Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 07 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №\~172. В обґрунтування позову зазначав, що 07 червня 2002 року він та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у подружжя не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на життя і сімю, втрати взаємного почуття любові та довіри. З метою збереження шлюбу він неодноразово намагався налагодити з відповідачем стосунки, але вони виявились безрезультатними. Три роки тому їхня сімя фактично розпалась, подружніх відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, у поданій до суду позовній заяві зазначав, що позов він підтримує, просив суд строк для примирення подружжя не надавати та розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає, просила суд строк для примирення подружжя не надавати, розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, оскільки з 10 лютого 2015 року сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують та спільного господарства вони не ведуть. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 07 червня 2002 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №\~172. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з 10 лютого 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved