Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 14.04.2004 року та мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння щодо ведення домашнього господарства, подружніх прав та обов'язків, вихованя дітей та ведення сімейного бюджету, тому протягом шести місяців шлюбних відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства. Вважає, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та є неможливим і просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу дітей залишити проживати з нею, а також відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти заочного розгялду справи, позовні вимоги підтримує, а також просить не змінювати їй прізвища після розірвання шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за заявою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14.04.2004 року між позивачем та відповідачем Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також мають повнолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння сторони наміру зберігати сім'ю не мають, примирятись не бажають, мір для цього не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved