Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку набувальної давності. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,9кв.м, житловою площею 27,5кв.м. та визнати право власності в порядку набувальної давності на домоволодіння, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул. Смоленській, 82а. Позивач у судове засідання не з?явилася, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 грудня 1997 року виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та членам її сім?ї, сину [PERSON]. 02 грудня 1999 року [PERSON], за згодою свого сина [PERSON], отримала від позивача [PERSON] 8 000 тисяч доларів США за належну їй та її сину квартиру №19, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Паторжниського, 6Б. Зобовязалася оформити документи до кінця місяця та звільнити квартиру, що підтверджується розпискою від 02.12.1999 року. Також з 1999 року позивач користуєся домоволодінням, що належало на праві власності [PERSON], та розташоване у м.Дніпропетровську, по вул.Смоленській, 82а. Позивач зазначає, що з вказаного часу, вона проживає та підтримує домоволодіння, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул. Смоленській, 82а та квартиру [ADDRESS] у належному стані, ставиться до нього, як до свого власного житла, проводить ремонтні роботи, господарює в них, сплачує комунальні послуги, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. В силу ч.ч. 1, 4 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Також, відповідно до технічного паспорту від 13 квітня 2016 року квартира [ADDRESS] має загальну площу 42, 9кв.м. та житлову площу 27,5кв.м. У звязку із тим, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ №228986 виданого відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області від 26 травня 2008 року [PERSON], померла 21 травня 2008 року, у віці 82 роки, позивач звернулась до суду з позовом до її сина [PERSON] Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання за позивачем права власності в порядку набувальної давності на квартиру [ADDRESS]. Решта позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: partial