Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до Фермерського господарства «Логос» (надалі - відповідач), яким просила суд визнати недійсними два Договори оренди землі від 05.09.2016 року, укладені від імені позивача з відповідачем щодо оренди земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] відповідно, а також скасувати державну реєстрацію спірних договорів оренди та зобов'язати відповідача вказані земельні ділянки повернути позивачу. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є власником спірних земельних ділянок на підставі відповідних державних актів про право власності на земельну ділянку, і у зв'язку з цим має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. У вересні 2017 року позивач отримала Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, з якої дізналася, що обидві належній їй земельні ділянки перебувають в оренді на 49 років у відповідача на підставі спірних договорів. Однак позивач ані особисто, ані через представника жодних договорів оренди не підписувала й не укладала, і взагалі наміру такого не мала і не має, а відповідними примірниками самих договорів не володіє. У зв'язку з цим спірні договори оренди земельних ділянок підлягають визнанню недійсними на підставі ч. 3 ст. 203 ЦК України як такі, що укладені поза волею позивача як власника, і взагалі без її відома, із застосуванням визначених законом наслідків недійсності правочину. В підготовчому судовому засіданні позивач та її представник, адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримали повністю, пославшись на факти та норми права, викладені в позовній заяві. Крім того, за клопотанням позивача судом були витребувані у встановленому порядку оригінали спірних договорів оренди землі від 05.09.2016 року, та проведена почеркознавча експертиза підписів на них з боку орендодавця. Відповідач, будучи неодноразово повідомленим про час і місце проведення судових засідань в порядку ч. 6, п. 1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, а саме за місцем знаходження, зазначеним в ЄРПОУ (Запорізька область, Василівський район, с. Долинка, вул. Перемоги, 46), судові виклики не отримав через фактичну відсутність за цієї адресою, а тому в силу ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважає повідомленим належним чином. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, клопотань чи заяву процесуального характеру - також. В судові засідання представник відповідача жодного разу не з'явився. Відповідно до ст. 280 ЦПК України наведені обставини у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що судом була постановлена ухвала. В судове засідання з розгляду справи по суті позивач та її представник не з'явились, подавши заяву про розгляд справи без їх участі. Фіксування судового засідання з розгляду справи по суті технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані позивачем докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належать розташовані на території Нестерянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] площею 3,4694 га та [NUMBER] площею 3,4696 га з цільовим призначенням «для товарного сільськогосподарського виробництва», що підтверджується відповідно Свідоцтвом про право на спадщину № 507 від 24.07.2015 року, виданим Оріхівською державною нотаріальною конторою, Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 071187 від 02.03.2009 року, а також Інформаційною довідкою № 98412318 від 26.09.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (надалі - Інформаційна довідка). 06.09.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] строком на 49 років за орендарем - Фермерським господарством «Логос» (код ЄДРПОУ - 22139454), на підставі Договору оренди землі від 05.09.2016 року з орендодавцем - [PERSON] 07.09.2016 року Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] строком на 49 років з правом пролонгації за орендарем - Фермерським господарством «Логос» (код ЄДРПОУ - 22139454), на підставі Договору оренди землі від 05.09.2016 року з орендодавцем - [PERSON] Зазначені обставини підтверджується відомостями, зазначеними в Інформаційній довідці. На підставі ухвали суду від 13.12.2017 року у цій справі Оріхівською районною державною адміністрації Запорізької області були надані оригінал Договору оренди землі від 05.09.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] з додатками у виді Акту визначення меж земельної ділянки від 05.09.2016 року, Акту приймання-передачі об'єкта оренди без дати, Схеми земельної ділянки та її кадастрового плану, а також оригінал Договору оренди землі від 05.09.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] з аналогічними додатками. Копії цих документів залишені в матеріалах справи. У всіх зазначених документах орендодавцем вказана позивач, а у відповідних графах біля прізвища «[PERSON].» знаходяться відповідні підписи. Від орендаря ФГ «Логос» всі документи підписані від імені голови господарства [PERSON] Відповідно до Висновку експерта № 15-150 від 27.04.2018 року, складеного за результатами призначеного судом почеркознавчого експертного дослідження, підпис в графі «Орендодавець» на четвертій сторінці оригіналу Договору оренди землі від 05.09.2016 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Логос» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], а також підпис в графі «Орендодавець» на четвертій сторінці оригіналу Договору оренди землі від 05.09.2016 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Логос» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], виконані, ймовірно, не [PERSON] Відповісти на запитання в більш категоричній формі виявилось неможливим через недостатній обсяг графічної інформації, обумовлений стислістю та простотою будови підпису, а також у варіативність у зразках. Оцінюючи Висновок експерта № 15-150 від 27.04.2018 року у сукупності з іншими встановленими у справі обставинами (відсутність у позивача її власних примірників спірних договорів, відсутність відомостей про виконання відповідачем спірних договорів та прийняття такого виконання позивачем, відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо обставин, на які посилається відповідач), суд вважає доведеним той факт, що позивач спірні договори не підписувала. Як встановлено статтями 13, 14, 16 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України). Відсутність підпису позивача під спірними договорами свідчить про відсутність її волевиявлення на їх укладення, що є обов'язковою умовою дійсності цих правочинів. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, обидва спірні договори оренди земельних ділянок підлягають визнанню недійсними, а позов у цій частині підлягає задоволенню. Крім того, за положеннями статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З огляду на це, підлягають задоволенню й позовні вимоги щодо покладення на відповідача обов'язку повернути позивачу спірні земельні ділянки в натурі як такі, що отримані на підставі недійсних правочинів. Вирішуючи по суті позовні вимоги про скасування записів про державну реєстрацію спірних договорів, суд виходить з такого. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право оренди земельної ділянки, як вид речового права на нерухоме майно, підлягає обов'язковій державній реєстрації. Як підтверджується Інформаційною довідкою і встановлено судом, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі спірних договорів оренди землі дійсно були внесені реєстраційний запис № 16326434 від 06.09.2016 року та № 16328409 від 07.09.2016 року про державну реєстрацію за ФГ «Логос» права оренди спірних земельних ділянок на 49 років з правом пролонгації. Однак суд бере до уваги те, що державна реєстрація права оренди земельної ділянки та державна реєстрація договору оренди земельної ділянки не є тотожними поняттями, а інститут державної реєстрації договорів оренди землі у законодавстві України був скасований у зв'язку із системними законодавчими змінами, що відбулись у зв'язку з набранням з 01.01.2013 року нової редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції Закону України від 11.02.2010 року. Крім того, відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у чинній редакцій, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. При цьому внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). З наведеного випливає, що у разі набрання цим рішенням законної сили в частині визнання спірних договорів недійсними позивач буде мати право звернутись до державного реєстратора із заявою про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на спірні земельні ділянки, а у випадку отримання відмови у цьому - оскаржити це рішення державного реєстратора у встановленому законом порядку. Таким чином, вимога позивача про скасування державної реєстрації спірних договорів не ґрунтується на вимогам чинного законодавства України і тому не може бути задоволена. Відповідно до ч. 9 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1409,60 грн., оплату судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 2250,24 грн. та оплату професійної правничої допомоги адвоката [PERSON] у розмірі 9500,00 грн. стягнути з відповідача повністю, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ч. ч. 1, 3 ст. 203, ст. 208, ст. ст. 215, 216 ЦК України, ст. ст. 12, 14, 16 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: partial