Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 21 листопада 2007 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 77.1/АА-00198.07.2, відповідно до умов якого банк відкрив йому відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 28800,00 доларів США терміном по 21 листопада 2014 року з метою купівлі автомобіля «Skoda Superb Classic» та сплати страхових платежів. Посилаючись на те, що відповідачем не було надано в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, зокрема, у договорі не зазначено порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами норматино-правових актів Національного банку; базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що повязані з наданням, обслуговуванням ті погашенням кредиту, у тому числі комісії за розрахунково-касове обслуговування, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним; умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування до нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт); тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у звязку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів та п.п. 3.1, 3.4 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупної вартості кредиту», затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (далі Правила), позивач просить визнати недійсним кредитний договір № 77.1/АА-00198.07.2 на підставі ст.ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що при підписанні кредитного договору банком був наданий та підписаний позичальником додаток № 1 до кредитного договору про детальний розпис сукупної вартості продукту, а також позивач власноручно зазначив у кредитному договорі, що він до моменту його укладення в письмовій формі повідомлений про всі умови кредитування, передбачені п. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом. У звязку з наведеним вважає позов безпідставним і просила відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 21 листопада 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», укладено кредитний договір № 77.1/ АА-00198.07.2, відповідно до умов якого банк відкрив позивачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 28800,00 доларів США терміном по 21 листопада 2014 року з метою купівлі автомобіля «Skoda Superb Classic» та сплати страхових платежів (п.п. 1.1, 1.2 договору). Згідно п. 7.9 кредитного договору, позичальник, підписуючи цей договір, підтверджує, що він отримав в письмовій формі та ознайомився з інформацією, наданою банком про умови кредитування, вартість супутніх послуг, орієнтовну сукупну вартість кредиту. Детальний розпис сукупної вартості кредиту наведено в Додатку 1 до цього договору. На сторінці 4 кредитного договору у графі «Заповнюється позичальником власноручно» мається запис слідующого змісту: «Я [PERSON] підтверджую, що до моменту укладення цього договору в письмовій формі повідомлений про всі умови кредитування, передбачені п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Один оригінальний примірник кредитного договору отримав 21.11.2007». У додатку 1 до кредитного договору № 77.1/АА-00198.07.2 зазначено детальний розпис сукупної вартості кредиту та графік платежів. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Згідно з положеннями ч.ч. 1-3, 5 та 6\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.\~\~ Відповідно до ч. 1 та 3\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на наведене суд вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин щодо невідповідності кредитного договору вимогам ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 3.1, 3.4 Правил, на які він посилаться як на піставу своїх вимог, оскільки його твердження про те, що перед укладенням договору банком\~не було надано йому як споживачу фінансової послуги всієї повноти необхідної інформації, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються\~\~змістом кредитного договору та додатку 1 до нього, а також власноручним записом у кредитному договорі про отримання в письмовій форми інформації про умови кредитування, а тому суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed