Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначила, що її батько [PERSON] та мати [PERSON] , станом на 15.04.1991 р. були членами одного колгоспного двору, розташованого в [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивача. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що в с.Демидівка Тростянецького району. Спадкоємцем до майна покійного батька за законом було його дружина, яка своєчасно прийняла спадщину, тому що була зареєстрована та проживала разом з померли за однією адресою, але не оформила свої спадкові права. Окрім матері [PERSON] , спадкоємцем після смерті батька по заповіту є [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину та оформив свої спадкові права на земельну ділянку. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Спадкоємцем до майна покійної матері за заповітом є її дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину та отримала Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Окрім неї, спадкоємцем до майна померлої за заповітом, а саме на земельну ділянку площею 1.8221, що розташована на території Демидівської сільської ради є [PERSON] . Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків, [PERSON] було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , які належали померлому [INFO] [PERSON] та померлій [INFO] [PERSON] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.10.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 30.07.2020 р. дану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Натальчук О.А. та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Згідно з частиною третьою\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~статтею 206 ЦПК України\~(частина четверта\~статті 200 ЦПК України). Згідно з частинами першою, четвертою\~статті 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. [INFO] в с. Демидівка Тростянецького району народилась [PERSON] , батьками якої записано: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 19). У травні 1978 року [PERSON] у Тростянецькій сільській раді Тростянецького району Вінницької області, зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с.19). За даними погосподарської книги, особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 15.04.1991 р. господарство за адресою: [ADDRESS] , відносилося до категорії колгоспних дворів. До його складу входили: голова двору [PERSON] , 1933 р.н. та дружина [PERSON] , 1933 р.н. (а.с. 23-25). Згідно з вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в пункті 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З огляду на викладене судом встановлено, що [PERSON] \~та [PERSON] \~ станом\~15.04.1991\~р., належало кожному по 1/2 частки майна колгоспного двору розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 63,9 кв.м, житловою площею 46,5 кв.м, допоміжною площею 17,4 кв.м., складається з житлового будинку - А; веранди а; піднавісу а1; вхідного майданчика І; літньої кухні - Б; веранди б; піднавісу б1; погребу б/п; господарської будівлі В; піднавісу в; надвірного туалету Г; хліва Д; гаража Е; майстерні Е1; піднавісу е; хвіртки 1; брами 2; огорожі 3; огорожі -4; металевої драбини 5 (а.с.38-44). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 73 років, про що в Книзі реєстрації смертей 06.07.2009 р. зроблено відповідний актовий запис за №12 (а.с. 9). [INFO] в с.Демидівка Тростянецького району у віці 84 років померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до довідки виконкому Тростянецької селищної ради від 23.11.2018 р. №376, виданої [PERSON] , 1959 р.н. про те, що дійсно її мама [PERSON] , 1933 р.н., була зареєстрована і проживала до дня своєї смерті [INFO] в [ADDRESS] . У померлої таких спадкоємців як малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які згідно ст.1241 ЦК України мали б право на обов`язкову частку, немає. Спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] , 1935 р.н. на підставі ст. ст. 1223, 1261 ЦК України було дружина [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном та проживала разом з померлим на день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується записами в погосподарських книгах Демидівської сільської ради. Спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] , 1933 р.н. на підставі ст.1233 ЦК України, на підставі заповіту, посвідченого від її імені секретарем Демидівської сільської ради Тростянецького району 2010 р., за реєстром №25, від 15.02.2010 р. є її дочка [PERSON] . За наявною у с.Демидівка Тростянецької ОТГ Тростянецького району інформацією, заповіт на даний час ніким не скасовано та не змінено. До складу спадкового майна належить житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] . За даними земельно-шнурової книги Демидівської сільської ради, запис №327, біля господарства за адресою: [ADDRESS] числиться земельна ділянка площею 0,2950 га, з правовим режимом: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,0450 га для ведення особистого селянського господарства. За даними погосподарських книг сільської ради, станом на 15.04.1991 р. господарство відносилось до категорії колгоспних дворів. Членами двору були голова двору [PERSON] , який помер [INFO] , член двору [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.10). З копії спадкової справи №467/09р. до майна померлого [PERSON] встановлено наступне. 26.02.2004 р. секретар Демидівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області посвідчила заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №25, згідно якого [PERSON] , [INFO] , що мешкає в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробив розпорядження: усе своє майно, що буде належати йому на день смерті заповів [PERSON] . Також, 29.06.2009 р. секретар Демидівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області посвідчила заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №19, згідно якого [PERSON] , [INFO] , що мешкає в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробив розпорядження: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Будянської сільської ради, яка належить йому на підставі державного акту серії ВН №203144, заповів [PERSON] . Таким чином, як вбачається із спадкової справи, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] зверталася дочка [PERSON] . Заява надійшла до Тростянецької ДНК 30.12.2009 р. за №970, тобто у строки визначені ст.1270 ЦК України. Позивач отримала Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.07.2010р., а саме: на земельну ділянку площею 1,97 га в межах згідно з планом, розташовану на території Демидівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 0524181700:01:001:0143, належної спадкодавцю, на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН 5-21-100065; право на майновий пай майна КСП ім.Могильчака с.Демидівка. Інший спадкоємець померлого за заповітом, відповідач [PERSON] , також отримав свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 2,5854 га, розташовану на території Будянської сільської ради. Також, зі спадкової справи вбачається, що дружина померлого [PERSON] , відмовилась від одержання обов`язкової частки у спадщині та не заперечила, щоб свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видано на ім`я [PERSON] . З копії спадкової справи №31/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що із заявою після її смерті звернулися - дочка [PERSON] , заява надійшла 01.03.2018 р. за №60, та внучка [PERSON] , заява надійшла приватному 01.03.2018 р. за №60 (а.с.89, 90). Згідно заповіту від 15.02.2010 р., посвідченого секретар Демидівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №24, [PERSON] , [INFO] , що мешкає в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ВН 5-21100064, заповіла [PERSON] (а.с.101). Також, 15.02.2010 р. секретар Демидівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області посвідчила заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №25, згідно якого [PERSON] , [INFO] , що мешкає в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належний їй житловий будинок з погосподарськими спорудами по [ADDRESS] , приватизовану земельну ділянку біля садиби та ощадні книжки № [NUMBER] , №915519101 з нарахованими відсотками заповіла [PERSON] (а.с.102). У постанові приватного нотаріуса Вірської А.І. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14.09.2020 р. №278/02-31 вказано, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно житловий будинок в [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] і спадкоємцем до їх майна є дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті батьків, а саме на житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] , які належали останнім за життя, підлягають задоволенню.

Outcome: approved