Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У квітні 2014р. [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (Відповідач, Банк, ПАТ «ВіЕйБі) про захист прав споживача, стягнення суми депозитного вкладу та нарахованих відсотків. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.02.2014р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір строкового банківського вкладу № 745290/2014 (в доларах США) на строк 13 місяців під 12% річних, що передбачає щомісячну виплату відсотків по депозиту. З метою отримання відсотків та основної суми вкладу між сторонами було також укладено Договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] (в доларах США) від 13.02.2014р. У зв'язку з масовими затримками Відповідачем виплат по депозитним договорам з іншими вкладниками та одностороннім введенням банком мізерних лімітів на видачу готівки, 07.03.2014р. Позивач прийняв рішення про дострокове розірвання договору банківського вкладу № 745290/2014 (в доларах США), про що було заздалегідь письмово повідомлено Відповідача за 30 днів до дати розірвання договору у відповідній заяві від 07.03.2014., окремо, зазначивши, що Позивачем не погоджено стягнення комісії за дострокове розірвання вкладу, оскільки будь-які комісії, штрафи та інше не передбачено договором банківського вкладу. Також у заяві від 07.03.2014р. Позивач зазначив свої вимоги щодо повернення Відповідачем суми депозиту не пізніше 06.04.2014р. готівкою через касу ПАТ «ВіЕйБі Банк». Всупереч вимогам чинного законодавства, Відповідач, 0.04.2014р. розірвавши Договір строкового банківського вкладу № 745290/2014, повернув Позивачу суму 15 041,91 доларів США (із загальної суми депозиту 15 500,00 дол. США) шляхом зарахування коштів на депозитний рахунок «Для виплат», та безпідставно стягнув суму 460,94 дол. США комісії за дострокове повернення вкладу, що не відповідає умовам Договору строкового банківського вкладу. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з заявами про видачу коштів готівкою через касу, а також з заявою про переказ наявних коштів на інший рахунок Позивача в іншому банку, проте Відповідач без пояснення причин відмовив у видачі депозитних коштів з каси банку готівкою та не виконав платіжне доручення про переказ коштів на інший рахунок Позивача. З урахуванням уточнень до позовної заяви (а.с.37), Позивачка просила: - стягнути з Відповідача на її користь неповернуту суму банківського вкладу 15 502,85 доларів США, в тому числі 2,85 доларів США відсотків, нарахованих Відповідачем на рахунок Позивача [NUMBER] «Для виплат» за ставкою 0,1% річних від дати укладення банківського вкладу (13.02.2014р.) до дати його розірвання (07.04.2014р.); - стягнути з Відповідача на користь Позивача 126,15 доларів США, що становить 3% річних від простроченої суми вкладу за період з дати розірвання договору строкового банківського вкладу до 14.07.2014р. В судовому засіданні Позивач та представник Позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 лютого 2014 року між [PERSON] (Вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») було укладено договір банківського вкладу «З любов'ю VAB!. «Тринадцяти місячний»» № 745290/2014 (в доларах США) (далі - Договір-1) (а.с.8), предметом якого було розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «З любов'ю VAB!.» в доларах США на строк 13 місяців з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів. Відповідно до п.1.1., 1.3., 1.5. для обліку вкладу Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок [NUMBER], код банку 380537. Сума початкового вкладу 15 500,00 доларів США зі ставкою процентів в розмірі 12% річних. При достроковому закритті вкладу проценти за вкладом, перераховуються/нараховуються за неповний строк розміщення вкладу за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплаті процентів, оголошені на Інтернет-сайті Банку - www.vab.ua (п.1.6. Договору). Згідно п.п.2.1., 2.4. Договору, підписуючи договір, вкладник погоджується з викладеною пропозицією Банку щодо розміщення вкладником вкладу на умовах, встановлених цим Договором та Правилами відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк». Порядок припинення договору та закриття рахунку визначається Правилами. Водночас, 13 лютого 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] (в доларах США) (далі - Договір-2), предметом якого є відкриття на ім'я Вкладника іменного вкладного рахунка на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в доларах США [NUMBER], код банку 380537. Виплата процентів, нарахованих на Вклад на вимогу за ставкою 0,1 процентів річних, здійснюється згідно з умовами Договору та Правил (п.1.4. Договору-2). Відповідно до п.1.5. Договору-2, дата вимоги за договором - на першу вимогу Вкладника з урахуванням умов Правил. Судом встановлено, що Позивач виконав умови Договору банківського вкладу та вніс на депозитний рахунок банку [NUMBER] грошові кошти в сумі 15 500,00 доларів США, що підтверджується Квитанцією № 648901 від 13.02.2014р. (а.с.9). 07 березня 2014 року Позивачка звернулась до Банку з Заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу № 745290/2014 (а.с.11), в якій просила розірвати з 06.04.2014р. договір банківського вкладу (в доларах США) № 745290/2014 від 13.02.2014р. та виплатити суму вкладу в розмірі 15 500,00 доларів США та нараховані відсотки в дату розірвання договору банківського вкладу готівкою через касу ПАТ «ВіЕйБі Банк». У вказаній заяві, Позивачка зазначила, що вона не погоджується із списанням комісії за дострокове закриття вкладу. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що Правила відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк» станом на 07.03.2014р. та 06.04.2014р. не передбачали стягнення комісії за дострокове розірвання депозитного договору у разі повідомлення банку про намір дострокового закриття депозиту не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати розірвання Договору. Разом з тим, Позивачка зазначила, що комісія за дострокове повернення депозитного вкладу була передбачена в Правилах в пізніших редакціях, ніж дата укладення договору та дата подачі нею заяви про намір розірвати договір та обумовлену дату повернення вкладу. На підтвердження вказаних обставин Позивачка до позову додала роздрукований п.5.1.2.3. Правил, які були чинні станом на 13.02.2014. (а.с.22). Доказів зворотного матеріали справи не містять. З матеріалів справи вбачається, що Відповідач всупереч заяви Позивачки про дострокове розірвання договору з 06.04.2014р., яка була подана за 30 днів до дати розірвання договору - 07.03.2014р., тільки 07.04.2014р. припинив дію Договору № 745290/2014 від 13.02.2014р. та повернув Позивачці суму вкладу в розмірі 15 041,91 доларів США шляхом зарахування вказаних коштів на рахунок Позивачки «Для виплат» [NUMBER], стягнувши з Позивачки 460,94 доларів США комісії за дострокове повернення вкладу, що підтверджується випискою по депозитному рахунку з 13.02.2014р. по 07.04.2014р. (а.с.12), випискою по депозитному рахунку з 01.01.2014р. по 07.04.2014р. (а.с.13-17) та випискою по особовому рахунку з 13.02.2014р. по 07.04.2014р. (а.с.18-20). Разом з тим, Позивачка неодноразово зверталась до Відповідача з вимогами щодо сплати грошових коштів у доларах США в межах ліміту, встановленого Національним банком України, з іменного рахунку для виплат [NUMBER], код банку 380537, що підтверджується її заявами від 15.07.2014р.-18.07.2014р. (а.с.47-48). Окрім цього, Позивачка надала Відповідачу на виконання платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 09.04.2014р., яке було отримане представником банку 09.04.2014р. (а.с.23). На день розгляду справи, Відповідач не виконав вимоги Позивачки щодо повернення коштів шляхом видачі готівки з каси банку, в той же час відмовив у виконанні платіжного доручення на переказ коштів без пояснення причин. В судове засідання Відповідач свого представника не направив, заперечень чи пояснень по суті позовних вимог не надав, доказів правомірності своїх дій щодо списання комісії за дострокове повернення депозиту в сумі 460,94 долари США та фактичному не поверненні Позивачу його коштів на адресу суду не направив. Судом встановлено, що у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Договором, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договором банківського вкладу № 745290/2014 від 13.02.2014р. складає 15 502,21 доларів США, з яких - сума не повернутого банківського вкладу - 15 500,00 доларів США, сума нарахованих і невиплачених відсотків за ставкою 0,1% за неповний строк розміщення вкладу з 13.02.2014р. по 07.04.2014р. - 2,21доларів США, що підтверджується Випискою з вкладного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу, виданою самим Відповідачем Позивачу 07.04.2014р. (а.с.12). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленої при розгляді справи № 6-39цс13 (постанова від 20.11.2013) з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних за прострочення повернення суми депозитного вкладу підлягають частковому задоволенню в межах заявлених позивачем позовних вимог на час подачі уточнених позовних вимог, а саме в сумі - 124,87 доларів США за період з 08.04.2014р. по 14.07.2014р. (98 календарних днів). Враховуючи викладене вище, заслухавши пояснення Позивача, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 15 627,08 долари США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на день винесення рішення становить 187 574,97 грн. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору розмірі 1 875,75 грн. в дохід держави. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 610, 612, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України та

Outcome: partial