Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом - АТ КБ «ПриватБанк») пред`явило позов до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості й просило відшкодувати йому судові витрати. В обґрунтуванні позову вказано, що [PERSON] , звернувшись до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, 16.08.2011 підписав заяву, згідно з якою отримав кредит у розмірі 8000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач дав згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач зобов`язання за договором виконав - надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору, а відповідач своєчасно не погашав кредитної заборгованості, внаслідок чого на 31.08.2019 утворилася заборгованість, яка в сумі складає 136812 грн 81 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 5740 грн 63 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 128472 грн 18 коп., заборгованість за пенею та комісією 2600 грн 00 коп.. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2019 відкрито провадження та призначено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 05.12.2019 представник відповідача [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що надані позивачем матеріали справи «Умови та правил надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» не містять ні підпису позичальника, ні відмітки про ознайомлення його зі змістом цих документів, тому він не міг був бути ознайомлений з будь-якими умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою чи тарифами, та не надавав згоду на те, що вказані документи є складовою кредитною договору. Єдиний документ, що підписаний відповідачем це Анкета-Заява від 16.08.2011. Проте у вказаній Анкеті-Заяві не міститься жодних умов стосовно розміру процентної ставки за користування кредитним лімітом. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про згоду відповідача на встановлення йому кредитного ліміту в розмірі 8000 грн., а також про згоду на сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що на момент звернення позивача до суду закінчилися строки позовної давності для стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.08.2011, а також термін дії отриманої відповідачем платіжної картки. Відповідач заявляє про застосування до вимог позивача позовної давності та просить у зв`язку з цим відмовити у задоволенні позовних вимог. 29.01.2020 представник АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. 14.02.2020 до суду представником відповідача [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 30.07.2020 додано представником позивача клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи. 15.03.2021 представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Договором № б/н від 16.08.2011, в розмірі 18686,05 грн. (5740,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 5740,63 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 13245,42 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість з пені, а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, із позовом подав заяву, у якій позов підтримав, просив розглянути справу без участі представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечує щодо задоволення позовних вимог. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити із таких підстав. 16.08.2011 [PERSON] подав до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг без вказівки на бажану картку та без вказівки на бажаний кредитний ліміт. В анкеті-заяві також вказано, що відповідач своїм підписом підтвердив, що в повному об`ємі приєднується до «Умов та Правилами надання банківських послуг» АТ КБ «ПриватБанк», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, і які разом з пам`яткою клієнта і тарифами складають договір банківського обслуговування. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідач власним підписом у анкеті-заяві зобов`язався отримати екземпляр договору шляхом самостійного роздрукування, погодився зі збільшенням строку позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умови та правила вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку. Продовження користування послугами банку після дати публікування на сайті банку змін Умов і правил підтверджує згоду і повне безумовне прийняття змін редакцій Умов і правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язався ознайомитися самостійно на сайті www.privatbank.ua. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису [PERSON] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 16.08.2011, утворилась заборгованість за договором, яка станом на 31.08.2019 становить 136812 грн 81 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 5740 грн 63 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 128472 грн 18 коп., заборгованість за пенею та комісією 2600 грн 00 коп.. 15.03.2021 представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Договором №б/н від 16.08.2011, в розмірі 18686,05 грн. (5740,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 5740,63 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 13245,42 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість з пені, а також понесені позивачем судові витрати. Згідно з\~ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторонами в письмовій формі не визначено тип відсоткової ставки за користування кредитом, а також і орієнтовну сукупну вартість кредиту в процентному значенні та грошовому виразі. В анкеті-заяві відсутні положення щодо сплати неустойки (пені, штрафів). \~У позовній заяві позивач вказує, що відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. Натомість зі змісту наданої анкети-заяви вбачається, що відповідачу не було встановлено кредитний ліміт. Позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку та виписки по даному рахунку, який мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості. Враховуючи, що у анкеті - заяві не вказано розмір кредитного ліміту, наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості сам по собі не є належним доказом відповідно до приписів\~статей 77-78 ЦПК України\~на підтвердження факту наявності заборгованості та її розміру, оскільки інших доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити дійсний розмір кредитної заборгованості. Надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані [PERSON] , відсутні дані про їх визнання останнім. Крім того, ці Тарифи, Умови та Правила прямо не передбачені в анкеті-заяві відповідача, яка безпосередньо підписана ним. Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17). У мотивувальній частині\~Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013\~у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи частини 4\~ст. 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності. \~З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог. Що стосується клопотання відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд зазначає, що позовна давність застосовується лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)). Беручи до уваги, що суд дійшов до висновку, що права позивача не порушені за захистом яких він звернувся до суду, тому відсутні правові підстави для застосування позовної давності. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення\~ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача.

Outcome: dismissed