Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, просила визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю - [PERSON] . Стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти для утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в сумі 2 000 грн. щомісячно починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування поданої позовної заяви зазначено, що позивач, [PERSON] , 23 грудня 2006 року уклала шлюб з [PERSON] . В шлюбі у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Розбіжності у поглядах на сім`ю та виховання дитини у них виникли вже давно. [PERSON] став часто зловживати алкогольними напоями, в нього почались різкі безпричинні зміни настрою, він почав її ображати, пред`являв необґрунтовані претензії, принижував, влаштовував сварки, висловлював погрози і все це в присутності їхньої доньки. Все дійшло до того, що вони з дочкою вимушені були переїхати від чоловіка жити окремо, оскільки чоловік занадто часто зловживав оковитою, а коли приходив додому, то вона не знала куди їй подітись, щоб він в чергове не влаштував гучну сварку. Відповідач погрожував і по телефонну і у « Вайбері » розбити голову та інше. Після переїзду, чоловік наче трохи прийшов до тями, став цікавитись донькою, вона жодного разу не заперечувала проти його зустрічей, спілкування та участі у вихованні дитини, адже розуміє як важливо для доньки мати батька, навіть пропонувала, якщо він хоче інколи брати дитину до себе з ночівлею, аби це лише не заважало навчальному процесу доньки. Вони з відповідачем домовились, що в інтересах дитини у 5-й клас перейти до іншої школи, що поряд з місцем проживання, оскільки донька зможе трохи більше поспати з ранку та менше часу витрачатиме на дорогу до школи. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання давно і остаточно припинено. Вона з донькою вже тривалий час проживають окремо від чоловіка в [ADDRESS] у квартирі, що належить їй на праві власності, як спадок від мами. Вказано, що відповідач неодноразово висловлював погрози в її адресу, що забере в неї доньку і ніколи не віддасть, а 03 березня 2019 року чоловік в черговий раз після вживання оковитої, подзвонив їй, безпідставно став лаяти, ображати останніми словами, при цьому він зайшов до школи, де навчається донька, увірвався до класу де проходив урок та в присутності вчителя та діток, продовжуючи висловлювання нецензурними словами, посеред шкільних занять забрав дитину зі школи (з даного приводу позивачем було подано скаргу до управління з питань захисту прав дітей та додано довідку з навчального закладу, щодо даного інциденту). Відповідач аргументував це тим, що в попередній школі в неї була менша кількість уроків в день, всі пояснення позивача, що дитина подорослішала і перейшла до наступного класу, а тому уроків стало більше, що це не залежить від того в якій саме школі вона навчається, адже програма шкільного навчання затверджується Міністерством освіти, розбились о стіну нерозуміння. Позивач також намагалась пояснити, що неможна забирати дитину з занять, оскільки вона пропустить важливу інформацію і їй буде важко всіх наздогнати, але чоловікові зовсім не цікаві інтереси дитини, він намагається таким чином виражати його негативне ставлення до неї. Йому байдуже. Що до його батьківських обов`язків виховання та розвитку дитини, йому важливі лише його власні амбіції. Він заявив, що дитина відтепер буде лише з ним і до школи більше не піде. Зазначено, що відповідач забрав дитину зі школи посеред уроків, порушивши навчальний процес не лише їхньої доньки, а і всього її класу, він відібрав у [PERSON] телефон для того, щоб вона не змогла з нею поговорити. Позивач телефонувала донечці аби дізнатись, що з нею все гаразд, але слухавку брав її чоловік, категорично заперечував проти її спілкування з нею (за необхідності, аудіо записи їхніх розмов зможе надати для прослуховування). З даного приводу позивачем подано скаргу до Управління з питань захисту прав дітей. Позивач просила відповідача дати їй поговорити з донечкою, але він під дією алкогольного сп`яніння влаштував справжній скандал, який переніс із телефонного у реальний. Тобто, він разом з товаришем, з яким вживали щось для сп`яніння, близько 22:15 год. 03 вересня 2019 року прийшов за адресою: [ADDRESS] , де вона зареєстрована з донькою, почав вибивати вхідні двері квартири та сипати погрози в її бік, на що сусідами було викликано поліцію. Нею була подана заява на ім`я начальника Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області з викладенням усіх подробиць. [PERSON] того вечора поліція вгамувала, він пішов додому, але наступного дня так доньку до школи і не пустив. Позивач майже весь день у телефонному режимі вмовляла його повернути донечку до неї додому, нарешті він зглянувся та дозволив її забрати. На радощах позивач побігла за [PERSON] до помешкання де проживає відповідач, але його батько не дозволяв їй забрати дитину додому та «здійняв на неї руку» в присутності його онуки, про що також є звернення до поліції. Вважає поведінку відповідача та його рідних неприпустимою, адже це негативно впливає на психіку дитини, тож вона, як мати неповнолітньої дитини, усвідомлюючи свою відповідальність за виховання та піклування про неї, створення для належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, зрозуміла, що виникла нагальна необхідність визначити її місце проживання, тож звернулась з даною позовною заявою до суду, а також звернулась до Управління з питань захисту прав дітей з проханням обстежити умови проживання дитини та скласти відповідний акт, а головне - висновок про доцільність проживання дитини з матір`ю. Вказано, що позивач має окреме житло, а саме двокімнатну квартиру, в якій вона наразі проживає з донькою, в неї своя окрема кімната, яка обладнана всім необхідним для її нормального життя, навчання та розвитку. Позивач офіційно працевлаштована, має стабільний не малий заробіток, займає керівну посаду, а саме: працює начальником відділу ревізій в Філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк». Її робочий день є нормованим, тож вона встигає приділити достатньо часу донечці, відводити її на спортивну гімнастику, якою вона залюбки займається вже не перший рік, та за необхідності, допомагає з домашнім завданням, а у вихідні дні вони можуть проводити багато часу разом. Відповідач не може піклуватися про дитину, він звик, що про нього піклуються, тож готувати, прати, прибирати це не для нього. Позиває не має шкідливих звичок, ані палить, ані вживає спиртні напої, ані висловлюється нецензурно в присутності дитини та відповідально ставиться до своїх материнських обов`язків. Оскільки вона мати, то в неї сильний психологічний зв`язок з донькою, вона більш тонко, аніж відповідач, розуміє її потреби та переживання, а відповідно може її належним чином підтримати у будь-якій життєвій ситуації. За весь час їхнього з донечкою окремого проживання від [PERSON] вона жодного разу не заперечувала проти спілкування доньки з батьком, та не забороняла йому приходити до них, або навіть брати донечку до себе з ночівлею. Що ж стосується відповідача, то він являється приватним підприємцем та має не стабільний дохід, ненормований робочий день, тож він не може приділити донці необхідної та достатньої уваги, а також він не опікується дитиною. Поведінка відповідача характеризується грубістю. Він емоційно не врівноважений, зловживає спиртними напоями, схильний до фізичних образ, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові доньки. До того ж на даний момент донька вступила та навчається у ЗОШ №26, що поряд із їхнім місцем проживання, і в разі зміни місця проживання серед навчального року доведеться переводити дитину в іншу школу, що може негативно вплинути на її навчання та засвоєння шкільних матеріалів. Відповідач є суб`єктом підприємницької діяльності, та успішно працює, за час їхнього спільного проживання він приносив додому не менше 15 000 грн. З урахуванням вищевказаних обставин, просила також стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 20 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання /а.с.27-28/. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно якої просив розгляд справи провести за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2006 року /а.с.7/. Під час шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] , яка проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні (а.с.10, 11). Сторони проживають окремо. Підставою звернення до суду з даною позовною заявою, позивач зазначає, те, що у неї з відповідачем виникли суперечки з приводу місця проживання дитини. Вказане також підтверджується, поданими нею заявами до Кропивницького відділу поліції ГУ Національної поліції в Кіровоградській області /а.с.13, 14/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину з заповітом, [PERSON] належить квартира номер [ADDRESS] /а.с.12/. Відповідно до довідки, виданої Амбулаторією загальної практики сімейної медицини №5 КНП «ЦПМСД№1» від 16 жовтня 2019 року, [PERSON] , 1983 р.н., на диспансерному обліку не перебуває, за медичною допомогою в період з 2015 року по 2019 рік не зверталась /а.с.17/. Відповідно до довідки, виданої КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» Психоневрологічне диспансерне відділення від 13 вересня 2019 року, [PERSON] , 1983 р.н., на диспансерному обліку не перебуває, за медичною допомогою не зверталась /а.с.17/. Відповідно до довідки КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» від 16 жовтня 2019 року, [PERSON] в обласному диспансері на обліку не значиться, за допомогою не зверталась, лікарем не оглядалась /а.с.18/. Відповідно до характеристики начальника відділу ревізій філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] , [INFO] . від 17 жовтня 2019 року виданої заступником начальника філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», [PERSON] має повну вищу освіту, у 2005 році закінчила Кіровоградський національний технічний університет за спеціальністю «Фінанси». Загальний банківських стаж складає 14 років, стаж роботи на керівних посадах у системі АТ «Ощадбанк» - понад 3 роки. [PERSON] відповідає за чітку організацію роботи відділу ревізій. За час роботи на посаді начальника відділу ревізій зарекомендувала себе як сумлінний, грамотний, професійно підготовлений керівник, який ефективно організовує та здійснює планові і позапланові ревізії/перевірки, перевіряє дотримання підрозділами управління та підпорядкованими ТВБВ чинного законодавства, рішень і нормативних актів НБУ, внутрішніх нормативних і розпорядчих документів АТ «Ощадбанк» та розпоряджень начальника управління, контролює виконання заходів по усуненню недоліків та порушень, виявлених у період ревізій та перевірок у підрозділах управління та підпорядкованих ТВБВ. Відповідально ставиться до виконання службових обов`язків, дисциплінована, принципова, вимоглива. Має достатній досвід роботи, професійний рівень та практичні навички, користується повагою у колективі /а.с.19/. Відповідно до довідки про заробітну плату, [PERSON] дійсно працює в філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 17 серпня 2015 року і її заробіток з березня 2019 року по серпень 2019 року складає: 69 180 грн. 12 коп. Відповідно до довідки, виданої КЗ «НВО «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів №20 - дитячий юнацький центр «Сузір`я» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області від 06 вересня 2019 року, за час навчання [PERSON] у 5-Б класі вказаного закладу її батько не відвідував жодного разу шкільного заходу та батьківських зборів, не звертався до класного керівника чи адміністрації закладу з метою з`ясування щодо успіхів його дитини у навчанні, її поведінки та ін. Протягом всього періоду навчання з 01 вересня 2015 року по 31 травня 2019 року школу відвідувала мама учениці /а.с.21/. Відповідно до повідомлення директора КЗ «НВО «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 26 - дошкільний навчальний заклад - дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області від 04 вересня 2019 року, вказано, що 03 вересня 2019 року в освітньому закладі стався випадок, а саме - батько учениці 5-Б класу [PERSON] зайшов до закладу у збудженому стані вимагаючи віддати йому дитину під час освітнього процесу. Піднявшись до класу де проходив урок [PERSON] в підвищеному тоні вказав дитині зібрати речі та піти додому разом з ним. Вчитель зарубіжної літератури робила [PERSON] зауваження стосовно його поведінки в освітньому закладі. Сьогодні 04 вересня 2019 року учениця 5-Б класу [PERSON] не з`явилась до закладу з невідомих причин /а.с.22/. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161СК України). Згідно із ч. 3 ст. 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1,2,3,4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи встановлені судом обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини із матір`ю, яка фактично проживає з нею, що буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Отже, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір в сумі 768,40 гривень, який сплачено позивачем при подачі позову підлягає до стягнення з відповідача, а за позовними вимогами про стягнення аліментів з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved