Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся у суд із вказаним позовом. В обґрунтування якого зазначив, що з 25 липня 2015 року він перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції у Харківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 79. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказав на неможливість збереження сім'ї надалі, просив шлюб з відповідачем розірвати. Позивач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, розглядати справу у його відсутності. Відповідач до суду не з'явилась, сповіщалась про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала у повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 28 квітня 2017 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 25 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції у Харківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 79 (а.с.4). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого, подружжя весь час сварилося, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їх дитини, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. Щодо відновлення відповідачу дошлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Право змінити спільне прізвище на дошлюбне має лише той з подружжя, хто обрав спільне прізвище при укладенні шлюбу. При цьому, той з подружжя, чиє прізвище він носить, не може заборонити йому продовжувати іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про одруження дошлюбне прізвище відповідачки «[PERSON]», а тому суд приходить до висновку про відновлення відповідачці дошлюбного прізвища «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved