Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 червня 2018 року в м. Києві сталася ДТП за участю застрахованого в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» автомобіля Toyota Highlander, р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля, марки ВАЗ 21061, р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП забезпечений транспортний засіб Toyota Highlander, р/н [NUMBER] , було пошкоджено. За постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року відповідача [PERSON] було визнано винуватим у спричиненні вказаної ДТП, на момент якої його цивільно-правова відповідальність не була забезпечена полісом. На виконання умов договору страхування, на підставі заяви страхувальника [PERSON] про настання страхового випадку, страхового акту від 03 липня 2018 року, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило останньому суму страхового відшкодування у розмірі 14213,87 грн. З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди, і 09 листопада 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про припинення зобов`язання переданням відступного, за умовами якого відповідач погодився сплачувати на користь позивача кожного місяця в рахунок відшкодування майнової шкоди у розмірі 14213,87 грн. грошові кошти у сумі по 1200 грн., проте сплату коштів [PERSON] було здійснено тільки 21 грудня 2018 року та 28 січня 2019 року в сумі по 1200 грн., решту суми збитків відповідачем не відшкодовано. Оскільки вищевказана ДТП сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП не була застрахована, то просив стягнути з [PERSON] на свою користь на відшкодування витрат по виплаті страхового відшкодування 11813,87 грн., та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2102 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України; відзив не надав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 червня 2018 року, о 19 годині 49 хвилин, [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 21061, р/н [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння, та рухаючись заднім ходом по вул. Ак.Єфремова, 26, в м. Києві, не переконався, що це буде безпечно та не скористався допомогою третіх осіб, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль Toyota Highlander, р/н [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога відповідач відмовився. За постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року, яка набрала законної сили 30 липня 2018 року, відповідача [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік /а.с.18-20/. Як вбачається з позовної заяви, та що підтверджується матеріалами справи /а.с. 5-17,21-23/, автомобіль Toyota Highlander, р/н [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , у момент зазначеної ДТП згідно страхового полісу АМ 119360 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» був забезпеченим транспортним засобом, і останнє, на виконання умов страхування, на підставі страхового акту від 03 липня 2018 року, розрахунку страхового відшкодування до страхового акту, перерахувало [PERSON] , як власнику пошкодженого внаслідок вказаної ДТП автомобіля Toyota Highlander, р/н [NUMBER] , страхове відшкодування у розмірі 14213,87 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача у момент вказаної ДТП не була застрахована і 19 жовтня 2018 року позивач направив йому вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди. 09 листопада 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про припинення зобов`язання переданням відступного, за яким сторони погодили, що за припинення зобов`язання щодо відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 14213,87 грн., відповідач сплачує позивачу відступний у вказаній сумі 12-ма платежами в строки встановлені п.6 договору. Як зазначив позивач у позовній заяві і відповідач жодних заперечень щодо цього суду не надав, на виконання умов вказаного договору, відповідачем було сплачено на користь позивача 21 грудня 2018 року та 28 січня 2019 року по 1200 грн. /всього 2400 грн./, решта суми завданих збитків у розмірі 11813,87 грн., [PERSON] до цього часу позивачу не відшкодована /а.с. 24,26-29/. Відповідно до пп.в) п.38.1.1 ч.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи вищевикладене, оскільки вказана ДТП сталася з вини відповідача, який у момент ДТП мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, позивач сплатив власнику пошкодженого внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіля страхове відшкодування і відповідач до цього часу у добровільному порядку не компенсував позивачу у повному обсязі в порядку регресу понесені ним витрати, крім того, ухилився від участі у розгляді справи і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на відшкодування витрат по виплаті страхового відшкодування 11813,87 грн. /14213,87 грн. - 2400 грн./. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2102 грн.

Outcome: approved