Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ЛЕГБАНК» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, в якому просить стягнути з останнього 1 161 337 грн. 85 коп. заборгованості за кредитним договором № 04-01-08 КФ від 11.01.2008, з яких: 812 880 грн. 24 коп. кредитна заборгованість; 87 277 грн. 32 коп. заборгованість за процентами згідно кредитного договору; 231 036 грн. 15 коп. пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту згідно п.5.2 кредитного договору; 30 440 грн. 14 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами згідно п.5.2 кредитного договору. Крім того, Публічне акціонерне товариство «ЛЕГБАНК» просить стягнути з [PERSON] витрати з оплати судового збору в розмірі 3654 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог Публічне акціонерне товариство «ЛЕГБАНК» зазначило, що 11 січня 2008 року, між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04-01-08 КФ. На виконання умов вказаного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти, проте останній не виконує взятих на себе зобов'язань за вищевказаним кредитним договором щодо вчасного повернення суми кредиту та плати за його користування (відсотків), що призвело до виникнення заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Представник позивача Деркач С.С., в судовому засіданні підтримав позов з викладених в ньому підстав, просив позов задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 30, 35), про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 11 січня 2008 між Публічним акціонерним товариством «ЛЕГБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04-01-08 КФ, додаткову угоду №1 від 25.05.2009, додаткову угоду №2 від 19.08.2009, додаткову угоду №3 від 10.01.2011 та додаткову угоду №4 від 05.07.2013 (а.с. 6-15). Згідно умов договору та додаткових угод, які є невід'ємною частиною кредитного договору, [PERSON] були надані кредитні кошти в розмірі 813 000 грн. 00 коп. зі сплатою одноразової комісії за розрахунково-касове обслуговування при кредитуванні в розмірі 0,2% від суми кредиту в день його отримання та зі сплатою 16 % річних, далі згідно додаткової угоди №1 від 25.05.2009 - 20% річних. У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань, станом на 09.04.2015 виникла заборгованість, яка згідно наданого Публічним акціонерним товариством «ЛЕГБАНК» розрахунку (а.с. 20) становила 1 161 337 грн. 85 коп. заборгованості за кредитним договором № 04-01-08 КФ від 11.01.2008, з яких: 812 880 грн. 24 коп. кредитна заборгованість; 87 277 грн. 32 коп. заборгованість за процентами згідно кредитного договору; 231 036 грн. 15 коп. пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту згідно п.5.2 кредитного договору; 30 440 грн. 14 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами згідно п.5.2 кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України позичальник, що своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В свою чергу, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, визначено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати. Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, слід зазначити, що ч. 2 вказаної статті наголошує, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 3654 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved