Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У квітні 2016 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати договір про іпотечний кредит №53805 від 12.08.2008, укладений між ПАТ АКБ «АРКАДА» (код ЄДРПОУ-19361386; місцезнаходження: 01001, Україна, м. Київ, вул. Ольгинська, 3) та [PERSON]. [INFO] (ідентифікаційний номер-[NUMBER]); стягнути з [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер-[NUMBER]) на користь ПАТ АКБ «АРКАДА» (код ЄДРПОУ-19361386; місцезнаходження: 01001, Україна, м. Київ, вул. Ольгинська, 3) заборгованість за Договором про іпотечний кредит №53805 від 12.08.2008 року в сумі 83481 (вісімдесят три тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 19 коп., шляхом звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], яка є предметом іпотеки за Іпотечним договором №53805 від 12.08.2008, посвідченим КМНО Кравченко І.В. та зареєстрований в реєстрі за №5438, укладеним між ПАТ АКБ «АРКАДА» (код ЄДРПОУ-19361386: місцезнаходження: 01001, Україна, м. Київ, вул. Ольгинська, 3) та [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер-[NUMBER]) та належить [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер-[NUMBER]) на підставі Свідоцтва про право власності, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28.04.2009 року №659-С/КІ, визначивши способом реалізації предмета іпотеки квартири [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна на підставі експертної оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом під час виконавчого провадження; виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер-[NUMBER]), зі зняттям його з реєстраційного обліку у Святошинському РВ ГУ ДМС України в м. Києві (м. Київ, вул. Г. Юри, 9) та судові витрати покласти на відповідача, аргументуючи тим, що 18.05.2007 між сторонами був укладений договір №53805 проучасть у фонді фінансування будівництва відповідно до якого відповідач здійснював інвестування у житлове будівництво кварити [ADDRESS]. 12.08.2008 між сторонами було укладено договір №53805 про уступку майнових прав, тобто позивач передав відповідачу майнові права на вищезазначену квартиру. Інвестування у житлове будівництво здійснювалося відповідачем за рахунок кредитних коштів на підставі іпотечного договору укладеного між сторонами 12.08.2008 згідно якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 41488 грн. 59 коп. строком до 01.08.2018. З метою забезпечення повернення кредитних коштів 12.08.2016 між сторонами було укладено іпотечний договір №53805. Однак у зв'язку із систематичним невиконанням вимог кредитного договору щодо несплати кредитних коштів, 18.04.2016 у [PERSON] утворилася заборгованість за договором про іпотечний кредит, яка становить 83481 грн. 19 коп. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судові засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовими повідомленнями (а.с. 65, 66, 70, 71) причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18.05.2007 між [PERSON] та АКБ «Аркада», після перереєстрації ПАТ АКБ «АРКАДА» був укладений договір №53805 про участь у Фонді фінансування будівництва відповідно до умов якого відповідач здійснював інвестування в житлове будівництво квартири [ADDRESS] (а.с. 6-11). 12.08.2008 між позивачем та відповідачем був укладений договір №53805 про уступку майнових прав, відповідно до п.1 та п.3 якого позивач передав, а відповідач прийняв майнові права на квартиру [ADDRESS] (а.с. 12). Інвестування в житлове будівництво відповідно до умов договору про участь у ФФБ здійснювалось [PERSON] за рахунок кредитних коштів на підставі укладеного 12.08.2008 між сторонами договору про іпотечний кредит №53805, відповідно до умов якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 41488 (сорок одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн. 59 копійок (а.с. 13-19). Згідно умов договору про іпотечний кредит, строк повернення кредитних коштів встановлений до 01.08.2018, зі щоквартальною сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки 23,50 % річних в гривні. З метою забезпечення повернення кредитних коштів 12.08.2008 між сторонами був укладений Іпотечний договір №53805 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. та зареєстрований в реєстрі за №5438 (а.с. 27-32). Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору іпотекодавець (відповідач) забезпечує вимогу іпотекодержателя (позивача) виконати основне зобов'язання позичальника (відповідача) та можливу неустойку за договором про іпотечний кредит. Пункт 2.1. Іпотечного договору визначає, що зміст основного зобов'язання відповідача полягає у задоволенні в повному обсязі вимог позивача, які визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи: повернення суми кредиту, сплату процентів за користування кредитом, сплату пені і процентів за прострочку виконання зобов'язань, а також відшкодування інших витрат позивача, що виникнуть внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за Договором про іпотечний кредит. Згідно з умовами п.3.1. іпотечного договору відповідач передав в іпотеку позивачу майнові права на квартиру, будівництво якої не завершено, та саму квартиру, що буде збудована. Майнові права на квартиру належать відповідачу згідно Договору №53805 про уступку майнових прав від 12.08.2008 року. На підставі наказу Головного управління житлового забезпечення Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28.04.2009 за №659-С/КІ [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 45). Заборона відчуження на вказану квартиру зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 19.11.2008 за №8205650 (а.с. 34, 35). Відповідно до умов абзацу 2 п. 2.1. договору про іпотечний кредит. відповідач зобов'язується повернути суму кредиту та сплатити проценти за користуванням кредитними коштами позивачу. Графік повернення кредитних коштів затверджено сторонами в додатковому договорі №1 до договору про іпотечний кредит (а.с. 20). Але всупереч вимогам діючого законодавства відповідач умови договору про іпотечний кредит не виконує, кредит не повертає та проценти за користування кредитом не сплачує, а тому станом на 18.04.2016 заборгованість [PERSON] перед ПАТ АКБ «АРКАДА» за договором про іпотечний кредит становить 83481 (вісімдесят три тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.19 коп., з них: загальна заборгованість за кредитом 18560 (вісімнадцять тисяч п'ятсот шістдесят) грн. 58 коп.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами за період з 29.04.2014 по 17.04.2016 8605 (вісім тисяч шістсот п'ять) грн. 14 коп.; пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 15.11.2013 по 17.04.2016 становить 53846 (п'ятдесят три тисячі вісімсот сорок шість) грн. 78 коп. та штраф за несвоєчасне погашення кредиту за період з 15.08.2014 по 17.04.2016 становить 2468 (дві тисячі чотириста шістдесят вісім) грн. 69 коп. (а.с. 21-26). Позивачем направлялись на адресу відповідача претензії за вих. №2038/4/1 від 17.08.2015, вих. №2580/4/1 від 26.10.2015, вих. №353/4/1 від 11.02.2016 р., з вимогою у добровільному порядку сплатити заборгованість за кредитом та на підставі ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звільнити квартиру протягом одного місяця (а.с. 36-44). Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 9, 37, 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. ст. 3 і 4 ЦПК України). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання як такого, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 ЦК України. Забезпечувальне зобов'язання має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня. Крім того, у п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ПАТ «АКБ «Акрада», до [PERSON] про розірвання договору, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Суд вважає можливим визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визнавши початкову ціну продажу предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2500 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial