Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що з 18 січня 2019 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Так як разом сторони не проживають, дитина знаходиться на утриманні позивача, яка ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому потребує коштів на своє утримання, і батько матеріальної допомоги на утримання сина не надає, позивач прохала стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх видів його доходів, до досягнення дитиною трьох років. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у\~відкрите судове\~засідання не\~з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом порядок, відзив не подав. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до ст.ст. 280, 223 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Як було встановлено в судовому засіданні, з 18 січня 2019 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У вказаному свідоцтві про народження батьком дитини записаний відповідач по справі [PERSON] . Згідно довідки В`язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 05.02.2020 року за № 24, позивач зареєстрована та проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини в розмірі 860,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою від 24.02.2019 р. У судовому засіданні встановлено , що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Статтею 75\~СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Крім того, частиною 2\~статті 84 Сімейного кодексу України\~передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частин четвертої та шостої\~статті 84 Сімейного кодексу України\~право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, передбачене законом право жінки на її утримання чоловіком, який є батьком дитини, проте з яким вони разом не проживають, виникає за наявності в сукупності юридичних фактів: походження дитини від чоловіка; проживання дитини, яка не досягла трьох років з матір`ю та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. При цьому матеріальне становище дружини не враховується. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80\~СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідачмає працездатний вік, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно зіст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, для призначення судом аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьохї років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Суд враховує, що з відповідача на користь [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 1/4 від його доходу на утримання сина , за рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 26.12.2019 р. , починаючи з 25.10.2019 р. до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позивач проживаючи разом із своїм малолітнім сином [PERSON] , 2018 року народження , має право на утримання від відповідача - батька дитини, до досягнення сином трьох років. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягнення з відповідача на користь дружини, з урахуванням майнового стану відповідача та того, що він є платником аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача до повноліття сина , суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини доходу відповідача до досягненням сином [PERSON] , трьох років, . Відповідно до частини 1\~статті 191 Сімейного кодексу України\~аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем позову, тобто з 25.10.2019 року. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно із частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Ураховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору, позивачем було заявлено дві вимоги, які підлягають частковому задоволенню, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню по 50 % від розміру судового збору, який мав бути сплачений позивачем за кожну з вимог в сумі, тобто в сумі 840,80 грн. ((840,80 грн. + 840,80 грн.)/2). Згідно пункту 1 частини 1\~статті 430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial