Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

у квітні 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади смт. Брюховичі в особі Брюховицької селищної ради, третіх осіб - Третьої львівської державної нотаріальної контори, органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації, в якому просять постановити рішення, яким: - визнати за ним, [PERSON], право власності на 1/4 частку будинку [ADDRESS]; - визнати за ним, [PERSON], право власності на 1/4 частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,0200га; - визнати за ним, [PERSON], право власності на 1/2 частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,0500га; - визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частку будинку [ADDRESS]: - визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,0400га; В обгрунтування своїх вимог зіслалися на те, що [INFO] помер його, [PERSON], батько [PERSON]. Згідно заповіту від 01 листопада 2007 року ним, [PERSON], було зроблено таке розпорядження: автомобіль марки Фольксваген Гольф 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER] він заповів своїй дружині [PERSON], а все інше майно в рівних частках кожному - йому, [PERSON] та його брату [PERSON]. У встановлений законом строк його мати [PERSON] звернулася в Третю львівську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини від свого та його брата імені, оскільки вони на той час були неповнолітніми. 22 грудня 2010 року вони отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну батькову частку автомобіля Фольксваген Гольф, в цей день мати отримала свідоцтво на право власності спільного сумісного майна подружжя, а саме їх частку даного автомобіля. Однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину іншого спадкового майна, а саме будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0800га, а також земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,1000га. Оскільки на той час не були представлені документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на дане майно, бо його батько помер передчасно і оформити свідоцтво про право власності не встиг. Нотаріус роз'яснив їм право визнати право власності на дане майно у судовому порядку. Будинок [ADDRESS] було збудовано його батьками у шлюбі за спільні кошти, тому це майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому частка його матері [PERSON] становить 1/2. Рішенням №22 виконавчого комітету Брюховицької селищної ради від 01 квітня 1994 року його батьку [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність для ведення підсобного господарства земельну ділянку [ADDRESS] площею 1000кв.м. У судовому засіданні 12 грудня 2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] подали заяву про зменшення позовних вимог та просили суд постановити рішення, яким: - визнати за ним, [PERSON], право власності на 1/4 частку будинку [ADDRESS]; - визнати за ним, [PERSON], право власності на 1/4 частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,0200га; - визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частку будинку [ADDRESS]: - визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,0400га. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на доводи, які викладені в позовній заяві та просили його задовольнити. В судовому засіданні 12 грудня 2016 року представник Брюховицької селищної ради Кубай Т.Є. не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник Третьої львівської державної нотаріальної контори в судове засідання жодного разу не з'явився, хоч про час і місце розгляд справи повідомлялись в установленому порядку, та надіслав на адресу суду лист, в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності. Представник органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації в судове засідання жодного разу не з'явився, хоч про час і місце розгляд справи повідомлялись в установленому порядку, та подав до суду заяву, з якої вбачається, що він просить проводити розгляд справи у його відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 грудня 1995 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №18. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]»(а.с.6). У свідоцтві про народження зазначено, що батьками [PERSON], який народився [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Батьками [PERSON], який народився [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). З копії технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду вбачається, що [PERSON] був власником будинку [ADDRESS] загальною площею 298,6кв.м. (а.с.10-13). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] на підставі рішення виконкому Брюховицької селищної ради від 18 лютого 1994 року №10 було передано у приватну власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], площею 0,0800га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.14). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.5). Згідно копії заповіту від 01.11.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Герасимів Р.Д. та зареєстровано у реєстрі за №2117 спадкоємцем всього майна [PERSON] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). У вищевказаному заповіті зазначено, що автомобіль марки «Volkswagen Golf», 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], він заповів своїй дружині [PERSON], а все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповідав у рівних частках своїм синам - [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] успадкувала автомобіль марки «Volkswagen Golf», 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.18). У судовому засіданні встановлено, що на момент подачі в Третю львівську державну нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом будинок [ADDRESS] був незавершений будівництвом і не зданий в експлуатацію. В матеріалах спадкової справи №1256/08 містяться довідки, які видані виконавчим комітетом Брюховицької селищної ради про те, що [PERSON], [PERSON] та їх діти - [PERSON] та [PERSON] проживали без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-6 спадкової справи № 1256/08). В силу ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Вищевказаною статтею передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Положеннями ст. ст. 391, 392 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved