overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 10.06.2015 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 830. Від вказаного шлюбу спільних дітей не мають. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 10.06.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 830. Від вказаного шлюбу спільних дітей не мають. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640, 00 грн. за розгляд позовної заяви на користь позивача. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 20.05.1988 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 885. Від вказаного шлюбу сторони мають трьох дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав клопотання в якому не заперечував проти задоволення позову та просив суд його задовольнити. В порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 20.05.1988 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 885. Від вказаного шлюбу сторони мають трьох дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача налагодити стосунки між поджружжям є неможливим та жодним чином не допоможе збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що шлюбні відносини між подружжям існують тільки формально вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем На обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 06.06.2009 року. Від шлюбу у сторін є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось, останній не розуміє сутності проблем, що виникають у сімї, матеріально сімю не забезпечує, вона змушена їздити на заробітки за кордон. З квітня 2016 року проживають окремо, почуття любові та поваги втрачено, примирення між ними неможливе. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що з 06.06.2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 114454. Від шлюбу у сторін є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, з квітня 2016 року проживають окремо, почуття любові та поваги втрачено, позивач зазначає, що примирення між ними неможливе. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу вони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно брати участь в утриманні дітей відмовляється. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, заявою від 19.04.2017 року просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2011 року (а.с.4). Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 13.01.2012 року та серії [NUMBER] від 210131 від 09.12.2015 року (а.с.5, 6). Згідно довідки виконавчого комітету Одрадокам'янської сільської ради Бериславського району Херсонської області №1195 від 12.04.2017 року (а.с.7), діти проживають разом з матір'ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON] позивачці матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дитину у скрутне становище. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно брати участь в утриманні дитини відмовляється, має постійний заробіток, тому в змозі сплачувати аліменти на дитину. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, заявою від 16.05.2017 року просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] від 16.12.2015 року(а.с.5). Згідно довідки виконавчого комітету Одрадокам'янської сільської ради Бериславського району Херсонської області №1186 від 12.04.2017 року (а.с.3), дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] позивачці матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дитину у скрутне становище. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно брати участь в утриманні дитини відмовляється, має постійний заробіток, тому в змозі сплачувати аліменти на дитину. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] від 08.04.2014 року(а.с.5). Згідно довідки виконавчого комітету Лиманецької сільської ради Бериславського району Херсонської області №867 від 16.03.2017 року (а.с.6), дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] позивачці матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дитину у скрутне становище. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 02 червня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач зазначає, що шлюб виявився невдалим. Через несумісність характерів та протилежні погляди на сімейне життя у них постійно виникали сварки. З січня 2017 року шлюбних стосунків вони не підтримують, спільних дітей не мають. Оскільки примирення і збереження шлюбу неможливе, позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить змінити їй прізвище на «Домбровська». Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 червня 2016 року у Фастівському міськрайонного відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 133, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії I-ОК № 198032, від 02 червня 2016 року (а.с 3). Від вказаного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання відновити собі дошлюбне прізвище Домбровська. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 04 листопада 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Вважає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки вони не змогли створити нормальних сімейних стосунків, які ґрунтувалися б на взаємоповазі один до одного, що і призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час, їх шлюб існує лише юридично, оскільки вони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Окрім того, позивач зазначає, що від даного шлюбу спільних дітей вони не мають, спору про розподіл майна також. Тому, звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення гне заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 листопада 2012 року у Виконавчому комітеті Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 5, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER], від 04 листопада 2012 року (а.с 5). Від вказаного шлюбу спільних дітей сторони не мають. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання відновити собі дошлюбне прізвище «[PERSON]». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі - 640,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved