 01.02.2013 року комісією ТОВ «Екожитлосервіс» було складено акт в якому зазначено, що під час обстеження квартири [ADDRESS] в зв'язку з залиттям, встановлено, що причиною залиття є лопнутий кран на сантехнічному відгалуженні до пральної машини-автомат в приміщенні ванної кімнати вище розташованої квартири [ADDRESS] (власник [PERSON]). Це вже не перше залиття з боку квартири [ADDRESS]. Комісія вважає за необхідне налиснику квартири [ADDRESS] привести сантехнічну розводку в належний стан. У судовому засіданні факт залиття квартири, власником якої є [PERSON], представником Відповідача не оспорювався. Положеннями ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. За правилами ч.1 ст.1166 ЦК, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Будь-яких доказів, на підтвердження відсутності її вини в завданні шкоди Позивачеві, [PERSON] чи її представником не надано. Ст.1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст.22 ЦК України. Так, ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Виходячи з наведених законодавчих норм, слід зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілим для відновлення їх квартири у зв'язку з її залиттям. З метою повного та об'єктивного розгляду цивільної справи, за клопотанням представника Відповідача була проведена судова будівельно-технічна експертиза. Ст. 57 ЦПК України передбачено, що будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, є доказами. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Згідно ст. 66 ЦПК України передбачено, що доказом в цивільній справі є висновок експерта-докладний опис проведеного експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Так згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи за № 7924/13-43 від 19.06.2014 року , який був складений на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 липня 2013 року [PERSON], яка має кваліфікацію судового експерта зі спеціальностей: 10.6, 10.7, 10.10, 10.14, стаж експертної роботи з 2006 року, розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику квартири [ADDRESS] внаслідок залиття рідиною (про яке зазначено в акті, складеному ТОВ «Екожитлосервіс» від 01.02.2003 року) конструктивних елементів та їх оздоблювальних покриттів в приміщеннях квартири з вище розташованих приміщень будинку, згідно результатів проведеного обстеження та даних матеріалів справи, на момент дослідження складає 7 703 (сім тисяч сімсот три) грн. Розрахунок розміру матеріальної шкоди (вартості ремонтно-будівельних робіт із зазначенням їх переліку, обсягу (кількості) здійснений згідно результатів проведеного обстеження та даних матеріалів справи наведено у Додатку № 1 до висновку (всього 1 аркуш). Розмір матеріальної шкоди спричиненої власнику квартири [ADDRESS] внаслідок залиття рідиною конструктивних елементів та їх оздоблювальних покриттів в приміщеннях квартири з вище розташованих приміщень будинку, згідно акту про залиття від 01 лютого 2013 року (пошкодження шпалер в приміщеннях кімнати та коридору та пошкодження покриття підлоги в приміщенні кімнати квартири № 4) та даних матеріалів справи, на момент дослідження складає 10 390 (десять тисяч триста дев'яносто) грн. Розрахунок розміру матеріальної шкоди (вартості ремонтно-будівельних робіт із зазначенням їх переліку, обсягу (кількості) здійснений згідно акту про залиття від 01 лютого 2013 року і наведено у Додатку № 2 до висновку (всього 1 аркуш). Судом встановлено, що зазначений висновок експертизи є обґрунтованим, повним, сумніву не викликає, експертів про кримінальну відповідальність по ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову від надання висновку попереджено, тому суд приймає даний висновок як належний і допустимий доказ по справі. За таких обставин, при визначенні розміру завданої шкоди, суд вважає за можливе покласти в основу рішення вищезазначений висновок експерта. Суд, не знаходить підстав для зменшення розміру заподіяних матеріальних збитків у зв'язку із наявністю в матеріалах справи акта про виконання робіт у квартирі [PERSON] за кошти [PERSON] у розмірі 3 150 (три тисячі сто п'ятдесят) грн. (а.с. 34), так як вищезазначений документ не є розбірливим, оскільки в письмових примітках, виконаних начебто [PERSON] зазначено, що «ремонтні роботи виконані в неповному обсязі, тільки коридор», далі зазначено вирване з контексту «дійшли згоди, за позовом затоплення отримала 3 500 грн. відшкодування». Більш того, суд позбавлений можливості встановити автентичність підпису [PERSON], оскільки остання не бере участі в судових засіданнях, направила до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів представника, яка повідомила в судовому засідання, що її довіритель не зазначав того факту, що йому щось відшкодовувалось. Також, дана обставина не була зазначена під час підготовки позовної заяви, яка була подана до суду 26.04.2013 року, а передача грошових коштів в сумі 3 500 грн., відповідно до вищезазначеного акта, повинна була відбутись раніше, а саме: 02.04.2013 року. Більш того, у зв'язку із визнанням учасників процесу того факту, що залиття вищезазначеної квартири [PERSON] відбувалось неодноразово, суд, навіть приймаючи зазначений акт до уваги, не може бути впевнений, що відбулось часткове відшкодування заподіяних збитків, які були предметом даного спору. Наявність в матеріалах справи квитанцій на купівлі будівельних матеріалів не є підтвердженням, що зазначені в них матеріали були придбані Відповідачем і передані у рахунок відшкодування збитків [PERSON]. Ч.1 ст.23 ЦК України гарантоване право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 3 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з нормою ч.1 ст.1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала Позивач у зв'язку з пошкодженням внаслідок залиття її квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих та виробничих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з Відповідача на користь Позивача судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. та витрати на повідомлення Відповідача телеграмою у розмірі 66 (шістдесят шість) грн. 12 коп. (а.с. 75). Оскільки, вказана сума матеріального збитку в наданому Позивачем висновку про ринкову вартість відновлювального ремонту для відшкодування матеріальних збитків на його проведення (а.с. 15) різниться із сумою, зазначеною у висновку експерта за № 7924/13-43 від 19.06.2014 року, і даний висновок ТОВ «Агентство Експертної оцінки» не був покладений у мотивувальну основу рішення, суд не знаходить підстав для стягнення коштів у розмірі 800 грн. на користь [PERSON]. На підставі ст. ст. 15, 22, 23, 319, 1166 Цивільного кодексу України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року та

Outcome: partial