overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 18 березня 1999 року вона уклала шлюб із відповідачем в Іллічівському ВРАЦС м. Маріуполя, актовий запис № 84. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З січня 2013 року однією родиною із чоловіком не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, у зв'язку із чим позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі. 19 грудня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у сумі 380 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 07.10.1999 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 19.12.2013 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено актовий запис № 130. Відповідно до довідки № 509 від 27.04.2015 року, виданої начальником житлово-комунального підприємства по ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського району м. Маріуполя, [PERSON] мешкає разом із матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. Згідно довідки № 2/82297 від 24.04.2015 року, виданої головним бухгалтером головної бухгалтерії ПАТ «ММК ім. Ілліча», заробіток [PERSON] за період з лютого по березень 2015 року становить 6026,1 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд, з урахуванням матеріального положення позивачки та платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у сумі 380 гривень щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 23 серпня 2011 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 255. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вказала, що з листопада 2014 року вони однією сім'єю не проживають, оскільки мають різні характери, у зв'язку з чим постійно сваряться, що негативно впливає на виховання дитини. Вказана причина привела до розпаду сім'ї. Просила її шлюб із відповідачем розірвати, адже сім'ю зберегти неможливо. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище «[PERSON]». Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем та залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. На підставі вищевикладеного, позивачка бажає стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 2500 грн. щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань у встановленому законом порядку від відповідача не надійшло. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. У зв'язку з вищевказаним позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 2500 грн. щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що заробітна плата відповідача є неофіційною. Таким чином, вимога позивачки про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною та обґрунтованою. Позивач у своїй позовній заяві пояснюючи суму позову зазначала, що її заробітна плата є недостатньою для належного заабезпечення сина. Оскільки щомісяця необхідно купувати речі для навчання та розвитку дитини, витрачати кошти на оздоровлення, ліки, харчування та одяг, [PERSON] ввжає що сума аліментів, яку необхідно стягнути з відповідача має складати 2 500 грн. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, з огляду на наявні докази у справі та беручи до уваги те, що позивачем не обгрунтовано необхідність стягнення аліментів у розмірі 2 500 грн. , суд вважає необхідним і достатнім стягнути із [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити наданий позов в повному обсязі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулася до суду до відповідача із наданням в подальшому уточненої позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що з 03 вересня 2011 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1200 грн. 00 коп. щомісяця з подальшою індексацією, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні підтримала вимоги уточненої позовної заяви та просила суд її задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив суд призначити мінімальну суму аліментів. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, з 03 вересня 2011 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач є фізично здоровим, інших утриманців не має, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у 800 грн. 00 коп. щомісячно, що приблизно відповідає половині від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину її віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24 жовтня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON]. Протягом останніх трьох років погіршувалося їх сімейне життя, що призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними виникають сварки, свідком яких є син. Оскільки сімейно-шлюбні відносини вони припинили, спільного господарства не ведуть вважає, що шлюб існує формально, просила його розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 24 жовтня 2009 року перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Лисянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 58, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.27) Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка заперечує проти примирення і відповідно до ст.105, 112 СК України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 02 жовтня 2010 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 464. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені у лютому 2015 року, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, повна протилежність характерів, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 02 жовтня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 464. Мають від шлюбу малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 14 червня 1996 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 310. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу шістьох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітніх: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з січня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, неодноразова подружня невірність з боку відповідача, що вплинуло на її стан здоров'я, небажання відповідача зберегти сім'ю, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Прізвище залишити шлюбне. Пояснила, що вона вже двічі зверталася із заявою про розірвання шлюбу, але вони мирилися. На теперішній час її рішення остаточне, просила не надавати строк для примирення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Підтвердив, що подружні стосунки між ними припинені з його вини. Суд, вислухавши пояснення сторін та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 14 червня 1996 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 310. Сторони від шлюбу мають шістьох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітніх: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені з січня 2015 року, але раніше неодноразово припинялися через поведінку відповідача, подружжя не веде сумісного господарства, на теперішній час проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 17 вересня 2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 455. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з 2013 року, вони ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 17 вересня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 455. Мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення їй шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 29 квітня 1995 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 189. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з 1999 року, вони не ведуть сумісного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, що призвело до втрати почуття кохання. В кожного з них склалися нові сім'ї. Відповідач ухиляється від звернення до органів РАЦС із спільною заявою відповідно до вимог ч.1 ст.106 СК України, тому вона вимушена звернутися до суду. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 29 квітня 1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 189. Від шлюбу дітей не мають, проте через органи РАЦС шлюб не розірвали через відсутність згоди відповідача. Подружні стосунки між сторонами припинені з 1999 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на життя, сторони не ведуть сумісного господарства, тривалий час проживають окремо, не бажають зберегти шлюб, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачка після реєстрації шлюбу прізвище не міняла.

Outcome: approved