Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (далі - відповідач) про захист прав споживачів банківських послуг. 20 жовтня 2015 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва по даній справі було відкрито провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року позовну заяву залишено без розгляду. 07 квітня 2016 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року та направлено справу для продовження розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року призначено дану справу до судового розгляду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач уклав 08.10.2014 року два депозитні договори з відповідачем по 150000.00 грн. кожний. Один вклад на ім`я позивача, інший на підставі нотаріально посвідченої довіреності на ім`я сина позивача [PERSON], термін закінчення депозитного договору - 10 жовтня 2015 року кожний. Згідно договорів банківського вкладу банк зобов`язаний повернути кошти 10 жовтня 2015 року. Позивач заздалегідь попередив банк про намір отримати 10 жовтня 2015 року свої кошти. 10 жовтня 2015 року в відділенні по проспекту Перемоги 106/2 позивачу та його сину безпідставно відмовили в поверненні грошових коштів в сумі 150000,00 по кожному з двох депозитних вкладів. Всі численні звернення до відділення, до Київської філії, до головного офісу - відповідачем проігноровані, відповідь не надана. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача суми вкладу та нарахованих відсотків по картковому рахунку позивача; стягнути пеню в розмірі 3% за кожний день затримки по день фактичної виплати коштів починаючи з 10 жовтня 2015 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши надані пояснення та дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] (вкладник) було укладено Угоду на розміщення вкладу № ДФЛ - 438968/32, відповідно до умов якого, банк відкриває вкладнику депозитний рахунок № [NUMBER] та приймає від вкладника внесені ним в порядку передбаченому цією Угодою на розміщення вкладу, грошові кошти в сумі 150000,00 гривень. Крім того, 08 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON], по дорученню якого на основі довіреності діє [PERSON] (вкладник) було укладено Угоду на розміщення вкладу № ДФЛ - 439028/32, відповідно до умов якого, банк відкриває вкладнику депозитний рахунок № [NUMBER] та приймає від вкладника внесені ним в порядку передбаченому цією Угодою на розміщення вкладу, грошові кошти в сумі 150000,00 гривень. Відповідно до п. 1.2 вищезазначених угод, датою повернення вкладу є 10 жовтня 2015 року. Згідно п. 1.3 угоди, на суму вкладу банк щомісяця нараховує проценти у розмірі 23,25% річних. Пунктом 1.4 вищезазначених угод передбачено, що проценти на суму вкладу сплачуються щомісяця 08 числа кожного місяця наступного за звітним, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на рахунок вкладника, відкритий у банку, а проценти за місяць у якому вклад повертається - не пізніше дня повернення вкладу, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на рахунок. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч. 1 ст. 1060 ЦК України). Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до пояснень позивача, викладених в позовній заяві, де зазначено, що 10 жовтня 2015 року в відділенні по проспекту Перемоги 106/2 позивачу та його сину безпідставно відмовили в поверненні грошових коштів в сумі 150000,00 по кожному з двох депозитних вкладів. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем та [PERSON] 10.10.2015 року були подані заяви до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» Відділення «Святошинське», у яких позивач та [PERSON] вимагали негайно повернути суму вкладу та відсотки по вкладу. Судом встановлено, що 10 жовтня 2015 року припадає на суботу. Відповідно до листа ПАТ «Альфа-Банк» від 03.02.2016 року № 9258-23.1-б/б, де зазначено, що відповідно до розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» «Про затвердження Режиму роботи відділення від 31.08.2015 року Відділення ПАТ «Альфа-Банк», яке знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 106/2, 10.10.2015 року (субота) працювало з 10:00 до 15:00. 10.10.2015 року операційний час не встановлювався, каса працювала в післяопераційному режимі з 10:00 до 15:00. Як вбачається із Режиму роботи Відділень та Графік роботи співробітників Відділень, який затверджено Розпорядженням № 2862 від 31.08.2015 року, де зазначається, що Відділення «Святошинське», куди звертався позивач 10.10.2015 року, по суботах операційний час не встановлювався, а Відділення працює з 10:00 - 15:00 в післяопераційному режимі. Відповідно до розділу 1 Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, операційний час банку - частина операційного дня банку протягом якого здійснюється обслуговування клієнтів, у тому числі приймаються документи на переказ та їх відкликання, заявок на договірне списання котрі повинні бути оброблені, передані та виконані банком. Початок і закінчення операційного часу встановлюється Наказом/Розпорядженням Голови Правління банку (чи особи ним уповноваженої) з урахуванням режиму роботи платіжних систем та доводиться до відома клієнтів шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному сайті банку в мережі Інтернет та/або шляхом оприлюднення відповідної інформації на інформаційних носіях, розташованих у доступних для клієнта місцях операційних залів банку. Післяопераційний час - частина робочого дня банку (філії, відділення) після закінчення операційного часу, уключаючи роботу у вихідні та святкові дні, протягом якої здійснюються касові операції з їх відображенням у бухгалтерському обліку не пізніше наступного операційного дня (п. 4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затверджено Постановою Правління Національного банку України 01.06.2011 № 174). Касові операції - операції з видачі готівки, її приймання, обміну не придатних до обігу банкнот (монет) та виведених з обігу на придатні до обігу банкноти (монети), банкнот на монети, монет на банкноти, банкнот (монет) одного номіналу на банкноти (монети) іншого номіналу, вилучення з обігу сумнівних банкнот (монет), валютно-обмінні операції та операції з банківськими металами, а також операції з приймання на інкасо банкнот іноземної валюти та чеків в іноземній валюті, інших цінностей, які обліковуються на позабалансових рахунках (п. 4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затверджено Постановою Правління Національного банку України 01.06.2011 № 174). Касове обслуговування - надання послуг з приймання, видачі та обміну готівки (п. 4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затверджено Постановою Правління Національного банку України 01.06.2011 № 174). Отже, судом встановлено, що позивач звернувся до Відділення банку «Святошинське» 10 жовтня 2015 року з вимогою повернення вкладів за Угодами, коли вказане Відділення працювало в післяопераційному режимі. Пунктом 2.2 Угоди на розміщення вкладу № ДФЛ - 438968/32 від 08 жовтня 2014 року та Угоди на розміщення вкладу № ДФЛ - 439028/32 від 08 жовтня 2014 року передбачено, що у разі небажання продовжувати строк розміщення вкладу, не пізніше ніж до кінця Операційного часу останнього дня строку розміщення вкладу, визначеного п. 1.2, вкладник має надати банку письмове звернення (заяву) про повернення вкладу, що складається за формою, встановленою банком. На підставі такої заяви вкладника сума вкладу разом з нарахованими процентами перераховується на рахунок в день закінчення строку розміщення вкладу, де зберігається банком до її першої вимоги вкладником, на умовах, що визначені договором на підставі якого відкрито рахунок. Згідно Виписки по рахунку [PERSON], яку сформовано 23.12.2015 року, з якої вбачається, що відповідачем 12.10.2015 року було здійснено виплату відсотків, Угода ДФЛ - 438968/32 з 08.10.2015 по 09.10.2015, [NUMBER] та повернення вкладу, Угода ДФЛ - 438968/32, [NUMBER] у розмірі 150000,00 грн., які позивачем було отримано в касі банку 13.10.2015 року. Що стосується Угоди на розміщення вкладу № ДФЛ - 439028/32 від 08 жовтня 2014, то відповідно до Виписки по особовим рахункам [PERSON], яку сформовано 23.12.2015 року, де вбачається, що відповідачем 12.10.2015 року здійснено перерахунок суми вкладу та відсотків на рахунок № [NUMBER], які були отримані 13.10.2015 року. Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання за Угодою на розміщення вкладу № ДФЛ - 438968/32 від 08 жовтня 2014 року та Угодою на розміщення вкладу № ДФЛ - 439028/32 від 08 жовтня 2014 року виконав, перерахувавши зазначені грошові кошти не пізніше наступного операційного дня, а саме 12 жовтня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та доказам, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем виконано зобов`язання щодо повернення вкладів та відсотків.

Outcome: dismissed