Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] пред'явила через суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO], проте відповідач, проживаючи окремо, не бере участі в утриманні та вихованні дитини, хоча має такий обов'язок, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в сумі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи позивач у судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON] у поданій через канцелярію суду заяві клопотав про розгляд справи у їх відсутності, в заочному порядку, наполягаючи на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав та, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про розгляд справи в його відсутність не клопотав та про причини неявки не повідомив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Суд, дослідивши наявні письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 03 червня 2005 року вчинено актовий запис №500, згідно з яким в графі батько записаний «[PERSON]», в графі мати - «[PERSON]», на підставі чого видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] долучене до матеріалів справи в копії (а.с.4). Дитина проживає разом із матір'ю (позивачем) та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою КП «ЖЕП №31» ДМР від 01 квітня 2014 року №655 сукупно з актом цього підприємства від 01 квітня 2014 року (а.14). В судовому засіданні також встановлено, що відповідач за трудовим договором ніде не працює, періодично займається підприємницькою діяльністю, постійного заробітку не має, є працездатним та інших осіб, окрім доньки [PERSON], на утриманні не має. Доказів протилежного відповідно до своїх обов'язків за ст.ст. 27, 60 ЦПК України відповідач не надав. Оскільки судом з'ясовано, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було, відповідач з дитиною не проживає, регулярного утримання їй не надає, то належить визнати, що ним порушено покладений на нього статтею 180 СК України обов'язок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини. Вирішуючи спір про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ч. 3 ст. 181, ст.184 СК України, які передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача аліментів, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням наведеного, судом у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів у твердій грошовій сумі та, при визначенні розміру суми аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги обов'язок участі обох батьків у матеріальному утриманні дитини, матеріальний стан та стан здоров'я дитини, матеріальний стан одержувача аліментів, відсутність документального підтвердження доходів відповідача та джерел їх отримання, чим визначається ризик їх мінливості й нерегулярності, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, розмір необхідного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема матеріальний стан позивача, яка працює лікарем та має заробіток близько 1500,00 грн. на місяць, суд вважає можливим визначити розмір стягуваних аліментів на дитину [PERSON], [INFO], в сумі 1500,00 грн. щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи проводити стягнення з 11 квітня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved