Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ містобудування та архітектури Павлоградської міської ради, про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, в подальшому уточнивши позовні вимоги, в якій просила суд виділити їй в натурі належну їй 1/2 частину нежилого приміщення із спільного майна, яке розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового будинку по [ADDRESS], а саме 129,1 кв.м., яка складається з кладової, прим. № 1, площею 4.4 кв.м; кабінету, прим. № 2, площею 18,7 кв.м; кабінету, прим. № 3, площею 9,7 кв.м; кабінету, прим. № 4, площею 22,3 кв.м; тамбуру, прим. № 5, площею 2,4 кв.м; коридору, частина прим. № 6, площею 39,4 кв.м; кабінету, прим. № 16, площею 18,3 кв.м; санвузлу, прим. № 17, площею 4,4 кв.м; кладової, прим. № 18, площею 2,1 кв.м; коридору, прим. № 19, площею 4,0 кв.м; котельної, прим. № 20, площею 3,4 кв.м., як окремий об'єкт нерухомого майна; виділити співвласникам [PERSON], [PERSON], відповідно до їх часток, 139,3 кв.м нежилого приміщення, яке розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового будинку по [ADDRESS], а саме: кабінет, прим. № 7, площею 11,3 кв.м; санвузол, прим. № 8, площею 3,1 кв.м; санвузол, прим. № 9, площею 4,1 кв.м; душову, прим. № 10, площею 6,3 кв.м; роздягальну, прим. № 11, площею 9,7 кв.м; коридор, прим. № 12, площею 10,8 кв.м; кладову, прим. № 13, площею 3,1 кв.м; коридор, частину прим. № 6, площею 19,6 кв.м; кабінет, прим. № 14, площею 41,8 кв.м; кабінет, прим. № 15, площею 29,5 кв.м; припинити право спільної часткової власності на 1/2 частину нежилого приміщення, а саме 129,1 кв.м., яка складається з кладової, прим. № 1, площею 4.4 кв.м; кабінету, прим. № 2, площею 18,7 кв.м; кабінету, прим. № 3, площею 9,7 кв.м; кабінету, прим. № 4, площею 22,3 кв.м; тамбуру, прим. № 5, площею 2,4 кв.м; коридору, частина прим. № 6, площею 39,4 кв.м; кабінету, прим. № 16, площею 18,3 кв.м; санвузлу, прим. № 17, площею 4,4 кв.м; кладової, прим. № 18, площею 2,1 кв.м; коридору, прим. № 19, площею 4,0 кв.м; котельної, прим. № 20, площею 3,4 кв.м., яке розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового будинку по [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що вона придбала 1/2 частину нежилого приміщення, площею 268,4 кв.м, яке розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового будинку по [ADDRESS]. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить по 1/4 частині зазначеного нежилого приміщення. Між ними, як співвласниками цього майна, виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження майна і угоди про спосіб виділення в натурі її частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. Відповідно до висновку № 5 судової будівельно-технічної експертизи від 12.02.2015 року можливо поділити зазначене нежиле приміщення в натурі між власниками згідно їх часток. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не повідомили суд про причини не явки, хоча були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідачі суду не надали. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду та погоджується з висновком № 5 від 12.02.2015 року судової будівельно-технічної експертизи. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне: Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу приміщення медико-діагностичного центру від 28 вересня 2010 року позивачка [PERSON] є власником 1/2 частини нежилого приміщення, площею 268,4 кв.м, яке розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового будинку по [ADDRESS]. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить по 1/4 частині зазначеного нежилого приміщення. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Отже, правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормою ст. 364 ЦК України. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Відповідно до висновку № 5 судової будівельно-технічної експертизи від 12.02.2015 року можливо поділити нежиле приміщення медично-діагностичного центру, площею 268,4 кв.м, яке розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового будинку по [ADDRESS] в натурі між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] згідно їх часток, відповідно до договору купівлі-продажу приміщення медично-діагностичного центру від 28.09.2010 року, а саме: виділити співвласникові [PERSON] кладову, прим. № 1, площею 4.4 кв.м; кабінет, прим. № 2, площею 18,7 кв.м; кабінет, прим. № 3, площею 9,7 кв.м; кабінет, прим. № 4, площею 22,3 кв.м; тамбур, прим. № 5, площею 2,4 кв.м; коридор частина прим. № 6, площею 39,4 кв.м; кабінет, прим. № 16, площею 18,3 кв.м; санвузол, прим. № 17, площею 4,4 кв.м; кладову, прим. № 18, площею 2,1 кв.м; коридор, прим. № 19, площею 4,0 кв.м; котельную, прим. № 20, площею 3,4 кв.м. Всього в приміщенні виділити 129,1 кв.м. Співвласникам [PERSON], [PERSON], відповідно до їх часток, можливо виділити: кабінет, прим. № 7, площею 11,3 кв.м; санвузол, прим. № 8, площею 3,1 кв.м; санвузол, прим. № 9, площею 4,1 кв.м; душову, прим. № 10, площею 6,3 кв.м; роздягальну, прим. № 11, площею 9,7 кв.м; коридор, прим. № 12, площею 10,8 кв.м; кладову, прим. № 13, площею 3,1 кв.м; коридор, частину прим. № 6, площею 19,6 кв.м; кабінет, прим. № 14, площею 41,8 кв.м; кабінет, прим. № 15, площею 29,5 кв.м. Всього в приміщенні виділити 139,3 кв.м. Для здійснення ізольованого порядку користування нежилим вбудованим приміщенням медико-діагностичного центру необхідно в коридорі (прим. № 6) влаштувати перегородку, розділивши коридор на два приміщення: площею 39,4 кв.м та площею 19,6 кв.м. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість провести поділ нежилого приміщення, площею 268,4 кв.м, яке розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового будинку по [ADDRESS] та виділити в натурі [PERSON] ту частину зазначеного приміщення, яка відповідає розміру її частки у спільній власності, оскільки такий поділ технічно можливий. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів необхідно стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 795,49 грн., витрати за проведення експертизи в розмірі 1 500,00 грн., витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів у розмірі 630,00 грн., а всього 2 925,49 грн.

Outcome: approved