Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У квітні 2016 року року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що сторони уклали шлюб 10.06.2009 року, шлюб зареєстрували у виконавчому комітеті Боярської міської ради, актовий запис №169. Життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час проживають окремо. Від щлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зі слів позивача, на даний час діти мешкають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Позивач [PERSON] зазначила, що угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем у справі не досягнуто, стан здоровя та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати малолітніх дітей. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просила суд: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 листопада 2003 року у виконавчому комітеті Боярської міської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 169. - стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання двох дітей в розмірі 50% від доходу (заробітку) щомісяця до досягнення дітьми повноліття. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала та уточнила просила стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.04.2016 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів в розмірі 1\\3 частина з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10.06.2009 року, шлюб зареєстрували у виконавчому комітеті Боярської міської ради, актовий запис №169. Життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час проживають окремо. Від щлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зі слів позивача, на даний час діти мешкають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Позивач [PERSON] зазначила, що угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем у справі не досягнуто, стан здоровя та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати малолітніх дітей. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час проживають окремо. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112, 160, 161, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved