Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] визнати за ним право власності на 1/2 частини незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 33% та 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,1905 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою Одеської обласної психіатричної лікарні №2 відповідачка [PERSON] з 11 вересня 2012 року знаходиться на стаціонарному лікуванні у зазначеному лікувальному закладі, за станом здоров'я не може самостійно здійснювати представництво своїх інтересів у суді та брати участь у судовому засіданні. Для представництва інтересів відповідачки до участі у справі залучено прокуратуру Овідіопольського району Одеської області. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, а представник прокуратури позов визнала та проти його задоволення не заперечувала. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що згідно з договором дарування від 15 вересня 1994 року, який посвідчений державною нотаріальною конторою Овідіопольського районну Одеської області та зареєстрований у реєстрі за №2208, [PERSON] набула право власності на незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 33% за адресою: [ADDRESS] Призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку земельна ділянка площею 0,1905 га за зазначеною адресою належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю, який виданий Овідіопольською селищною радою 25 травня 2000 року та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13-90. Докази оспорення цього державного акту та визнання його недійсним суду не надані. [PERSON] померла у [INFO]. Позивач є сином, а відповідачка є донькою померлої [PERSON]. Сторони є спадкоємцями [PERSON] та на момент її смерті разом з нею проживали за адресою: [ADDRESS] Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 21 травня 2014 року позивач звернувся до Іллічівської міської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері [PERSON] Але у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на спірне майно нотаріусом було відмовлено через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів спадкодавця на спадкове майно. З урахуванням вищенаведених обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що спадкодавцю [PERSON] на час смерті дійсно належав незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 33% та земельна ділянка площею 0,1905 га за адресою: [ADDRESS], позивач вчасно та належним чином прийняв спадщину своєї матері [PERSON], тому цей позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved