Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позові вказано, що позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрована [PERSON] Зважаючи на те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі позивач просила суд задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але її інтереси в судовому засіданні представляла адвокат [PERSON] Адвокат позивача [PERSON] в останнє судове засідання не з'явилась, але суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про день і час розгляду справи через оголошення в газеті «Зоря Полтавщини». Заважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності відповідача з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 9/20 частин житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 14 липня 2015 року, витягом з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно довідки про склад сім'ї № 531 від 21 березня 2016 року, виданої КП «ЖЕО № 2», копії домової книги за адресою [ADDRESS], зареєстрована: [PERSON] За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру), користуються (ним) нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтями 317, 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 17 березня 2015 року, 10 серпня 2015 року, від 21 лютого 2016 року відповідач [PERSON] з березня 2015 року не проживає по [ADDRESS], її особистих речей не має. Згідно ч. 2 ст.485 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. ст.7, 10 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] без поважних причин з березня 2015 року, тому вона втратила право користування вказаним приміщенням, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved