Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі по тексту - АТ «Ощадбанк», банк, позивач) в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, клієнт) про стягнення суми кредитної заборгованості у загальному розмірі 1 830,89 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 08 січня 2015 року між сторонами укладено договір № 2171211 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за умовами якого позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та видав платіжну картку типу VISA Classic 10 грн. 12 лютого 2015 року сторони підписали додатковий договір № 1 до Договору № 2171211, за умовами якого позивач встановив на платіжній картці відповідача кредит в сумі 1 000 грн. на строк, що відповідає строку дії платіжної картки, зі сплатою 28% річних щомісячно, а за несанкціонованим овердрафтом - 35% річних. Банк належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені договором та надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач порушив умови договору щодо повернення коштів та сплати процентів за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 1 830,89 грн. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] викликався до суду в порядку, встановленому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте в судове засідання він не з'явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав Зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та неподання ним відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 08 січня 2015 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір № 2171211 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за умовами якого позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та видав платіжну картку типу VISA Classic 10 грн. (а.с. 6, 7-10). 12 лютого 2015 року сторони підписали додатковий договір № 1 до Договору № 2171211, за умовами якого позивач встановив на платіжній картці відповідача кредит у сумі 1000 грн. на строк, що відповідає строку дії платіжної картки, зі сплатою 28% річних щомісячно, а за несанкціонованим овердрафтом - 35% річних (а.с. 11). Сторони договору погодили, що його невід'ємними частинами є додатки до договору, зокрема, «Тарифи за користування платіжною карткою, відкритою по пакету», «Правила користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк» (пункт 3.4. додаткового договору). Враховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір кредитування рахунку, який за своєю юридичною природою є договором приєднання, умови якого встановлені банком в Правилах користування платіжними картками і Тарифах за користування платіжними картками. Такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання клієнта до запропонованого договору в цілому. Пунктом 4.2 додаткового договору передбачено, що клієнт має право скористатись кредитом у разі відсутності власних коштів на рахунку на умовах та у розмірі, визначених договором та Правилами. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на відповідний строк дії нової платіжної картки, при цьому повне погашення кредиту на дату випуску нової платіжної картки не вимагається. Відповідно до пункту 4.4 додаткового договору клієнт зобов'язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором. У разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином та надав відповідачу кредит в узгодженому сторонами розмірі, а відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв'язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. 28 квітня 2017 р. позивач направив відповідачу лист-вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором у тридцятиденний строк (а.с. 13), проте вказана вимога залишилася без реагування. Згідно з наданим позивачем розрахунком загальний розмір заборгованості відповідача станом на 02 серпня 2017 р. становить 1830,89 грн., що включає: основну заборгованість (прострочену) в сумі 997,20 грн.; проценти за користування кредитом (строкові) в сумі 22,48 грн.; проценти за користування кредитом (прострочені) в сумі 501,56 грн.; пеню за прострочену заборгованість в сумі 202,56 грн.; інфляційні втрати, нараховані на прострочену суму заборгованості за кредитом, в сумі 103,91 грн.; три проценти річних в сумі 23,18 грн. (а.с. 14). Відповідно до положень статті 1069 ЦК України права і обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 цього Кодексу, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. За приписом частини 2 статті 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. Боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України). Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального законувимоги АТ «Ощадбанк» суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх в повному обсязі. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved