overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2001 року. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а дочка залишиться проживати разом з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 28 вересня 2001 року, шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 330 (а.c.4). Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 04 червня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №400 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04 червня 2011року. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], який проживав з нею в [ADDRESS]. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається з ? частки домоволодіння по [ADDRESS], а також будівель і споруд. При поданні до нотаріальної контори документів їй було відмовлено у оформленні спадкового майна, оскільки державна реєстрація не відповідає умовам договору купівлі-продажу від 11.02.1993 року. Просила суд визнати за нею право власності на ? частку домоволодіння [ADDRESS] та на побутові і господарські споруди. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, змінив позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні (а.с. 24). Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала (а.с. 23). Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 4). Відповідно до довідки від 18.03.2014 року, [PERSON] проживав разом із своєю сім'єю на час своєї смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] 26.08.1989 року одружився з [PERSON] . Подружжю присвоєне прізвище «[PERSON]» (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно договору купівлі-продажу від 11.02.1993 року колгосп «Нове життя» продав [PERSON] будинок разом з будівлями та спорудами, який розташований в с. Дмитрівка Каховського району. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та з урахуванням уточнених позовних вимог просить усунути перешкоди користування квартирою [ADDRESS] шляхом виселення відповідача з цієї квартири та зобов'язати його звільнити приміщення квартири. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у власності територіальної громади села Гоголів в особі Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області знаходиться квартира [ADDRESS]. Вказану квартиру самовільно зайняв відповідач, який зареєстрований у квартирі № 7 цього ж будинку. Посилаючись на вимоги ст. 116 ЖК України позивач просить усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом виселення відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності територіальній громаді села Гоголів в особі Гоголівської сільської ради, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.12.2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в м. Києві, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. З актів обстеження складених депутатами Гоголівської сільської ради вбачається, що в квартирі ніхто не проживає, ключі від квартири знаходяться у відповідача, також в квартири знаходяться меблі та інші речі відповідача. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання особи і місце розташування майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення права власності, власник у відповідності з вимогами ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповівдно до частини 3 статті 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. З огляду на наведене та враховуючи відсутність доказів, які б підтвердили законність користування відповідачем спірною квартирою, суд приходить до висновку, що позов в частині виселення відповідача підлягає задоволенню. Що стосується вимог про зобов'язання відповідача звільнити квартиру, то суд вважає їх зайвими, оскільки виселення передбачає звільнення квартири. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: з лютого 2009 року не приймає участі у її вихованні та утриманні, не цікавляться станом її здоров'я, фізичним, моральним та духовним розвитком. Позивач, прокурор, представник третьої оосби в судове засідання не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, прокурор та представник третьої особи позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установлено законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Батьки дитини розлучились у литопаді 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13.11.2009 року. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. З довідки Чернігівського дошкільного навчального закладу №46 «Теремок» від 14.03.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO] відвідує дошкільний навчальний заклад №46 протягом 2009-2014 років, за даний період батько [PERSON] в дитячому закладі не з'являвся, не приймав участі в святкових ранках, в навчально-вихновному процесі (а.с. 13). З довідки дитячої поліклініки №2 Чернігівської міської ради від 04.04.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO] перебуває під наглядом в дитячій поліклініці №2 з 2009 року, за даний період батько здоров'ям дитини не цікавився, в дитячій поліклініці не з'являвся ( а.с. 14). Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 26.05.2014 року за № 87 виконаком районної у місті ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки -[PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 ч.2, Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків. За таких підстав, враховуючи, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 08 грудня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки між ними постійно виникали сварки по різним питанням шлюбно-сімейних відносин, що привело до втрати почуття поваги та любові. З 2008 року позивачка перебуває у фактично шлюбних відносинах з іншим чоловіком. З травня 2007 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2006 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1255. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з травня 2007 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2008 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, на утриманні інших дітей не має, а тому позивач просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дітей. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про народження і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов, працює в Бабушкінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї на утриманні не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд, приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 15 липня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати допомогу, на утриманні інших дітей та непрацездатних родичів не має, тому просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутності, на задоволені позову наполягала. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до повноліття дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved