Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, однак фактично з моменту реєстрації та по теперішній час не проживає там та не з`являється. Оскільки відповідач не проживає у вищезазначеній квартирі понад рік, позивач вважає, що відповідач втратив право на користування квартирою. Реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою порушує права позивача та він вимушений надмірно сплачувати комунальні послуги. Тому, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та справу слухати без його участі. Проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року про відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 28 вересня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Семенюк В.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1843, договором дарування від 26 жовтня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Семенюк В.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1990, а також Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10136781 від 28.09.2013 року та № 11642541 від 26.10.2013 року. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Однак, відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2015 року, комунальні послуги не сплачує, що підтверджується актом про не проживання. Права власника житлового приміщення також визначені\~ст. 150 ЖК України,\~зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не проживає більше одного року у квартирі [ADDRESS] , а тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved