Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватної виробничо - комерційної фірми «Стройіндустрія» (далі ПВКФ «Стройіндустрія»), Насінневого фермерського господарства «Руслан» про визнання права власності на транспортний засіб. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, про те, що їй у лютому 2016 року стало відомо про спір між відповідачами щодо іпотечного договору, у тому числі заставного майна, а саме автомобіля «FIAT LINEA» 2013 року випуску, державний номер [NUMBER], який вона придбала за договором купівлі - продажу від 14.08.2014 року Вважає, що має першочергове право на даний транспортний засіб, оскільки між нею та Приватною виробничо - комерційною фірмою «Стройіндустрія» 14.08.2014 року, укладений договір купівлі - продажу транспортного засобу автомобіля «FIAT LINEA» 2013 року випуску, державний номер [NUMBER], за ціною 207 991 грн. На виконання умов договору приватна фірма передала їй автомобіль, а вона 16.08.2014 року та 20.08.2014 року повністю сплатила грошові кошти, однак належним чином переоформити транспортний засіб не мала можливості у зв'язку з перебуванням автомобіля в заставі Публічного акціонерного товариства «Полтава - банк». На її вимогу зняти автомобіль з обтяження представник ПВКФ «Стройіндустрія» запевнив її, що це питання часу та надав довіреність на ім'я її чоловіка [PERSON], оскільки вона не мала документів на право керування транспортними засобами. Окрім того, приватна фірма після сплати нею грошових коштів за договором купівлі - продажу відмовилася підписати акт приймання - передачі, мотивуючи тим, що автомобіль знаходиться у заставі. Зважаючи на те, що нею повністю виконані умови договору купівлі - продажу автомобіля, а договір укладений у письмовій формі, скріплений підписами та печаткою, та є правовою підставою для перереєстрації автомобіля на нового власника. З огляду на викладене просила суд визнати за нею право власності на транспортний засіб - автомобіль седан - В легковий марки FIAT моделі LINEA, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі(кузов, рама) [NUMBER], що належить власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], зареєстрованого МРЕВ ДАІ м. Херсона 20.05.2014 року та стягнути з відповідача ПВКФ «Стройіндустрія» понесені нею судові витрати. Приватна виробничо - комерційна фірма «Стройіндустрія» (далі ПВКФ «Стройіндустрія») звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу транспортного засобу «FIAT LINEA» 2013 року випуску, державний номер [NUMBER], шасі(кузова, рами) [NUMBER], укладений між фірмою та [PERSON] недійсним, із підстав невідповідності його вимогам ст.203 ЦК України. В обґрунтування позову позивач зазначав, що укладений у простій письмовій формі та підписаний сторонами договір купівлі - продажу транспортного засобу №18 від 14.08.2014 року суперечить вимогам Закону України «Про дорожній рух», Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1388 від 07.09.1998року. Окрім того, фактичного виконання угоди купівлі - продажу не відбулося, автомобіль не передавався у власність [PERSON], оскільки він є предметом застави за кредитно - заставним договором, укладеним між фірмою та Публічним акціонерним товариством «Полтава Банк». Ухвалою суду від 20 лютого 2017 року зустрічний позов об'єднаний в одне провадження із первісним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала повноваження представникам. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити із підстав зазначених у позові, в задоволенні зустрічного позову відмовити за його необґрунтованістю. Представник відповідача ПВКФ «Стройіндустрія» просила суд відмовити в задоволенні позову, як такого, що не ґрунтується на законі, зустрічний позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач НФГ «Руслан» в судове засідання не з'явився, надійшла заява про визнання первісного позову та розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. За приписами ч .3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 14.08.2014 року між ПВКФ «Стройіндустрія» та [PERSON] укладено письмовий договір купівлі - продажу транспортного засобу автомобіля марки ««FIAT LINEA» 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] (а. с. 69-70). Пунктами 2.2, 3.1 договору визначено, що договір купівлі - продажу вчинено за 207 991 грн., а право власності на автомобіль виникає у покупця з моменту передачі за актом зазначеного автомобіля. Згідно до платіжних доручень [PERSON] сплачено на користь ПВКФ «Стройіндустрія» 207 991 грн. (а. с. 8-9). Акт приймання - передачі транспортного засобу сторонами договору не укладався. 05 червня 2015року ПВКФ «Стройіндустрія» на ім'я [PERSON] видана довіреність на право керування автомобілем «FIAT LINEA» 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] строком на один рік (а. с. 11). На час укладення договору купівлі - продажу, спірний автомобіль перебував у заставі Публічного акціонерного товариства «Полтава - банк» Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 213519 від 20.05.2014 року власником автомобіля марки FIAT моделі LINEA, cедан -В легковий, 2013 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] є ПВКФ «Стройіндустрія» (а. с. 68). Загальний порядок укладення договорів будь - якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1200 від 11.11.2009 року та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1388 від 07 вересня 1998року, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України за № 1200 від 11.11.2009 року, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову). Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Така правова позиція Верховного Суду України викладена в справі № 6 -668цс-15 постанова від 16 грудня 2015року, яка є обов'язковою для суду в частині застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах. Враховуючи викладене та з огляду на те, що належний договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ПВКФ «Стройіндустрія», суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на автомобіль, оскільки довіреність на керування транспортним засобом видана на ім'я, [PERSON], письмовий договір укладений між [PERSON] та ПВКФ «Стройіндустрія» передбачає відповідне його оформлення, зняття транспортного засобу з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу(технічний паспорт), що сторонами письмового договору здійснено не було, а тому позивач не набула у визначений законом спосіб право власності на автомобіль. Суд також вважає, що зустрічний позов ПВКФ «Стройіндустрія» про визнання укладеного сторонами договору недійсним не підлягає задоволення, оскільки письмовий договір №18 від 14.08.2014 року купівлі - продажу транспортного засобу, укладений між Якименко Н,М. та ПВКФ «Стройіндустрія» не вважається укладеним відповідно до закону, а тому не породжує для сторін права та обов'язки. На підставі викладеного, ст.ст. 203, 215, 328, 392 ЦК України,

Outcome: dismissed