Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ПАТ «Маріупольський дослідно-експериментальний завод», в якому просить стягнути на свою користь суму боргу за тристороннім договором від 12.08.2010 року в розмірі 145000,00 гривень, а також суму судового збору, сплаченого при зверненні до суду, в розмірі 1450 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначила, що між ВАТ Банк «БІГ Енергія» (далі Банк) та ПАТ «Маріупольський дослідно-експериментальний завод» (далі ПАТ «МДЕЗ») укладені кредитні договори № 23/02-07-2004 від 06 липня 2004 року, та № 23/01-02-2007 від 05 лютого 2007 року, в загальній сумі 310000,00 гривень. В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між Банком та позивачем [PERSON] укладено договір застави майнових прав 23/01-02-2010 ИП від 25 лютого 2010 року, згідно з умовами якого вона передала в заставу Банку право вимоги своїх грошових коштів, що розміщені на депозитному рахунку в Банку. На виконання розділу 3 договору застави між позивачем та Банком укладено договір відступлення права вимоги № 23/03-02-2010 ПВ від 25 лютого 2010 року, відповідно до умов якого позивач має відступити власні майнові права на депозитні кошти Банку при умові, що позичальник Банку ПАТ «МДЕЗ» не виконає або неналежним чином виконає умови кредитного договору (пункт 1.2. договору відступлення права вимоги). 31 березня 2010 року строк повернення ПАТ «МДЕЗ» кредитних коштів Банку настав. 26 лютого 2010 року позивач отримала повідомлення від ліквідатора ВАТ Банк «Біг Енергія» про те, що ПАТ «МДЕЗ» були порушені умови п. 1.3. та п. 2.4. кредитних договорів № 23/02-07-2004 від 06 липня 2004 року та № 23/01-02-2007 від 05 лютого 2007 року, у звязку з чим позивача, як фінансового поручителя, зобовязали погасити прострочену заборгованість у розмірі 310000,00 гривень. 31 березня 2010 року [PERSON] звернулася до ліквідатора ВАТ Банк «Біг Енергія» з листом, де не заперечувала проти здійснення банком стягнення на предмет застави та зарахування зустрічних однорідних вимог згідно з договором застави майнових прав 23/01-02-2010 ИП від 25 лютого 2010 року та договору відступлення права вимоги № 23/03-02-2010 ПВ від 25 лютого 2010 року. Ліквідатор ВАТ Банк «Біг Енергія» листом № 852/05 від 16 квітня 2010 року повідомив позивача, що не може виконати умови договору застави майнових прав та договору відступлення права вимоги, оскільки постановою Правління Національного банку України № 97 від 24.02.2010 року у банку відкликано банківську ліцензію та ініційована процедура ліквідації банку. На підставі цього ліквідатор банку вважає, що не може виконати умови вищезазначених договорів та порушити власні зобовязання по формуванню ліквідаційної маси банку. Вважаючи відмову ліквідатора ВАТ Банку «БІГ Енергія», виконати умови договорів необґрунтованою та такою, що порушує норми цивільного законодавства України, [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Маріуполя з позовною заявою про виконання умов договору, а саме: про зобовязання ліквідатора ВАТ Банк «БІГ Енергія» виконати умови договору застави майнових прав 23/01-02-2010 ИП від 25 лютого 2010 року; умови договору відступлення права вимоги № 23/03-02-2010 ПВ від 25 лютого 2010 року шляхом звернення стягнення на предмет застави та погашення заборгованості ПАТ «Маріупольський дослідно-експериментальний завод» перед ВАТ Банк «БІГ Енергія» згідно з умовами кредитних договорів 23/02-07-2004 від 06 липня 2004 року та № 23/01-02-2007 від 05 лютого 2007 року в загальній сумі 310000,00 гривень. 29 квітня 2010 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області ухвалив рішення, яким позовні вимоги [PERSON] було задоволено. 12 серпня 2010 року між позивачем, ВАТ БАНК «БІГ ЕНЕРГІЯ» та ПАТ «МДЕЗ» було укладено Тристоронній договір, відповідно до умов якого на ПАТ «МДЕЗ» було покладено грошове зобовязання сплатити на користь [PERSON] 310000,00 гривень в строк до вересня 2011 року (згідно з Додатком № 1 до Тристороннього договору від 12 серпня 2010 року). Таким чином борг ВАТ БАНК «БІГ ЕНЕРГІЯ» у розмірі 310000,00 гривень перед позивачем було перекладено на ПАТ «МДЕЗ». В період між 12 серпня 2010 року та 01 червня 2013 року ПАТ «МДЕЗ» частково переказувало [PERSON] суму боргу, що підтверджує той факт, що ПАТ «МДЕЗ» прийняло на себе зазначені вище зобовязання та не заперечувало проти їх виконання. Останній грошовий переказ від ПАТ «МДЕЗ» на користь позивача було проведено 27 травня 2015 року у розмірі 25000,00 гривень. Після зазначеної дати ПАТ «МДЕЗ» виплат на користь [PERSON] не здійснювало. Відповідно до акту-звірки від 01 червня 2013 року заборгованість ПАТ «МДЕЗ» на відповідну дату складала перед позивачем 145000,00 гривень. Позивач вважає, що таким чином 01 червня 2013 ПАТ «МДЕЗ» підтвердило той факт, що має грошове зобовязання перед [PERSON] у вказаному розмірі станом на вказану дату. Позивач зазначила, що свій обовязок щодо сплати їй суми боргу ПАТ «МДЕЗ» письмово підтверджував у Гарантійних зобовязаннях від 07 лютого 2012 року та від 10 вересня 2012 року. Проте ПАТ «МДЕЗ» ухиляється від своїх обовязків та не виконує умови Тристороннього договору від 12 серпня 2010 року, згідно з яким має сплатити позивачеві суму боргу в розмірі 145000,00 гривень. Просила стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за Тристороннім договором від 12 серпня 2010 року в розмірі 145000,00 гривень, а також суму судового збору, сплаченого при зверненні до суду. Позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Тристороннього договору від 12 серпня 2010 року, укладеного між ВАТ БАНК «БІГ ЕНЕРГІЯ», [PERSON] та ПАТ «МДЕЗ», на ПАТ «МДЕЗ» було покладено грошове зобовязання сплатити на користь [PERSON] 310000,00 гривень протягом 12 місяців рівними частками з дня укладення зазначеного договору згідно з графіком погашення заборгованості, який є невідємною частиною цього договору. Згідно з Додатком № 1 до Тристороннього договору від 12 серпня 2010 року погашення заборгованості мало відбуватися за наступним графіком: з вересня 2010 року по липень 2011 року зі щомісячною виплатою заборгованості в сумі по 25870,00 гривень, та в серпні 2011 року в сумі 25870,00 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Факт виконання [PERSON] перед ВАТ Банк «БІГ Енергія» умов Тристороннього договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобовязання за даним Тристороннім договором виконала. Проте відповідач ПАТ «МДЕЗ» свої зобовязання за Тристороннім договором належним чином не виконав. Так, відповідно до акту звірки від 01 червня 2015 року, складеного та підписаного представниками ПАТ «МДЕЗ» та [PERSON], заборгованість ПАТ «МДЕЗ» перед [PERSON] станом на зазначену дату складає 145000,00 гривень. Таким чином, оскільки ПАТ «МДЕЗ» умови Тристороннього договору не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, з нього слід стягнути на користь позивача зазначену заборгованість в розмірі 145000,00 гривень. Також на підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача понесених та документально підтверджених судових витрат у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved