Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

У жовтні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 14 червня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором заборгованість за цим договором станом на 30 вересня 2019 року становить 235597,90 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 2316,78 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 228620,68 грн, заборгованості за пенею та комісією - 4660,44 грн. Однак, оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від буржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом банк вважає за необхідне стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 122569,85 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 2316,78 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом з 14 червня 2011 року по 30 жовтня 2018 року - 120253,07 грн. Враховуючи вищевикладене банк за захистом своїх прав вимушений звернутись з цим позовом до суду, яким просить стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 122569,85 грн за кредитним договором № б/н від 14 червня 2011 року та судові витрати у розмірі 1921 грн. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 05 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи. Відповідачу визначено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Позивачу визначено право на подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву. В судове засідання представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, однак представник банку Савіхіна А.М. подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині. Станом на 08 січня 2020 року відзив на позов до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про час та місце розгляду справи її було повідомлено завчасно та належним чином, в зв`язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку зтаких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 14 червня 2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний кредитний договір укладений за заявою відповідача, в якій вона просить відкрити рахунок та надати банківські послуги, ознайомилася з тарифами банку та отримала повний перелік інформації про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується її особистим підписом. Договір складають заява, умови та правила надання банківських послуг та довідка про умови кредитування (а.с. 17-18, 19, 33-78). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. В порушення умов договору відповідач належним чином не повертала кошти, не сплачувала відсотки за користування кредитом, не слідкувала за залишком коштів, у зв`язку з чим позивач станом на 30 вересня 2019 року нарахував їйу заборгованість загальний розмір якої становить 235597,90 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 2316,78 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 228620,68 грн, заборгованості за пенею та комісією - 4660,44 грн (а.с. 12-16). Однак, оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від буржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом банк вважає за необхідне стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 122569,85 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 2316,78 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом з 14 червня 2011 року по 30 жовтня 2018 року - 120253,07 грн. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та[PERSON] є зобов`язальними і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається зі змісту ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 122569,85грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved