Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]»янівка, в порядку спадкування за законом, після смерті матері – [PERSON], померлої 30.01.2007 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що бабусі позивачки [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS]. Після смерті бабусі, мати позивачки звернулась до Старобешівської державної нотаріальної контори Донецької області із заявою про прийняття спадщини, однак, реалізувати своє спадкове право не змогла, оскільки, відповідно до свідоцтва про смерть померла 30.01.2007 року. Позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право, оскільки правовстановлюючий документ, щ підтверджує право власності на вказану квартиру був втрачений. У судове засідання позивач не прибув, надав заяву за якою підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з вказаних у позові підстав. Відповідач [PERSON]»янівська сільська рада Старобешівського району не забезпечила явку у судове засідання свого представника, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на квартиру від 13.09.1994 року власником квартири [ADDRESS]»янівка є [PERSON]. Відповідно до довідки від 01.04.2014 року, що видана Мар»янівською сільською радою [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою спірної квартири з 1994 року по день смерті постійно. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО №124577 [PERSON] померла 10 січня 1996 року. З заявою про прийняття спадщини звернулась донька спадкодавця – [PERSON], яка мешкає в с.Мар»янівка по вулиці Гагаріна, буд.2/6. На теперішній час свідоцтва про право на спадщину не видане. На твердження цієї довідки завідувач Старобешівської державної нотаріальної контори [PERSON] надав копію спадкової справи та Інформаційну довідку із Спадкового реєстру. Як встановлено далі, [PERSON] померла 30.01.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №152550. Листом від 08.04.2014 року завідувач Старобешівської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є онукою, померлої [PERSON] та донькою, померлою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії ІІІ-УР №547486. Зміна прізвища на «Котова» підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІV – НО №469 672. Відповідно до положень ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Положеннями статті 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За таких умов, відповідно до наданих судові документів, враховуючи, що [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини, проте не отримала свідоцтво про право на спадщину через власну смерть, спадкоємцем після смерті [PERSON] є її донька [PERSON]. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Такий порядок реєстрації прав на нерухоме майно передбачений ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом з тим, згідно з правилами ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1878 від 11.02.2011 року з 01.01.2013 року державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяження таких прав здійснюють територіальні органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України і державні та приватні нотаріуси. Однак зазначені органи реєстрації наділені повноваженнями здійснювати відповідну реєстрацію прав на нерухоме майно лише за вимогою власника (уповноваженої особи). За загальними правилами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що, право власності виникає на підставі рішення суду, яке є одним з правовстановлюючих документів, визначених переліком, на підставі яких здійснюється реєстрація права власності, то відповідно ст. 392 ЦК України, - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60 ЦПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Виходячи із зазначених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання за ним права власності на вищезазначену квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], а й відповідно вважає за необхідне їх задовольнити.

Outcome: approved