Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «Креді Агріколь Банк», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозової С.В., ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що 4 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. видано виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], котра належить на праві власності боржнику [PERSON] для задоволення вимог ПАТ «Креді Агріколь Банк» в розмірі 1 574 178 грн. 94 коп. поточної заборгованості за кредитом; 20 289 грн. 51 коп. - простроченої заборгованості за кредитом; 162 951 грн. 49 коп. - заборгованості по простроченим процентам; 3 542 грн. 56 коп. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, що становить 1 760 962 грн. 50 коп. Вказаний виконавчий напис нотаріуса, на думку позивача, підлягає визнаю таким, що не підлягає виконанню, оскільки цим з урахуванням виконавчого напису та невиконаного рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором здійснюється подвійне притягнення до відповідальності за невиконання взятих на зобов'язань щодо погашення кредиту та з виконавчого напису не вбачається безспірність заборгованості позивача. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Додатково зазначили, що підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є відсутність згоди служби у справах дітей щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, довіреність, видана працівнику банку, на підставі котрої вчинено нотаріальний напис нотаріально не посвідчена, наявність в законі прямої заборони на примусове позбавлення житла. Разом з тим, позивачем та його представником відповідно до положень ст. 31 ЦПК України не надано заяву про зміну підстав позову чи збільшення позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи його безпідставністю, надав письмові заперечення (а.с. 17-19). Треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова С.В. та представник ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві до судового засідання не з'явилися з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 4 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. видано виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] та належить на праві власності боржнику [PERSON] для задоволення вимог ПАТ «Креді Агріколь Банк» у розмірі 1 574 178 грн. 94 коп. поточної заборгованості за кредитом; 20 289 грн. 51 коп. - простроченої заборгованості за кредитом; 162 951 грн. 49 коп. - заборгованості по простроченим процентам; 3 542 грн. 56 коп. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, що становить 1 760 962 грн. 50 коп. (а.с. 9). За вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження державним виконавцем Відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Шиян О.В. (а.с. 10), постанова про відкриття котрого позивачем до суду не оскаржувалася. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Порядку), відповідно до п. 1 якого такими документами є: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-141цс14 та № 6-27цс15 та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, спростовує безспірність заборгованості боржника. Отже, лише наявність спору в суді щодо розміру заборгованості за кредитним договором є обставиною, що спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника Разом з тим, судом встановлено, що на час вчинення виконавчого напису будь-якого спору в суді з приводу розміру заборгованості за кредитним договором, щодо якого вчинено виконавчий напис нотаріуса, не було. Тому, наявність заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 березня 2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» (котре змінило своє найменування на ПАТ «Креді Агріколь Банк») кредитної заборгованості на суму 1 760 962 грн. 50 коп., 1 700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 420 грн. витрат за оголошення у пресі, що всього складає 1 763 202 грн. 50 коп. (а.с. 7), та на підставі котрого відкрито виконавче провадження постановою від 22 липня 2010 року на суму 1 763 202 грн. 50 коп. (а.с. 8) не свідчить про наявність спору з приводу суми заборгованості за кредитним договором, оскільки вказаний спір судом розглядався до вчинення нотаріусом виконавчого напису. Більш того, вказана сума є ідентичною сумі, на підставі котрої звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. У зв'язку з цим, доводи позивача та його представника про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з підстав відсутності безспірності заборгованості, оскільки на час вчинення виконавчого напису нотаріуса існував спір про заборгованість є безпідставними, так як суду не надано жодних доказів у підтвердження цього. Що стосується доводів позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з підстав того, що цим виконавчим написом здійснюється подвійне притягнення боржника до відповідальності за невиконання взятих на зобов'язань щодо погашення кредиту (наявність виконавчих проваджень з приводу виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 березня 2010 року та з приводу виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на нерухоме майно), то вони є безпідставними, оскільки наявність виконавчих проваджень за виконавчим листом та виконавчим написом нотаріуса щодо одного боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для об`єднання виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження у межах загальної суми стягнення і не призводить до подвійного стягнення боргу (ухвала Верховного Суду України у справі № 6-2424-св09 від 1 червня 2011 року). Порядок об'єднання виконавчих проваджень у зведене передбачений положеннями розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2 квітня 2012 року за № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки доводи позивача та його представника про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є безпідставними та непідтвердженими. При цьому, суд приймає до уваги, що позивачем не ставиться під сумнів сама сума стягнутої заборгованості за виконавчим написом та ним не оспорюється. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тому, доводи представника позивача, зазначені у додаткових поясненнях від 2 вересня 2015 року про те, що підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є відсутність згоди служби у справах дітей щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, та зазначення у судовому засіданні того, що довіреність, видана працівнику банку, на підставі котрої вчинено нотаріальний напис нотаріально не посвідчена, наявність в законі прямої заборони на примусове позбавлення житла, виходять за межі підстав позову, оскільки позивачем чи його представником в порушення положень ст. 31 ЦПК України не надано заяву про збільшення позовних вимог чи заяву про зміну підстав позову. Проте, це не позбавляє позивача звернутись з відповідним позовом до суду, зазначивши вказане як підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed