Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У жовтні 2015 р. позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 25.12.2013 року між нею та відповідачем були укладений два депозитні договори №137/13 від 25.12.2013 року на строк 6 місяців під 18% річних та №5/14 від 08.01.2014 року на строк 12 місяців під 22% річних, відповідно до яких позивач розмістила депозитний вклад в сумі 22 0000 грн. та 35 000,00 грн. на депозитний рахунок до Кредитної спілки «МДН» з виплатою процентів щомісячно і поверненням вкладів в кінці строку дії договорів. Також зазначає, що 16.03.2015 року до прибуткового касового ордера №63 неї було внесено додатковий пайовий внесок у розмірі 42500,00 грн. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути вклад та нараховані відсотки, але відповідач грошових коштів не повернув. Дії відповідача вважає незаконними у зв'язку із чим була змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Просить суд стягнути з Кредитної спілки «МДН» на її користь заборгованість за депозитним договором №137/13 від 25.12.2013 року у розмірі 22000,00 грн. та відсотки в розмірі 1980,00 грн. та за депозитним договором №5/14 від 08.01.2014 року у розмірі 35000,00 грн. та відсотки в розмірі 7700,00 грн., а також стягнути заборгованість за пайовим внеском в розмірі 42500,00 грн. та судові витрати. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Судом встановлено, що 25.12.2013 року між [PERSON] та Кредитною спідкою «МДН» було укладено договір № 137/13 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого [PERSON] внесла на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 22 000,00 грн. на строк 06 місяців. Строк дії договору відповідно до пункту 1.2. сплив 25.06.2014 року. Факт внесення грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру №5149 від 25.12.2013 року. 08.01.2014 року між [PERSON] та Кредитною спідкою «МДН» було укладено ще один договір № 5/14 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого [PERSON] внесла на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 35000,00 грн. на строк 12 місяців. Строк дії договору відповідно до пункту 1.2. сплив 08.01.2015 року Факт внесення грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру №32 від 08.01.2014 року. За умовами пункту 3.2.5 обох договорів Кредитна спідка «МДН» зобовязана повернути вкладнику внесок у строки, та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Відповідно до пункту 3.3.3. вкладнику належить право по закінченню строку дії договору отримати всі належні йому грошові кошти. Факт внесенення додаткового пайового внеску у розмірі 42500,00 грн. на рахунок відповідача підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру №63 від 16.03.2015 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частинами 1, 2 статті 1058 ЦК передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. У відповідності з вимогами ст. 1074 ЦК, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об'єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. За вказаним положеннями законодавства відповідач по закінченню депозитного договору за заявою вкладника має повернути йому всю суму вкладу. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено, що ним було внесені грошові кошти на депозитний рахунок відповідача за договором №137/13 від 25.12.2013 року в сумі 22 000,00 грн. та за договором №5/14 від 08.01.2014 року в сумі 35000,00 грн., а також внесення додаткового пайового внеску згідно ордера №63 від 16.03.2015 року в сумі 42500,00 грн. Проте відповідач всупереч наведеним умовам депозитних договорів та положенням закону покладених обовязків не виконав та кошти не повернув. Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ним грошових обовязків в повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Основною підставою для припинення зобов'язання є його виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). З урахуванням наведених положень та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав належним чином умов депозитних договорів та не повернув основну суму вкладу за договором №137/13 від 25.12.2013 року в сумі 22 000,00. та за договором №5/14 від 08.01.2014 року в сумі 35000,00 грн., а також внесення додаткового пайового внеску згідно ордера №63 від 16.03.2015 року в сумі 42500,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача в судовому порядку. Крім того, згідно умов п.2.2.1. договорів №137/13 від 25.12.2013 року та №5/14 від 08.01.2014 року встановлена процентна ставка у розмірі 18% річних та 22% річних. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved