Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що 27 березня 1992 року померла [PERSON], яка була її матірю. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок готовністю з господарськими будівлями, що розташований по вулиці 70-річчя Жовтня № 1 с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області. Похоронивши матір, позивачка вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном. Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті матері. Також, [PERSON] відмовлено в оформленні права на спадщину, тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду та просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, який розташований по вулиці 70-річчя Жовтня № 1 с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області та належав її покійній матері. 27 квітня 2015 року позивачка [PERSON] направила до суду заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просить суд визнати за нею не право власності, а право забудовника на обєкт незавершеного будівництва житловий будинок, який розташований по вулиці 70-річчя Жовтня № 1 с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області та належав її покійній матері. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, направила на адресу суду заяву згідно якої змінені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, а справу розглядати без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнав, просить справу розглянути за відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення змінених позовних вимог з таких підстав. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7, від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 27 березня 1992 року в день смерті спадкодавця [PERSON] В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом ст. 549 ЦК УРСР 1963 року діями, які свідчать про прийняття спадщини є такі, якщо спадкоємець фактично вступив в управління спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін. Поряд з цим за п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24.06.1983 року презюмується про те, що якщо позивач у шестимісячний строк вступив у управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку для прийняття спадщини. Відповідно до змісту розділу VІІ ЦК УРСР 1963 року, до складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, носієм за життя яких був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Судом установлено, що 27 березня 1992 року у с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а. с. 6). Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме незавершеного будівництва - житловий будинок «А» готовністю 70 % загальною площею 83,4 кв.м та господарську будівлю - погріб «Б», розташованих по вулиці 70-річчя Жовтня № 1 (згідно примітки МБТІ колишня вулиця Мирна) с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області. Як вбачається з копії виписки з рішення № 92 виконкому Томашпільської районної ради народних депутатів від 21.05.1987 р. гр. [PERSON] дано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд в с. Гнатків на земельній ділянці площею 0,15 га, яка виділена рішенням загальних зборів членів колгоспу «Червоний партизан» № 99 від 11.05.1987 р. Ухвалою Томашпільського районного народного суду Вінницької області від 29 листопада 1991 року за спадкодавцем [PERSON] визнано право власності на житловий будинок який розташований по вул. Мирній в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області. Згідно довідки виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Томашпільського району № 207 від 29.04.2015 року, єдиною спадкоємицею майна [PERSON] за законом першої черги, є позивачка у справі [PERSON] (дошлюбне прізвище Мазур) С.В. донька спадкодавці. (а. с. 4, 7). Позивачка [PERSON] спадщину після смерті матері прийняла протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а саме протягом цього строку фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що також сторонами визнається (а. с. 7). Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. Таким чином, з урахуванням того, що будівництво спірного будинку здійснювалося [PERSON] згідно із законом, будівництво будинку не закінчено, відтак внаслідок її смерті як забудовника до завершення нею будівництва, її права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Вказана обставина знайшла своє відображення і в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7, від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування». З огляду на те, що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом, яка вступив в управління спадковим майно, прийняла спадщину в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки постійно проживала разом з спадкодавцем до дня її смерті, після смерті матері позивача відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, спірний незавершений житловий будинок і вона має право на спадкування за законом належних спадкоємцю прав та обов'язків, в тому числі прав та обов'язків забудовника на вказаний незавершений будівництвом житловий будинок; вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є таким, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved