Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 2734 від 20.03.2007 року в розмірі 111707,57 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20 березня 2007 року № 9496, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Перепелицею Ж.П., та зареєстрованим в реєстрі за № 751, що укладено між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] та [PERSON], а саме на садибу - житловий будинок загальною площею 237,2 м.кв. житловою площею 122,7 м.кв. з надвірними будівлями та спорудами: замощення № 2, господарський блок Б, прибудова В, погріб під Б, яма вигрібна, трубопровід, який розташований на земельній ділянці площею 0,2794 га, розташований за адресою: [ADDRESS]; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в межах Закону України «Про виконавче провадження» з початковою ціною реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а за рахунок коштів отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки, здійснити погашення заборгованості [PERSON], за кредитним договором від 20.03.2007 року № 2734 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на загальну суму 111707,57 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати. Позов мотивує тим, що 20.03.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», в подальшому назву якого було змінено на ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] (далі позичальник) було укладено кредитний договір № 2734, за умовами якого АТ «Ощадбанк» надав [PERSON] кредит на споживчі цілі у розмірі 200000,00 грн. на термін 120 місяців з остаточним терміном погашення не пізніше 20.03.2017 року під 16% річних. Окрім того, 05.12.2017 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до вищезазначеного кредитного договору, а 25.02.2011 року - було укладено Додатковий договір № 2 до Кредитного договору, яким було внесено зміни умов кредитування шляхом пролонгації кредиту - подовження кінцевого терміну повернення кредиту з розстроченням розміру чергових платежів, реструктуризації простроченої заборгованості перерахування сплати прострочених платежів рівномірними частинами протягом останніх 24 місяців дії кредитного договору та зміни графіку погашення кредиту шляхом зменшення розміру щомісячних платежів за лютий-липень 2011 року, та визначено термін остаточного погашення кредиту - 20.03.2022 рік. Разом з тим, в забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань за Кредитним договором між АТ «Ощадбанк», позичальником та [PERSON] (далі по тексту поручитель) укладено договір поруки від 25.02.20111 року № 13601, який 27.03.2017 року було укладено в новій редакції. Крім того, позивач зазначає, що в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] та [PERSON] 20.03.2007 року було укладено Іпотечний договір № 9496, за яким предметом іпотеки є: садиба - житловий будинок загальною площею 122,7 м.кв з надвірними будівлями та спорудами: замощення № 2, господарський блок Б, прибудова В, погріб Б, яма вигрібна, трубопровід, який розташований на земельній ділянці площею 0,2794 га, за адресою: [ADDRESS] Позивач посилається на те, що Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти відповідно до вказаного вище Кредитного договору, однак, остання систематично порушувала умови кредитного договору, несвоєчасно виконувала зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів протягом строку дії кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.08.2018 року складає 111707, 57 грн.. Тому, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року у справі відрито провадження та призначено до розгляду. Протокольною ухвалою суду від 26 листопада 2018 року у справі було закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд його задовольнити, з врахуванням Розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] станом на 05.12.2018 року, оскільки остання частково сплатила суму заборгованості, а саме просила суд солідарно стягнути з відповідачів 98305 грн. 74 коп. та звернути стягнення на предмет іпотеки, саме на садибу - житловий будинок загальною площею 237,2 м.кв. житловою площею 122,7 м.кв. з надвірними будівлями та спорудами: замощення № 2, господарський блок Б, прибудова В, погріб під Б, яма вигрібна, трубопровід, який розташований на земельній ділянці площею 0,2794 га, розташований за адресою: [ADDRESS] та визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в межах Закону України «Про виконавче провадження». Відповідач [PERSON], вона ж і представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала частково. Суду пояснила, що вона дійсно отримувала іпотечний кредит та сплачувала його. У зв'язку з важким матеріальним становищем допустила заборгованість. Заперечувала проти стягнення з не 20000 грн. суми неустойки передбаченої умовами іпотечного договору, оскільки останнім часом банк не повідомляв про необхідність сплати даних коштів. Суд, заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20.03.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого Фастівським відділенням Квітки Г.В. та фізичною особою [PERSON] (далі Позичальник) було укладено Кредитний договір № 2734 на споживчі цілі. Відповідно до якого Банк зобов'язався надати Позичальнику на умова цього Договору грошові кошти в сумі 200000,00 грн., а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 16% річних, з датою остаточного погашення Кредиту не пізніше 20.03.2017 року. Окрім того, 20.03.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 9496, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Перепелицею\~Ж.П. та зареєстрований в реєстрі за № 751, та Додатковий договір до Іпотечного договору від 20.03.2007 року, який також посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Перепелицею\~Ж.П. та зареєстрований в реєстрі за № 340. Так, згідно вищезазначених Договорів предметом іпотеки є садиба - житловий будинок загальною площею 237,2 м.кв. житловою площею 122,7 м.кв. з надвірними будівлями та спорудами: замощення № 2, господарський блок Б, прибудова В, погріб під Б, яма вигрібна, трубопровід, який розташований на земельній ділянці площею 0,2794 га, розташований за адресою: [ADDRESS], які належать відповідачам на праві власності. Окрім того, 05.12.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору № 2734 від 20.03.2007 року, відповідно до умов якого сторони домовилися, про зміну графіку погашення кредиту по кредитному договору № 2764 від 20.03.2007 року. Більш того, 25.02.2011 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 2 до кредитного договору № 2734 від 20.03.2007 року. Відповідно до п. 2 Додаткового договору № 2, сторонами визначено, що Кредит надається терміном на 180 місяців з датою остаточного погашення Кредиту не пізніше 20 березня 2022 року. Відповідно до п. 3 Додаткового договору № 2, п. 1.5 Кредитного договору викладено в наступній редакції: «позичальник зобов'язується щомісячно до 25 числа платіжного місяця здійснювати платежі в валюті наданого кредиту шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок в Банку, що зазначений в цьому Договорі по: погашенню кредиту в сумі 58557,09 грн. - до січня 2001 включно; погашення кредиту рівними частинами в сумі по 834 грн. - щомісячно з лютого 2011 року по липень 2011 р. включно; погашення кредиту рівними частинами в сумі по 925 грн. - щомісячного з серпня 2011 року по березень 2020 р. виключно; погашенню кредиту рівними частинами в сумі по 1681 грн. - щомісячно з квітня 2020 року по лютий 2022 р. включно; погашення кредиту в сумі 1575,91 грн. - не пізніше дати остаточного погашення Кредиту; сплати процентів, які нараховані Банком на залишок заборгованості за Кредитом, починаючи з березня 2007 року, а останній платіж не пізніше дати остаточного погашення Кредиту». 25.02.2011 року між [PERSON] (далі - Поручитель) та ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], було укладено Договір поруки № 13601, відповідно до якого [PERSON] як поручитель зобов'язався перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за несвоєчасне та повне виконання Боржником зобов'язання за Кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що кладені та можуть бути укладені в майбутньому (п. 1.1. розділу 1). Разом з тим, ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] та [PERSON], 27.03.2017 року було укладено Договір поруки № 13601, за умовами якого Поручитель безумовно, без відкликано та безоплатно зобов'язується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі Зобовязання, в тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього (п. 2.1). Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Зобовязання у тому ж обсязі, що і Боржник в порядку та строки, визначені Кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі: часткового невиконання Боржником Зобовязання, зокрема, щодо сплати процентів та/або повернення частини Кредиту в строки, визначені графіком погашення Кредиту; невиконання Боржником зобов'язання щодо повернення Кредиту при закінченні строку користування ним; виникнення підстав для дострокового повного/часткового погашення Зобовязання за вимогою Кредитора (п.2.2. Договору поруки). Відповідно до положень кредитного договору банк виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання [PERSON] коштів у розмірі 200000,00 гривень, що підтверджено Розпорядженням операційного управління (відділу) та Випискою по рахунку за період з 20.03.2007 року по 21.11.2009 рік (а.с.47-52). Між тим, позичальник [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого в неї утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 05.12.2018 року становить: 98305 грн. 74 коп., та складається з: заборгованості по основному боргу - 55038,91 грн., суми простроченого основного боргу - 19158,06 грн.; суми прострочених відсотків - 162,64 грн.; суми нарахованих відсотків (з 01.12.2018 року по 05.12.2018 рік) - 162,62 грн.;суми пені за порушення умов кредитного договору по основному боргу та відсоткам - 86,27 грн.; суми інфляційних втрат від прострочення сум заборгованості по основному боргу (з грудня 2015 р. по листопада 2018 р.) - 1628,00 грн.; суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам (з вересня 2015 р. по листопад 2018 р.) - 1163, 61 грн.; загальної суми 3% річних від прострочених сум по кредиту (з грудня 2015 р. по грудень 2018 р.) - 547,20 грн.; загальної суми 3% річних від прострочених сум по відсотками (з грудня 2015 р. по грудень 2018 г.) - 358,43 грн.; суми неустойки передбаченої умовами іпотечного договору (п.7,3) - 20000,00 грн.. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та відшкодування збитків. Вимогами статті 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки, сторона відповідача не надала доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв»язку з чим суд вважає його достовірним. Судом достовірно встановлено, що в порушення Кредитного договору, який відповідач підписала, а отже погодилася з усіма умовами договору, вона не виконала свої зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути заборгованість в загальній сумі 98305 грн. 74 коп. Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Застоводержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк. Згідно ст. 527 ЦК України, ст.1 Закону України «Про заставу», ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» кредитор (іпотекодержатель, заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (іпотекодавець, заставодавець) забезпеченого заставою (іпотекою) зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку» Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч.1 ст. 7 Закону «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Отже, підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника. Так, судом достовірно встановлено та не заперечувалося стороною відповідача, що у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у позичальника утворилася заборгованість, а тому за умовами Кредитного договору, Додаткових договорів, Договору Іпотеки та відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» банк набув право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу , встановлено. ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч.1 ст. 33, ч.1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» у випадку невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року № 6-340цс15, яка має враховуватися судами при застосуванні таких норм права. Пунктом 6.1 Розділу 6 Іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, якщо у момент настання Строку платежу зобов'язання не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання Строку платежу у випадку невиконання Іпотекодавцями будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов'язків передбачених Кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих Іпотекодавцями у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. При цьому, у разі порушення Зобовязання та/або умов цього Договору та прийняття Іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель зобов'язаний надіслати Іпотекодавцям та Боржнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначити стислий зміст порушеного Зобовязання, вимога про його виконання протягом 30 календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення на Предмет іпотеки. Положення частини другою цього пункту не є перешкодою для реалізації права Іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Так, на виконання вимог передбачених Іпотечним договором № 9496 від 20.03.2007 року, позивачем на адресу відповідачів було направлено Повідомлення про усунення порушення основного зобов'язання за № 100.19-07/30745/2018-26вих, яке залишилося поза увагою відповідачів та не виконалося ними. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено всі правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20 березня 2007 року № 9496, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Перепелицею Ж.П., та зареєстрованим в реєстрі за № 751, для погашення заборгованості за Кредитним договором № 2734 від 20.03.2007 року зі змінами визначеними в Додатковому договорі № 1 від 05.12.2007 року та Додатковому договорі № 2 від 25.02.2011 року, а саме на садибу - житловий будинок загальною площею 237,2 м.кв. житловою площею 122,7 м.кв. з надвірними будівлями та спорудами: замощення № 2, господарський блок Б, прибудова В, погріб під Б, яма вигрібна, трубопровід, який розташований на земельній ділянці площею 0,2794 га, розташований за адресою: [ADDRESS]., шляхом продажу на прилюдних торгах в межах Закону України «Про виконавче провадження» з початковою ціною реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а за рахунок коштів отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки здійснити погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 20.03.2007 року № 2734 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на загальну суму 98305 грн. 74 коп.. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки всіх наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 3437,61 грн., що підтверджено платіжним дорученням (а.с. 1), а саме в рівних частинах по 1718, 80 грн. з кожного. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Outcome: approved