Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2015 року. Подружнє життя не склалося з тих причин, що в них різні характери та різні погляди на сімейне життя в результаті чого між ними постійно виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуття любові. З відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть. З огляду на викладене, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь сплачений при подачі позову судовий збір. Позивачка у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі вказавши, що не проживають з позивачем з лютого 2016 року, а тому просив позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 12 вересня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 291. Прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, [PERSON] скористалась даним правом та звернулась до суду з таким позовом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка в позовній заяві вказала, що шлюбні відносини фактично припинились, після того, як сторони стали проживати окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе. Відповідач в поданій до суду заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі, вказав, що шлюбні відносини фактично припинили у лютому 2016 року. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд прийшов до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved