Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У жовтні 2014 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON], який неодноразово уточнював. В уточненій позовній заяві зазначено, що у 1993 році між сторонами було укладено шлюб. Рішенням Василівського районного суду від 20 червня 2011 року шлюб було розірвано, а спільне майно частково поділено. У 1999 році сторони придбали спільне майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 50.9 кв.м., яка розташована у [ADDRESS]. Придбана квартира була зареєстрована на імя позивача. З серпня 1999 року [PERSON] зареєстрований у вищевказаній квартирі та фактично проживав у ній до 2011 року, а згодом після розлучення був вимушений виїхати з квартири та проживати в іншій квартирі, а відповідачка залишилася з доньками проживати в [INFO]. Крім позивача у вищевказаній квартирі зареєстровані відповідачка та їх донька [PERSON], [INFO]. Особовий рахунок був поділений на дві рівні частини, тому весь час позивач сплачує за всі комунальні послуги та квартплату виходячи з ? частини квартири, хоча фактично в ній не проживає, адже постійно виникають конфлікти по користуванню кімнатами. Незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідачки з проханням визначитися щодо порядку користування квартирою (розподілу кімнат), відповідачка категорично заперечує та всіляко перешкоджає користуватися житловим приміщенням. Вчиняє сварки, провокує на скандал, чим унеможливлює проживання позивача у квартирі та користування нею. Неодноразово [PERSON] намагався своїми ключами відчинити вхідні двері, однак відповідачкою був поставлений додатковий внутрішній замок. Відповідачка постійно уникає будь-якого спілкування з позивачем, навіть телефоном. Така поведінка відповідачки не надає можливості домовитися добровільно щодо користування позивачем квартирою. Загальна площа вищевказаної трикімнатної квартири складає 50,09 кв.м., у тому числі: 1-а кімната №2 на плані технічного паспорта площею 15,8 кв.м., 2-а кімната №3 на плані технічного паспорта площею 11,7 кв.м, 3-я кімната №4 на плані технічного паспорта площею 9,4 кв.м., кухні №5 на плані технічного паспорта площею 6,0 кв.м., коридору №1 на плані технічного паспорта площею 4,2 кв.м., вбиральні №8 на плані технічного паспорта площею 1,1 кв.м., ванної кімнати №7 на плані технічного паспорта площею 2,1 кв.м., крім того квартира обладнана балконом, №8 на плані технічного паспорта, площею 0,8 кв.м. відповідно. Загальна площа трьох кімнат вищевказаної квартири складає - 36 кв.м., позивач має право на використання 1/2 частиною, а саме: 36 : 2 = 18 кв.м. Згідно висновку судової експертизи, виходячи з плану квартири і розташування інженерних комунікацій поділ квартири по ? частині технічно не можливий. Щодо питання можливості внутрішньоквартирної перебудови кімнат №2, №3, №4 квартири на дві рівні частини, або з незначним відхиленням у вигляді ізольованих кімнат для проживання пропонується наступний варіант порядку користування: виділити першому в користування: кімнату №2 пл. 15,8 кв.м.; балкон пл. 0,8 кв.м.; виділити другому в користування: кімнату №3 пл. 11,2кв.м.; кімнату №4 пл.9,0 кв.м.; коридор №1 пл. 5,2 кв.м., кухню №5 пл.5,9 кв.м., ванну №6 пл. 2,2 кв.м., вбиральню №7 пл. 1,1 кв.м., вхід в квартиру - залишити в загальному користуванні. Для здійснення варіанту необхідні наступні переобладнання: закласти дверний отвір між кімнатами №2 та №3, обладнати дверний отвір між кімнатами №3 та №4. Влаштування чи закриття дверних прорізів у внутрішніх некапітальних стінах не є самочинним відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Позивач згодний з висновками експерта та погоджується зробити необхідні переобладнання. Добровільно визначити порядок користування квартирою сторони не змогли, в зв'язку з цим [PERSON] вимушений був звернутися з позовом до суду. Позивач просить суд визначити порядок користування трикімнатною квартирою №10, що розташована в будинку №42 по вул. Шахтарській в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Виділити в користування позивачеві кімнату №2, площею - 15,8 кв.м. з виходом на балкон пл. 0,8 кв.м. Відповідачці надати в користування кімнату №3 пл. 11,2 кв.м. та кімнату №4 пл.9,0 кв.м. , а коридор №1 пл. 5,2 кв.м., кухню №5 пл.5,9 кв.м., ванну №6 пл. 2,2 кв.м., вбиральню №7 пл. 1,1 кв.м. та вхід в квартиру - залишити в загальному користуванні. Зобовязати [PERSON] зробити переобладнання квартири, а саме, закласти дверний отвір між кімнатами №2 та №3, обладнати дверний отвір між кімнатами №3 та №4. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав, просить задовольнити з підстав викладених у письмовій формі. Крім того, позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідачки на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., витрати на проведення будівельно-технічної експертизи у сумі 1400 грн., витрати на правову допомогу адвоката у сумі 2000 грн., а всього 3643 грн. 60 коп. Представник позивача адвокат [PERSON] просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечує та суду пояснила, що проживання з позивачем в одній квартирі неможливе, оскільки між ними постійно виникають конфлікти та сварки. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідачки адвокат [PERSON] вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що у 1993 році між сторонами було укладено шлюб. Рішенням Василівського районного суду від 20 червня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У 1999 році, у шлюбі, сторонами придбано спільне майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею - 50,9 кв.м., яка розташована у [ADDRESS]. Квартира була зареєстрована на імя позивача. З серпня 1999 року [PERSON] зареєстрований у вищевказаній квартирі та фактично проживав у ній до 2011 року, а згодом, після розлучення був вимушений виїхати з квартири та проживати в іншій квартирі, а відповідачка залишилася проживати в [INFO]. Особовий рахунок був поділений на дві рівні частини, тому весь час позивач сплачує за всі комунальні послуги та квартплату виходячи з ? частини квартири, хоча фактично в ній не проживає, постільки між сторонами існує спір щодо порядку користування квартирою. Відповідно до змісту ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» від 15 березня 2015 року, виходячи з плану квартири і розташування інженерних комунікацій поділ квартири по ? частині технічно не можливий. Загальна площа квартири складає 51.2 кв.м., у тому числі житлова 36.0 кв.м. Щодо питання можливості внутрішньоквартирної перебудови кімнат №2, №3, №4 квартири на дві рівні частини, або з незначним відхиленням у вигляді ізольованих кімнат для проживання експертом пропонується наступний варіант порядку користування: виділити першому в користування: кімнату №2 пл. 15,8 кв.м.; балкон пл. 0,8 кв.м.; виділити другому в користування: кімнату №3 пл. 11,2 кв.м.; кімнату №4 пл.9,0 кв.м.; коридор №1 пл. 5,2 кв.м., кухню №5 пл.5,9 кв.м., ванну №6 пл. 2,2 кв.м., вбиральню №7 пл. 1,1 кв.м., вхід в квартиру - залишити в загальному користуванні. Для здійснення варіанту необхідні наступні переобладнання: закласти дверний отвір між кімнатами №2 та №3, обладнати дверний отвір між кімнатами №3 та №4. Влаштування чи закриття дверних прорізів у внутрішніх некапітальних стінах не є самочинним відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна». Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги позивача в частині визначення порядку користування трикімнатною квартирою №10, що розташована по вул. Шахтарській б.42 у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області наступним чином: виділити у користування [PERSON] житлову кімнату 2 пл.15.8 кв.м. та балкон пл.0.8 кв.м.; виділити у користування [PERSON] житлову кімнату 3 пл.11.2 кв.м. та житлову кімнату 4 пл.9.0 кв.м. У спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] залишити коридор 1 пл.5.2 кв.м., кухню 5 пл.5.9 кв.м., ванну 6 пл.2.2 кв.м., вбиральню 7 пл.1.1 кв.м. та вхід у квартиру (номери приміщень квартири вказані відповідно плану квартири). Суд зобов`язує [PERSON] зробити переобладнання вказаної вище квартири, а саме, закласти дверний отвір між кімнатами 2 та 3, обладнати дверний отвір між кімнатами 3 та 4. Заперечення відповідачки [PERSON] щодо неможливості проживання сторін у одній квартирі суд визнає необґрунтованими, постільки не підтверджені доказами. Навпаки, позивач [PERSON] надав суду позитивні характеристики за місцем роботи та проживання. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи зі змісту позовних вимог та наданої квитанції, судовий збір сплачено у розмірі 243 грн. 60 коп., тому суд стягує вказану суму судового збору з відповідачки на користь позивача. Крім того, суд стягує судові витрати повязані з проведенням будівельно-технічної експертизи у сумі 1400 грн., що підтверджені квитанцією про оплату. Як вбачається із наданої позивачем квитанції про оплату правової допомоги адвоката, вказані послуги коштували 2000 грн. Проте суд стягує з відповідачки на користь позивача 1461 грн. 60 коп. витрат на правову допомогу. Оскільки, відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представник позивача адвокат [PERSON] брала участь у судових засіданнях в сумі протягом 3 год. Виходячи із формули ((1218х40)/100=487,20 грн.; 487,20х3=1461,60) стягненню підлягають витрати на правову допомогу в сумі 1461 грн. 60 коп. У іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial