Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

у жовтні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у зв'язку з ухиленням [PERSON] від виконання зобов'язань по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON],[INFO] в період часу із 01.02.2009 року по 31.12.2014 року було призначено та виплачено тимчасову державну соціальну допомогу дитині, батьки якої ухиляються від сплати аліментів у розмірі 22389,90 грн. Дані кошти підлягають відшкодуванню за рахунок платника аліментів [PERSON], який в добровільному порядку відмовляється це зробити. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в особі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві грошові кошти в розмірі 22389,90 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову вказавши, що [PERSON] ввела в оману органи виконавчої служби та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві, надавши недостовірну інформацію з приводу неотримання нею аліментів та таким чином незаконно оформила та отримувала тимчасову державну соціальну допомогу. Так, його мати [PERSON], щомісячно, за рахунок власних коштів сплачувала аліменти на утримання його сина в розмірі 200 грн. та передавала ці гроші останньому. При цьому, державний виконавець проявив бездіяльність та не вживав заходів щодо встановлення наявності у нього майна, будь - якого іншого прибутку, на яке можна звернути стягнення в рахунок сплати аліментів, не займався його розшуком, встановленням його місця знаходження. Окрім цього, в період часу із 22.06.2009 по 10.06.2014 він знаходився в місцях позбавлення волі, а тому сплачувати аліменти не міг. Представник третьої особи Октябрського відділу ДВС Полтавського міського управління юстиції Магда І.Г. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, вказавши, що 16.07.2008 року державним виконавцем Октябрського відділу ДВС Полтавського МУЮ відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1322, виданого 13.02.2006 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення аліментів у розмірі ? частини доходу [PERSON] на користь [PERSON] У зв'язку із неотриманням аліментів стягувачу [PERSON] видавалися (01.01.2008 - 05.08.2008), ( 01.06.2008 - 01.12.2008), (01.01.2008 - 01.02.2009), (01.02.2009 - 01.08.2009), (01.08.2009 - 01.02.2010), (01.02.2010 - 31.07.2010), (01.08.2010 - 01.02.2011), ( 01.08.2011 - 01.02.2012), (01.08.2012 - 01.02.2013) за підписом начальника Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ довідки про неотримання аліментів. 29.09.2009, 23.03.2010, 13.09.2010 року на адресу виконавчої служби із Управління праці та соціального захисту населення надійшли повідомлення про те, що [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на їх утримання. 27.05.2010 року старшим державним виконавцем Лавріненко О.А. зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1322, виданого 13.02.2006 року Октябрським районним судом м.Полтави, у зв'язку із призначенням державної допомоги відповідно до постанови КМУ № 189 від 22.02.2006 року з 01.02.2010 р. по 31.07.2010 р. 03.09.013 здійснено вихід державного виконавця за місцем проживання боржника [PERSON], однак останній вдома був відсутній. Жодної заяви чи підтверджуючих даних про сплату аліментів, про офіційне працевлаштування боржника чи про перебування [PERSON] в місцях позбавлення волі до відділу не надходило, оскільки останній сам був зобов'язаний надавати дану інформацію виконавчій службі. Станом на 18.12.2014 року загальна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина становить 49059, 13 грн. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, участі у його вихованні не приймав. Скориставшись своїм правом, вона звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. З цією метою, виконавча служба надавала їй достовірні довідки про несплату аліментів, які вона надавала до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві. мати відповідача [PERSON] декілька разів давала її сину власні грошові кошти в розмірі 200 грн., які не вона не вважала аліментами. Суд, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку: рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 13.02.2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму доходів громадян до повноліття дитини, починаючи з 25 січня 2006 року. Рішенням Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м.Полтаві ради [PERSON] призначалась у період часу з 01.02.2009 року по 31.12.2014 року тимчасова державна допомога на утримання дитини, у зв'язку з ухиленням [PERSON] від виконання зобов'язань по сплаті аліментів.( а.с.19, 23,27, 31, 35, 38, 41,45,49). Згідно наданого розрахунку, за період часу із 01.02.2009 року по 31.12.2014 року [PERSON] виплачено тимчасову державну допомогу дитині, батьки якої ухиляються від сплати аліментів у розмірі 22389,90 грн. Розмір нарахованої тимчасової державної допомоги сторонами не оспорюється. Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з вимогою в добровільному порядку повернути виплачену тимчасову державну допомогу в розмірі 22389,90 грн., однак останній відмовився це зробити. (а.с.62). Частиною 10 ст. 181 СК України визначено, що суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що позивачем у період часу з 01.02.2009 року по 31.12.2014 року призначено та виплачено [PERSON] тимчасову державну допомогу у розмірі 22389,90 грн., у зв'язку з ухиленням відповідача [PERSON] від сплати аліментів на утримання своєї дитини. Суд не приймає до уваги доводів відповідача в тій частині, що [PERSON] ввела в оману органи виконавчої служби та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві, надавши недостовірну інформацію з приводу неотримання нею аліментів та таким чином незаконно оформила та отримувала тимчасову державну соціальну допомогу дитині, батьки якої ухиляються від сплати аліментів. У судовому засіданні допитана як свідок [PERSON], яка показала, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, участі у його вихованні не приймав. Скориставшись своїм правом, вона звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. З цією метою, виконавча служба надавала їй достовірні довідки про несплату аліментів, які вона надавала до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві. Мати відповідача [PERSON] декілька разів давала її сину власні грошові кошти в розмірі 200 грн., які не вона не вважала аліментами. Свідок [PERSON] показала суду, що являється матір'ю відповідача та протягом перебування її сина в місцях позбавлення волі ( з 22.06.2009 року по 10.06.2014) із своїх власних коштів надавала матеріальну допомогу особисто онуку в розмірі 200 грн., щомісячно, вважаючи, що таким чином вона сплачує аліменти замість свого сина [PERSON] Однак, суд не приймає до уваги доводів свідка [PERSON], оскільки будь - яких документальних даних щодо сплати вказаних нею грошових коштів суду не надано. При чому, судовим рішенням обов'язок сплачувати аліменти покладено на відповідача [PERSON], а не на його матір, а тому грошові кошти, які свідок давала особисто від себе своєму онукові суд не вважає аліментами. Окрім цього, свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що являється сином відповідача та вказав на той факт, що його бабуся [PERSON] іноді (точної кількості разів і періодичності не пам'ятає) особисто від себе давала йому грошові кошти у розмірі 200 грн. Одночасно суд не приймає до уваги доводів відповідача в тій частині, що державний виконавець проявив бездіяльність, внаслідок якої не займався встановленням належного йому майна, доходів, його місця знаходження, не прийняв до уваги його місцезнаходження в місцях позбавлення волі та неможливості сплачувати аліменти. Так, в порядку ст. 383 ЦПК України відповідач скористався своїм право на звернення до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця з цих же доводів. 10.03.2016 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави скарга [PERSON] залишена без задоволення, протиправність бездіяльності державного виконавця не встановлено. Із пояснень третьої особи представника Октябрського відділу ДВС Полтавського міського управління юстиції Магда І.Г. встановлено та підтверджено матеріали справи, що 16.07.2008 року державним виконавцем Октябрського відділу ДВС Полтавського МУЮ відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1322, виданого 13.02.2006 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення аліментів у розмірі ? частини доходу [PERSON] на користь [PERSON] У зв'язку із неотриманням аліментів стягувачу [PERSON] видавалися (01.01.2008 - 05.08.2008), ( 01.06.2008 - 01.12.2008), (01.01.2008 - 01.02.2009), (01.02.2009 - 01.08.2009), (01.08.2009 - 01.02.2010), (01.02.2010 - 31.07.2010), (01.08.2010 - 01.02.2011), ( 01.08.2011 - 01.02.2012), (01.08.2012 - 01.02.2013) за підписом начальника Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ довідки про неотримання аліментів. 29.09.2009, 23.03.2010, 13.09.2010 року на адресу виконавчої служби із Управління праці та соціального захисту населення надійшли повідомлення про те, що [PERSON] призначено тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на їх утримання. 27.05.2010 року старшим державним виконавцем Лавріненко О.А. зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1322, виданого 13.02.2006 року Октябрським районним судом м.Полтави, у зв'язку із призначенням державної допомоги відповідно до постанови КМУ № 189 від 22.02.2006 року з 01.02.2010 р. по 31.07.2010 р. 03.09.013 здійснено вихід державного виконавця за місцем проживання боржника [PERSON], однак останній вдома був відсутній. Станом на 18.12.2014 року загальна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина становить 49059, 13 грн. Згідно довідки про звільнення від 10.06.2014 року, виданої Полтавською виправною колонією № 64 [PERSON] відбував покарання в установах Державної кримінально - виконавчої служби із 22.06.2009 року по 10.06.2014 року. Звільнений згідно ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 02.06.2014 року на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про амністію» у 2014 році. Таким чином, судом встановлено, що за період нарахування та отримання державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, а саме в період з 01.02.2009 року по 31.12.2014 року, відповідач [PERSON] ухилявся від сплати аліментів, внаслідок чого станом на 18.12.2014 року існує заборгованість 49059, 13 грн. У відповідності до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року № 189 позивач призначив та виплачував [PERSON] дану допомогу, розмір якої за період часу з 01.02.2009 по 31. 12.2014 року становить 22389, 90 грн. З урахуванням положень ч.10 ст. 181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved