Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що позивач та відповідач від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейне життя не склалось, відповідач проживає окремо. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнено аліменти на утримання дітей, проте відповідач аліменти не сплачує, має заборгованість. Дітьми не цікавиться, будь - якої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Крім цього, відповідач має іншу сім'ю і дитину. На даний час діти проживають з своєю матір'ю - позивачкою і перебувають на її утриманні. В зв'язку з цим, позивач, враховуючи інтереси дітей звернулася до суду та просить позбавити [PERSON]. батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні прокурор Менської місцевої прокуратури позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Після перерви в судове засідання не з'явилась, просила розгляд справи проводити без її участі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні, просили суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей та стягнути з його на користь позивачки понесені нею судові витрати. Після перерви в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про можливість закінчення розгляду справи без їх участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме через оголошення в пресі (газета «Деснянська правда» № 7 від 16 лютого 2017 року). Представник органу опіки та піклування Петрівської сільської ради Сновського району в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Заслухавши думку прокурора, позивача та її представника, дослідивши письмові докази справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За приписами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вказаної постанови Пленуму передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до свідоцтв про народження - [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.11,12). Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, наданого держаним виконавцем ВДВС Менського РУЮ К.М.Мазур, станом на кінець 2016 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в розмірі 25525,4 грн. (а.с.33-34). З довідки Петрівської сільської ради Сновського району № 543 від 01.08.2016 року слідує, що [PERSON] на території Петрівської сільської ради не проживає, діти проживають з матір'ю і знаходяться на її утриманні (а.с.26). З довідки директора Петрівського НВК № 82 від 18.07.2016 року слідує, що діти [PERSON] та [PERSON] навчаються в Петрівському НВК, батько дітей [PERSON] участі у вихованні своїх дітей не приймає (а.с.27). Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] вбачається і з висновку органу опіки та піклування Петрівської сільської ради (а.с.29). Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30 липня 2011 року слідує, що [PERSON] та [PERSON] 30 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області зареєстрували шлюб (а.с.10). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по утриманню та вихованню своїх дітей та розцінює поведінку відповідача, як свідоме ухилення від виховання дітей та вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Положенням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаний з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину фахівця у галузі права. Витрати на правову допомогу позивача складають 3000 грн., що підтверджується журналами судового засідання (а.с.67,90), за участь у яких складають витрати в розмірі 107 грн., решта суми судових витрат підтверджується відповідними документами (а.с.43-45). Такий розмір судових витрат не виходить за межі встановлені Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до статті 88 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., за надання оголошення в пресі в розмірі 163,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. підлягають стягнення з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved