Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, у якому просив: визнати за ним право власності на 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS] , що відповідно складає 1/3 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його матері [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є єдиним спадкоємцем, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на 1/12 частки житлового будинку [ADDRESS] , що відповідно складає 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на житло №142 від 14 січня 1994 року, виданого Управлінням соціальних підрозділів ВО « Кривбасруда», за розпорядженням від 14 грудня 1993 року на 1/2 частину будинку «А» з господарчими побудовами: «З» сарай, «Г» гараж, «В» вбиральня, «бб» літня кухня, квартири [ADDRESS] спільного заселення будинку [ADDRESS] , 08 грудня 2011 року на підставі розпорядження УБЖП №818 проведено виправлення 1/2 частини на 1/4 частину домоволодіння, що відповідає дійсності. Домоволодіння [ADDRESS] складається із чотирьох окремих ізольованих квартир. Кожна з квартир займає 1/4 ідеальну частину домоволодіння, що підтверджується Актом ідеальних часток від 04 жовтня 2005 року виданого КП ДОР «Криворізьке БТІ». Всі ці фактичні обставини підтверджуються витягом з реєстру прав власників на нерухоме майно. 19 вересня 2019 року позивач звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, проте постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркача Я.В. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, через суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а саме щодо типу об`єкта (будинок) чи окрема його квартира, що унеможливлює внесення відповідних відомостей в Державний реєстр прав на нерухоме майно. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутися до суду за захистом. Ухвалою судді від 10.10.2019 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 12.11.2019 року. 12.11.2019 року розгляд справи було відкладено на 17.12.2019 року в зв`язку з неявкою однієї із сторін у судове засідання та відсутністю відомостей щодо вручення (невручення) судової повістки. В судовому засіданні 17.12.2019 року ухвалою суду витребувано копію спадкової справи. Розгляд справи було відкладено на 20.01.2020 року. 20.01.2020 року розгляд справи було відкладено на 18.03.2020 року в зв`язку з відсутністю відомостей щодо отримання копії позовної заяви та судової повістки відповідачами. 18.03.2020 року сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Також до суду надійшли письмові заяви та розписки відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі, наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду невідомо. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву та просив задовольнити позов. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що після смерті матері позивача відкрилася спадщина, а саме: 1/12 частки житлового будинку [ADDRESS] , що відповідно складає 1/3 частку квартири [ADDRESS] , вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 5 зворотна сторона, 7, 8, 10-11). Згідно копії спадкової справи № 627/2011 [PERSON] 25.11.2011 року звернувся до Шостої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] [INFO] , як такий, що прийняв спадщину, будучи зареєстрованим та проживаючи разом з померлою на час відкриття спадщини за однією адресою. Пункт 4.18.\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого Наказом\~Міністерства юстиції\~України від22.02.2012 року №296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. 19 вересня 2019 року постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. відмовлено заявнику [PERSON] представнику спадкоємця [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру у зв`язку з наявними суперечностями між\~заявленими та\~вже зареєстрованими\~речовими правами\~на нерухоме\~майно,\~а саме\~щодо типу\~об`єкта (будинок)\~чи окрема\~його квартири,\~що унеможливлює\~внесення відповідних\~відомостей в\~Державний реєстр\~прав на\~нерухоме майно (а.с. 10-11). В матеріалах справи повністю знайшов своє підтвердження факт, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , який у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг з поважних причин. Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За нормами ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~- у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки позивач наполягає на задоволенні позову, а відповідачі не заперечують проти цього та визнають позов, і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved