Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивачка зазначає, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, однак на теперішній час там не проживає, протягом останніх трьох років за адресою реєстрації не з`являлась та місце проживання останньої позивачці невідоме. Реєстрація місця проживання відповідачки за вказаною адресою перешкоджає позивачці розпоряджатись житлом на власний розсуд, а також вона вимушена надмірно сплачувати за комунальні послуги, що порушує права позивачки. Вважає, що відповідачка втратила право на користування житловим приміщенням, оскільки відсутня за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад один рік. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та справу слухати без її участі. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та просив прийняти рішення згідно матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] », яке остання змінила у зв`язку з укладенням 04 липня 2015 року шлюбу з [PERSON] ) відповідно до Ордеру № 1530, виданого 31 жовтня 1974 року Південним машинобудівним заводом, є наймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . Однак, відповідачка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2010 року, комунальні послуги не сплачує, що підтверджується актом про не проживання (а.с. 8). Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не проживає більше шести місяців у квартирі [ADDRESS] без поважних причин, а тому її необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено, то з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved