Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

У жовтні 2015 року до суду звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи тим, що 09.05.2015 р. в м. Донецьк Донецької області помер її чоловік [PERSON], поховання якого здійснено на території Донецького міського кладовища. Оскільки на даний час на території Донецької області проходить антитерористична операція та ця частина території не підконтрольна Українській владі, тому вона вирішила приїхати проживати до своїх родичів у смт. Літин Літинського району Вінницької області. Звернувшись у відділ реєстрації актів цивільного стану Літинського РУЮ для отримання свідоцтва про смерть, оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] від 18.05.2015 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку вважається недійсним на території України де не проходить АТО, її повідомили про необхідність встановлення факту смерті через суд. Крім того, після смерті чоловіка заявник хотіла б отримати від держави грошові кошти на його поховання, а для цього необхідно пред'явити у відповідні органи свідоцтво про його смерть, яке їй хоч і видали, але яке не чинне. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала. Пояснила, що 09.05.2015 р. близько 23:00 години у її чоловіка [PERSON] погіршився стан самопочуття, скільки останній важко переносив звуки обстрілів та вибухів. Вона надала йому ліки, але через п'ятнадцять хвилин його стан ще сильніше погіршився і настала смерть. Після чого заявниця зателефонувала у міліцію для констатації факту смерті. По прибутті працівники міліції записали датою смерті 10.05.2015 р., оскільки, з їх пояснень, вже майже було 10.05.2015 р. Представник заінтересованої особи відділу ДРАЦС Літинського РУЮ у Вінницькій області у судове засідання не з'явився надавши до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі (а.с. 22). Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав свідчення, що померлий [PERSON] являється чоловіком рідної сестри його тещі. Також повідомив, що в останнього було хворе серце. Про місце поховання нічого не відомо. Свідок [PERSON] повідомила, що її мами рідної сестри чоловік [PERSON] помер 09.05.2015 р. у себе вдома в м. Донецьк Донецької області, та похований на місцевому кладовищі в м. Донецьк Донецької області. На підтвердження своїх слів надала суду фотоматеріали із зображенням місця поховання [PERSON], [INFO] (а.с.25-26). Заслухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії ЯФ № 100050 від 26.02.1955 р. виданого Залізнодорожнім бюро РАЦС, актовий запис № 269, [PERSON] являється чоловіком заявниці [PERSON] (а.с. 6). В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 830947 від 18.05.2015 р., виданим ВДРАЦС Київського РУЮ у м. Донецьк, [PERSON] помер 10.05.2015 р., актовий запис № 386 (а.с. 8). Однак даний документ не несе юридичної сили та не береться судом до уваги, хоча і не спростовує сам факт смерті [PERSON] Відповідно до довідки від 20.10.2015 р. за № 50176990171, виданої Літинським РС УДМВС у Вінницькій області, [PERSON] взята на облік внутрішньо переміщених осіб (а.с. 10). Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка в органі ДРАЦС та отримання в подальшому матеріальної допомоги на поховання свого чоловіка. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно листа начальника відділу ДРАЦС Літинського РУЮ Вінницької області за № 2867-3.1-01-10 від 02.11.2015 р., реєстрація смерті [PERSON] не проводилась по причині відсутності документів, котрі дають право на реєстрацію смерті, свідоцтво про смерть не видавалось (а.с. 18). Хоча надане заявником свідоцтво про смерть не береться судом до уваги, так як відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 207- VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків, однак з метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, а також враховуючи те, що в ході розгляду справи заявником детально та послідовно пояснено судові про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин із посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть [PERSON] 09.05.2015 р., а також надано докази про поховання останнього на міському кладовищі м. Донецьк Донецької області, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримання громадянином України (заявником) свідоцтва про смерть українського зразка.

Outcome: approved