Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

У жовтні 2019 позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом та просив суд: стягнути з відповідача представництва «Альпен Фарма АГ» на його користь суму збитків у розмірі 3 371 грн. 76 коп. спричинених дорожньо-транспортною пригодою, моральну шкоду в розмірі 1 600 грн. 00 коп. та судові витрати. В мотивування заявлених позовних вимог зазначив, що 04 вересня 2016 року на перехресті Харківського шосе та вул. Привокзальної в м.Києві сталася ДТП за участі автомобілів «Форд» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «КІА» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якої автомобіль «КІА» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] на праві власності, завдано механічних пошкоджень. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року справа № 753/17143/16-п [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП. Власником автомобіля, винної у ДТП особи, є Представництво «Альпен Фарма АГ», посилаючись на частину першої статті 1172 ЦК України, зазначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до договору купівлі-продажу від 12 червня 2013 року власником пошкодженого автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», що підтверджується полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/9791165. 28.11.2016 року ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «КІА» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 9 965,69 грн. Сума, яка була виплачена позивачу в якості страхового відшкодування, була зменшена за рахунок амортизаційного зносу, на який було зменшено страхове відшкодування, та не покрила повністю вартість робіт, що були виконані Відповідно до акту виконаних робіт №0000026501 від 15 грудня 2016 року, роботи з відновлювального ремонту були виконані на суму 12 763,60 грн. Страховиком ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» позивачу була виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 9 965,69 грн Частина суми була сплачена позивачем самостійно - 2 797,91 грн. Крім того, позивачем також було сплачено 573,85 грн. за визначення вартості збитків, завданих в результаті ДТП. Всього сума непокритого відшкодування складає 3 371,76 грн. Просить суд стягнути з відповідача різницю між страховою виплатою та завданими збитками в сумі 3 371,76 грн. (12 763,60 -9 965,69 грн ). Крім того, посилаючись, що в результаті ДТП позивачу завдано моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, яких вона зазнала через неможливість деякий час користуватися належним їй транспортним засобом. Родина має маленьку дитину, з якою складно було пересуватись громадським транспортом, що завдало її сім'ї багато незручностей, просив суд стягнути грошову компенсацію моральної шкоди в сумі 1 600,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ від 23 жовтня 2019 року визначено головуючим у справі суддю Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін. 22.01.2020 р. до суду подане клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі, з посиланням на те, що при зверненні до суду з позовом позивачем було визначено відповідачем - Представництво «Альпен Фарма АГ» одноосібно (яка не є юридичною особою) без зазначення юридичної особи. Згідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України АА №783980 від 17.01.2013 р. Представництво «Альпен Фарма АГ» не є окремою юридичною особою, а є відокремленим підрозділом юридичної особи. Отже, Представництво «Альпен Фарма АГ» до якої було заявлено позов, у відповідності до викладених вище норм чинного законодавства не має статусу юридичної особи, а відтак не є юридичною особою, а отже, не може набути процесуального статусу відповідача у справі. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Від представника відповідача 22 січня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилаючись на те, що для покладання на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов делікатної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою -роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). 05 квітня 2016 р. між відповідачем та [PERSON] був укладений трудовий договір, який діяв відповідно до п.1.2. зазначеного Договору до 30.06.2016 р. По закінченню строку дії договору, у подальшому [PERSON] був укладений новий трудовий договір від 29.06.2016 р., строком до 30.06.2017 р. Як вбачається з п.п. 2.5., 2.6 зазначених вище трудових договорів: «Працівнику встановлюється п`ятиденний робочий тиждень. Вихідні дні - субота та неділя». Трудовий розпорядок Представництва «Альпен Фарма АГ» визначений Правилами внутрішнього трудового розпорядку Представництва «Альпен Фарма АГ». Відповідно до п.11 Правил внутрішнього трудового розпорядку, які запроваджені для працівників Представництва «Альпен Фарма АГ» встановлений п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями - субота та неділя. З трудовим розпорядком, тобто з режимом роботи Представництва «Альпен Фарма АГ» [PERSON] була ознайомлена, що підтверджується її підписом. 04 вересня 2016 року припадає неділя є вихідним днем, то [PERSON] не виконувала трудові обов`язки, в момент вчинення ДТП, що також підтверджується табелем обліку використання робочого часу у вересні 2016 р. Таким чином [PERSON] вчинила ДТП під час керування службового автомобіля не у зв`язку та не під час виконання свої трудових обов`язків, поза робочим часом, а тому відповідати за заподіяну шкоду позивачу повинен сам водій транспортного засобу, а не власник автомобіля. Окрім того зазначає, що позивач в позовній заяві зазначає, що йому не в повному обсязі відшкодована Страховиком шкода, завдана внаслідок ДТП, а тому різницю між розміром вартості відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням у сумі 2 797,91 грн (12 763,60 грн. - 9965,69 грн.) повинен відшкодувати відповідач. На день скоєння ДТП, 04 вересня 2016 року, цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу «Форд» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», що підтверджується полісом №АІ/9791165 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 25 червня 2016 року по 24 червня 2017 року включно. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, зазначеного в правовому висновку викладений ВП ВС в постанові від 04 липня 2018 року справа №755/18006. Як вбачається з п.3.2. генерального договору №015-006083/001ОЦВ від 10.05.2016р. про обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн. Позивач зазначив, що розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля після ДТП становить 12 763,60 грн, та просить стягнути з відповідача 2 797,91 грн. Заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди покривається визначеним лімітом відповідальності страховика-ПрАТ Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС». Отже, страховик відповідальної особи, яка винна у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Відповідач вважає, що підстави для стягнення з нього шкоди відсутні просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Також зауважує, що позивачем не доведені вимоги в частині стягнення компенсації моральної шкоди. Щодо стягнення судових витрат за надання позивачу професійної правової допомоги адвокатським об`єднанням «Регіональний союз адвокатів» в матеріалах справи відсутні докази, зокрема відсутній договір про надання правової допомоги, опис робіт, виконаних адвокатом, акт виконаних робіт, квитанція про оплату позивачем гонорару. Вважає, що розмір витрат за надання позивачу правової допомоги вважає не співмірним із розміром заявлених вимог, та недоведеним. Ухвалою від 28.01.2020 року подальший розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 08.07.2020 р. до суду подане клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача у справі Представництво «Альпен Фарма АГ» на материнську компанію «Альпен Фарма АГ» (AlpenPharmaAG, Casinoplatz 2,3011 Bern, Switzerland). Ухвалою суду від 08.07.2020 р. замінено відповідача з Представництво «Альпен Фарма АГ» на материнську компанію «Альпен Фарма АГ» (Швейцарія). 23.09.2020 р. позивач подав до суду уточнену позовну заяву де замінено відповідача Представництво «Альпен Фарма АГ» в Україні на «Альпен Фарма АГ» (Швейцарія) (AlpenPharmaAG, Casinoplatz 2,3011 Bern, Switzerland) так як юридичною особою є «Альпен Фарма АГ» (Швейцарія), а Представництво «Альпен Фарма АГ» в Україні є його відокремленим підрозділом. 13 листопада 2020 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву у якому просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва суду від 08.11.2020 р. залучено в якості третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС». 05 лютого 2021 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про застосування строків позовної давності. Позивач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористався. Представник позивача - адвокат [PERSON]., в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав та мотивів викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судових засіданнях заперечував проти заявленого позову з підстав та мотивів викладених у поданому відзиві. В судове засідання призначене на 11.05.2021 року не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову з підстав та мотивів викладених у поданих письмових поясненнях. Просив задовольнити клопотання відповідача щодо наслідків пропуску строку позовної давності до позивача та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення № 753/17143/16-п [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. З тексту постанови вбачається, що 04 вересня 2016 року о 15:00 год. на перехресті вул.Харківське шосе - вул. Привокзальна в м.Києві [PERSON] не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем «КІА» д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила п.12.1, п.13.1 ПДР (а.с.173). Власником автомобіля, винної у ДТП особи, є відповідач. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до договору купівлі-продажу від 12 червня 2013 року власником пошкодженого автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», що підтверджується полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/9791165 (а.с.124). Згідно звіту №669-2016 про оцінку колісного транспортного засобу проведеного ТОВ «Незалежною експертно-асистуючою компанією» від 24.11.2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER] становить 9 965,69 грн (а.с.159-170). На підставі страхового акту №59567/1 від 28.11.2016 р. та Полісу №АІ/9791165 від 25.06.2016ПрАТ Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» виплатила за заявою страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у загальному розмірі 9 965,69грн, що підтверджується наказом про виплату страхового відшкодування №59567/1/1 від 28.11.2016 року, страховим актом №59567/1 від 28.11.2016 року, розрахунком страхового відшкодування (а.с.149-151). Як зазначав позивач, сума, яка була виплачена позивачу в якості страхового відшкодування, була зменшена за рахунок амортизаційного зносу, на який було зменшено страхове відшкодування, та не покрила повністю вартість робіт, що були виконані Відповідно до акту виконаних робіт №0000026501 від 15 грудня 2016 року, роботи з відновлювального ремонту були виконані на суму 12 763,60 грн. (а.с.7) Частина суми була сплачена страховиком ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» позивачу в розмірі 9 965,69 грн., а суму 2279,91 грн. Позивачем було сплачено самостійно. Також позивачем сплачено 573,85 грн за визначення вартості збитків завданих в результаті ДТП, що підтверджується актом виконаних робіт №0000024376 від 07.09.2016 року (а.с.16). Звертаючись до суду з позовними вимогами до «Альпен Фарма АГ» як власника джерела підвищеної небезпеки, позивач посилався на положення ст.1172 ЦК України, та просив суд стягнути 3 371,76 грн., як різницю між фактичними витратами на відновлення пошкодженого транспортного засобу та виплаченим страховим відшкодуванням, а також 1600,00 грн моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала . Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, яка узгоджується з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.8 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні відповідач заперечував, що ДТП мало місце саме під час виконання трудових обов`язків працівником [PERSON] . Як убачається з наданих відповідачем доказів, 05 квітня 2016 р. між відповідачем та [PERSON] був укладений трудовий договір, який діяв відповідно до п.1.2. зазначеного Договору до 30.06.2016 р. По закінченню строку дії договору, у подальшому [PERSON] був укладений новий трудовий договір від 29.06.2016 р., строком до 30.06.2017 р. Як вбачається з п.п. 2.5., 2.6 зазначених вище трудових договорів: «Працівнику встановлюється п`ятиденний робочий тиждень. Вихідні дні - субота та неділя». Трудовий розпорядок Представництва «Альпен Фарма АГ» визначений Правилами внутрішнього трудового розпорядку Представництва «Альпен Фарма АГ». Відповідно до п.11 Правил внутрішнього трудового розпорядку, які запроваджені для працівників Представництва «Альпен Фарма АГ» встановлений п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями - субота та неділя. З трудовим розпорядком, тобто з режимом роботи Представництва «Альпен Фарма АГ» [PERSON] була ознайомлена, що підтверджується її підписом. 04 вересня 2016 року (дата ДТП) припадає неділя є вихідним днем, то [PERSON] не виконувала трудові обов`язки, в момент вчинення ДТП, що також підтверджується табелем обліку використання робочого часу у вересні 2016 р. У правовій позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.09.2016 р. справа №6-933цс16 зазначено, що відповідно до частини першої ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручаються юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. У разі завдання шкоди працівником діями, що за своїм змістом не випливають з виконання ним трудових (службових) обов`язків, не виникає відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, спричинену вказаним працівником. Він повинен сам відшкодувати цю шкоду на загальних підставах делікатної відповідальності (ст.1166 ЦУ України). В ході розгляду справи не встановлено, що ДТП 04.09.2016 року було вчинено [PERSON] саме під час виконання нею трудових обов`язків, а тому суд відмовляє в задоволенні позову до «Альпен Фарма АГ» в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed