Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до Миронівського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила що з 21 червня 2013 року перебуває у шлюбі із відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області за актовим записом № 38. Від шлюбу мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. Проте спільне життя не склалося у звязку із тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, у стані алкогольного спяніння стає агресивним та влаштовує сварки, застосовує фізичну силу у присутності дитини. Шлюбні стосунки між ними припинено з вересня 2017 року, з того часу вони разом не проживають, шлюб існує лише формально. Наміру зберігати сімю позивач не має, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи чи відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. Оскільки в судове засідання повторно не зявився відповідач, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд прийшов до висновку про необхідність вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 142072, виданим 21 червня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 38. Від шлюбу сторони мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 246296, виданим 09 серпня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 78. Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області №02-33/426 від 27 вересня 2017 року. Розглядаючи спір про розірвання шлюбу, суд повинен виходити з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Сторони не мають наміру зберігати шлюб, у звязку із втратою взаємної любові та поваги, почуття сімейної єдності. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин і звернення позивача до суду є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, у стані алкогольного спяніння стає агресивним та влаштовує сварки, у присутності дитини. Шлюбні стосунки між сторонами припинено з вересня 2017 року, з того часу вони разом не проживають, шлюб існує лише формально. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачені підстави припинення шлюбу. Однією з таких підстав є його розірвання. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Беручи до уваги відсутність згоди позивача на примирення та наполягання на розірвання шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто, у випадку незгоди відповідача із цим рішенням, він має змогу звернутися до Миронівського районного суду Київської області із заявою про перегляд цього рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 640 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 29 від 28 вересня 2017 року, тому понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110 - 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved