Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної у розмірі 54654 грн., спричиненої залиттям квартири. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За вказаних обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.10.2012, 04.12.2012, 07.02.2013, 20.02.2013, 30.08.2013 квартиру [ADDRESS], яка на праві власності належить позивачу було затоплено. Згідно з Актами про затікання від 25.10.2012, 04.12.2012, 07.02.2013, 22.02.2013 складених комісією Комунального підприємства «Житло-Сервіс» причинами затікань квартири № 37 були пошкодження гідроізоляції тераси розташованої вище квартири № 42. Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 27.06.2013 № 8353/8354/12-43 в іншій судовій справі встановлено розмір матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири, який на момент проведення експертного дослідження становив 54654 грн. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. №45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. За правилами ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. В ході судового розгляду доводи позивача про те, що залиття її квартири відбулося з вини відповідача знайшли своє підтвердження в Актах про затікання від 25.10.2012, 04.12.2012, 07.02.2013, 22.02.2013 складених комісією Комунального підприємства «Житло-Сервіс», розмір завданої матеріальної шкоди спричинений внаслідок такого залиття встановлений висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 27.06.2013 № 8353/8354/12-43, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та його задоволення. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем підлягає відшкодуванню відповідачем. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved