Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У квітні 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» пред'явило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що 19 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 490924091 на суму 17264,13 грн. строком до 18 вересня 2016 року, з виплатою кредиту щомісяця частинами зі сплатою за користування коштами 39,9% річних згідно графіку, проте відповідачем в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, а у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредиту, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом станом на 24 лютого 2016 року в сумі 14425,07 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 10978,12 грн., заборгованості за відсотками в сумі 2246,95 грн., штрафу - 1200,00 грн., а також покласти на відповідача судові витрати у справі в сумі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, у поданій через канцелярію суду заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причин не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 17 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №490924091, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.4-9), за умовами якого, що є обов'язковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику кошти в сумі 17264,13 грн. зі сплатою за користування ними 39,9% річних строком до 18 вересня 2016 року для сплати платежів з виконання зобов?язань позичальника за договором про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки VISA Альфа-Банк з відновлювальною кредитною лінією фізичної особи-резидента (п.2.1-2.4 розділу 1 договору) За умовами цього договору [PERSON], одержавши від банку у власність кошти в сумі 17264,13 грн. шляхом перерахування на картку на рахунок [NUMBER], що об'єктивно підтверджується випискою з особового рахунку останньої (а.с.13), зобов'язалася використовувати кошти за цільовим призначенням, повернути банку кредит у строк до 18 вересня 2016 року, сплативши відсотки за користування кредитом, комісійну винагороду банку, здійснюючи виплати щомісячно частинами у порядку і строки, встановлені договором у п.2.6, п.2.8 та Графіком платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг в розмірі 1055,13 грн. на місяць (п.2.8, 3, 4 розділу 1 договору, графік платежів на а.с. 7-зворот-8). За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Пунктом 15 розділу 2 договору передбачено право банку достроково вимагати (в тому числі в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов'язань з повернення кредиту у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць. Досудова вимога ПАТ «Альфа-Банк» за вих. №25592-102 б/б від 21 березня 2016 року про погашення заборгованості протягом 30 календарних днів з дня відправлення вимоги та протягом 3-х днів з дня отримання вимоги, направлена банком за даними поштового реєстру рекомендованих поштових відправлень 22 березня 2016 року, залишена без виконання (а.с.14, 15). З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.12). Звідси, оскільки відповідач останнього разу внесла платіж 18 вересня 2015 року, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10561 ЦК України боржник відступила від умов про частину виконуваного обов'язку і строків виконання за графіком, у зв'язку з чим на час звернення до суду останні прострочили виконання згідно ст. 612 ЦК України. Таким чином, залишок суми кредиту і процентів за користування ним станом на 24 лютого 2016 року склав 10978,12 - тіла кредиту, 2246,95 грн. процентів, і позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України набув право дострокового виконання зобов'язання в повному обсязі з нарахуванням процентів за користування коштами до дня кінцевого розрахунку, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 13225,07 грн., з яких тіло кредиту - 10978,12 грн., нараховані і несплачені відсотки - 2246,95 грн. Крім того, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п. 4 розділу 1 договору, пп. «б» п.13 розділу 2 договору, відповідач, за відсутності клопотання з її боку про зменшення розміру неустойки з наведенням підстав для цього у відповідності зі ст.551 ЦК України, з урахуванням строку позовної давності визначеного п. 24 розділу 2 кредитного договору, зобов'язана сплатити за час прострочення штраф в межах заявлених позовних вимог 1200,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved