Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У жовтні 2016 позивач - орган опіки та піклування в особі Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області звернувся з позовом до суду, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] (далі відповідач) відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Крім того, стягувати з відповідача на утримання вказаної вище дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 459,30 гривень, щомісячно, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дитини, який буде відкритий у відділенні Ощадбанку України, починаючи з 04.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON], [INFO], є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків з дня народження доньки, спільно з нею не проживає, ухиляється від виконання своїх обов'язків, її вихованням не займається, не дбає про її матеріальний та духовний стан, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток, не створює належні побутові умови для проживання та розвитку природних здібностей дитини, не готує її до самостійного життя та праці. Навчанням дитини не цікавиться, жодного разу не відвідував батьківські збори, не був на першому та останньому дзвінку в дитини в школі. Вихованням та утриманням, матеріальним забезпеченням [PERSON], [INFO], після смерті її матері [PERSON] займається рідна донька відповідача - [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO]. Вищезазначене свідчить про те, що відповідач як батько самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини. Крім того, те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, свідчить провідний спеціаліст Бердичівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] Бердичівська районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини. Крім того, на підтвердження вище вказаного, позивачем було прийнято рішення за №02-8/3094 від 03.10.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини [PERSON] Поведінка відповідача свідчить про те, що він не зробив жодних висновків щодо зміни свого відношення до виховання малолітньої дитини, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, а тому позивач, відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, змушений звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. В судове засідання представник позивача на підставі довіреності від 26.01.2016р. [PERSON] не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, просив суд їх повністю задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечив проти його задоволення судом. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Прокурор Бердичівської міжрайонної прокуратури Житомирської області [PERSON] в судове засідання зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Частинами першою третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Абзацом першим частини другої статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 193 Сімейного кодексу України, яка регулює правовідносини стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадного банку України. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved