Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем уклали шлюб 11 жовтня 1991 року. Від даного шлюбу вони мають двох повнолітніх доньок, зокрема [PERSON], [INFO]. На даний час донька навчається у Дніпропетровському коледжі транспортної інфраструктури, на денній формі навчання, влаштуватися на роботи змоги не має. Відповідач працює таксистом, хоча офіційно не працевлаштований, одержує заробітну плату, тому має змогу платити аліменти на їхню спільну дитину. В зв'язку з викладеним, звертається до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку на її користь. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в змісті позовної заяви. Представник відповідача проти позову заперечив. Відповідачем до суду подані письмові заперечення проти позову, згідно яких зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими, доказами не підтверджено, що донька перебуває на утриманні позивачки, в зв'язку з чим правові підстави стягнення з нього аліментів на користь позивачки відсутні. Наголошує на тому, що таксистом він не працює, офіційно ніде не працевлаштований та заробляє випадковими заробітками, має мінливий дохід у незначних розмірах. У своєму позовні позивачка не довела, що він має стабільні доходу та має можливість сплачувати аліменти на доньку, в в'язку з чим просить суд в позові відмовити в п в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1991 року. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.11.1997 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної Ради м. Дніпропетровська. Починаючи з 01.09.2013 року та по теперішній час [PERSON] навчається на денному відділенні Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури», нині є студенткою третього курсу групи №3Р2, спеціальності 5.07010502 «Технічне обслуговування і ремонт вагонів», що підтверджується наданою довідкою вказаного навчального закладу №51 від 25.01.2016 року. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Звертаючись до суду з даним позовом позивачка наголошує на необхідність матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки сама не в змозі утримувати доньку, яка є студенткою, навчається за денною формою навчання, не в змозі влаштуватися на роботу, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача, суд враховує матеріальне становище дитини, платника аліментів, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, і дійшов висновку, про обґрунтованість вимог позивачки, а розмір аліментів, про стягнення яких вона просить суд, є розумним та за наведених обставин достатнім. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо неспроможності сплачувати аліменти на утримання доньки, оскільки у відповідності до вимог ст.ст. ст.ст. 57, 58, 59, 60,61 ЦПК України належними та допустимими доказами дані обставини відповідачем не підтверджені. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved