Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У квітні 2014 року ПАТ «Укрсмоцбанк» звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON], та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 1\~678\~220,31 грн., та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру [ADDRESS] (колишня Кірова, 50), що належить на праві власності майновому поручителю [PERSON] В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 06.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] (далі -відповідач 1) було укладено кредитний договір № 287/1-534 (далі Кредитний договір), за яким остання із змінами та доповненнями, отримала кредит в розмірі 37\~499,06 дол. США зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами. Виконання позичальником зобовязань за вказаним договором забезпечено іпотекою, на підставі іпотечного договору № 287/1-534 від 06.12.2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], предметом якого є трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі іпотечний договір). Відповідно до умов кредитного договору банк свої зобовязання перед відповідачами виконав в повному обсязі. Останні, в свою чергу, порушили свої договірні зобовязання та ухиляються від їх виконання, у звязку з чим у них перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В письмовому запереченні до суду представник відповідача, [PERSON], просив застосувати строки позовної давності оскільки відповідач припинив погашення заборгованості з 06.07.2009 року, впродовж п`яти років не звертався до суду з відповідними позовними вимогами, та відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 287/1-534,\~ згідно з яким відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 180\~000 грн. зі сплатою 13,5 % на рік з кінцевим терміном повернення - 05 грудня 2022 року (а.с. 6-8). На підставі додаткової угоди № 1 від 24.09.2008 року про внесення змін до Договору кредиту № 287/1-534 від 06 грудня 2007 року, замінено валюту зобов`язання шляхом переведення в доллар США, за якою відповідач 1 отримала кредит в розмірі 34\~897,89 дол. США, зі сплатою 15 % річних, з кінцевим терміном повернення по грудень 2022 року (а.с.9-12), та на підставі додаткової угоди № 2 про внесення змін до договору від 06 липня 2009 року - 37\~499,06 дол. США зі сплатою 15% річних, з кінцевим терміном повернення -05 грудня 2027 року (а.с. 14). В забезпечення виконання зобовязань за вказаним Кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 1 від 07 грудня 2007 року, із змінами та доповненнями згідно додаткової угоди № 1 від 24.09.2008 року та договору № 2 від 06.07.2009 року, предметом якого є трикімнатна квартира № 118, по вул. Кірова, 50 (згідно рішення Новоград-Волинської міської ради № 7 від 23.01.2008 року вул. Кірова, 50 перейменовано на - вул. Житомирська, 51) загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 36,2 кв. м. Обтяження на предмет іпотеки зареєстроване в державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.16-24). Право власності [PERSON] на вказану квартиру підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 25). При укладенні Кредитного, Іпотечного договорів відповідачі були повідомлені\~ про умови кредитування в Банку. Однак в порушення умов вищевказаних договорів, відповідачі своїх договірних зобовязань належним чином не виконували, у звязку з чим за даними обліку позивача станом на 01.04.2016 року заборгованість по кредитному договору № 287/1-534 від 06 грудня 2007 року складає в загальній сумі 1\~678\~220,31 грн., яка включає в себе: 63\~125 доларів США 52 цента, що за курсом 2621,8214 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2016 року складає 1655038,39 грн. з яких: 36\~886,82 доларів США ( 967\~106,54 грн.) сума заборгованості за кредитом, 26238,70 доларів США ( 687\~931,85 грн.) сума заборгованості за відсотками, та 23\~181 грн. 92 коп. заборгованості по пені, з яких: 3\~314,14 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 19\~867,78 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків (а.с.103). Відповідачі були повідомлені Банком про необхідність погашення заборгованості, однак станом на день розгляду справи у суді заборгованість не сплачена (а.с.33). Дані обставини підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов'язання та зобовязання має виконуватися належним чином та у встановлений термін його виконання. \~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За змістом ст. 33 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV\~ від 05.06.2003 року, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до правової позиції, викладеної в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається із матеріалів справи, факт існування договірних правовідносин між сторонами підтверджується Кредитним договором та Іпотечним договором, які є чинними. Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання договорів ЦК України та уклали ці договори, у яких передбачені певні умови, то вони мають виконуватися. \~ Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі не виконують умов укладених між ними та позивачем договорів: відповідач 1 - не сплачує заборгованість по кредиту, відповідач 2 - не виконує взяті на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязанням відповідача 1; та на день подачі позовної заяви до суду мають заборгованість перед Банком.\~ \~\~ Незважаючи на попередження про наявність заборгованості по кредиту та необхідність її погашення та на вимоги Банку про усунення порушень основного зобовязання за кредитним договором, станом на день розгляду справи у суді, відповідач 1 суму заборгованості за кредитом в повному обсязі не погасила і станом на день розгляду справи у суді за нею рахується заборгованість перед позивачем в сумі 1 678 220 гривень 31 копійок. Перевіряючи правильність розрахунку заборгованості, наданого Банком, суд вважає даний розрахунок обґрунтованими та вірним, а тому бере його до уваги при прийнятті рішення у даній справі, оскільки у ньому враховані сплати, які були здійснені відповідачем та які перераховані на погашення передбачених Кредитним договором платежів. Відповідно до розрахунку останній платіж здійснено 30.03.2012 року (а.с. 30), тому позовні вимоги заявлені в межах строку позовної давності. Жодних доказів погашення зазначеної у розрахунку суми заборгованості чи обґрунтований розрахунок розміру заборгованості, який відрізняється від заявленої позивачем суми до стягнення, відповідачами суду надано не було. За таких обставин, враховуючи, що заборгованість за Кредитним договором не погашена, Банк скористався і своїм правом звернути стягнення на предмет іпотеки з метою погашення наявної заборгованості, що не суперечить вимогам вищевказаних норм чинного законодавства України. Відповідно до п.п. 2.4.3 п. 2.2 Іпотечного договору, іпотекодержатель має право у випадку невиконання основного зобовязання звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.17), що, в свою чергу, узгоджується з вимогами Закону України «Про іпотеку». При вирішенні питання щодо доцільності звернення стягнення на предмет іпотеки суд приймає до уваги, що сума заборгованості по кредиту становить 1\~678\~220,31 грн., а\~ вартість\~ предмета\~\~ іпотеки, погоджена сторонами у Іпотечному договорі 237 000 грн., або 48\~814 дол. США 65 центів, та згідно до висновку про вартість майна від 24 травня 2017 року 620\~343 грн., тобто сума заборгованості за кредитом перевищує вартість предмета іпотеки. Окрім того, як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV\~від 05.06.2003 року, початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Враховуючи, що сторони під час розгляду справи не досягли згоди щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, при вирішенні питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, беручи до уваги наявну суму заборгованості по кредиту\~ та вартість предмета іпотеки, погоджену сторонами у Іпотечному договорі - суд вважає, що у даному конкретному випадку, з урахуванням економічної ситуації в країні та стану ринку нерухомості, покупної спроможності населення та засад справедливості, добросовісності і розумності в цілому, буде доцільним на виконання вимог ч. 1 ст. 39, ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV\~ від 05.06.2003 року встановити початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, оскільки у такому разі сума заборгованості за кредитом буде максимально співмірною з вартістю іпотечного майна. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому задовольняє позов в повному обсязі. Згідно з частиною 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути понесені позивачем при подачі позову та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved