Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У квітні 2014 року прокурор Камінь-Каширського району звернувся у суд з позовом в інтересах держави в особі Камінь-Каширської районної державної адміністрації до [PERSON] про стягнення витрат, які були понесені Камінь-Каширською центральною районною лікарнею на лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування вимог зазначає, що вироком Камінь-Каширського районного суду від 29 серпня 2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та встановлено, що останній 20.07.2013 року близько 20 години, знаходячись на дорозі по вул. Воля у м. Камені-Каширському під час конфлікту та сварки із [PERSON], що виникли на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно головою та кулаками рук наніс не менше шести ударів у різні частини тіла потерпілого, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців і саден в ділянці обличчя, синців в ділянці грудної клітки, які згідно висновку експерта № 213 від 25.07.2013 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпілий [PERSON] у зв'язку з отриманими травмами лікувався у Камінь-Каширській центральній районній лікарні. Згідно довідки № 591 від 03.04.2014 року, останній знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 27 липня 2013 року по 31 липня 2013 року - 4 ліжко-днів і загальна сума коштів, затрачених на його лікування лікарнею становить 719 грн. 80 коп. Несплатою витрат на лікування потерпілого від злочину завдано шкоди інтересам держави в особі Камінь-Каширської центральної районної лікарні. Просить стягнути на користь фінансового управління Камінь-Каширської районної державної адміністрації, яке фінансується з державного бюджету, з відповідача 719 грн. 80 коп. витрат, понесених Камінь-Каширською центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, і просив їх задовольнити. Представник позивача Малярчук Т.І. у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] позов не визнав і суду пояснив, що вирок суду, яким його засуджено за нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] є незаконним, ніяких протиправних дій щодо останнього він не вчиняв, [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями і будь-де міг отримати тілесні ушкодження, а тому підстави для стягнення з нього витрат, понесених лікарнею на лікування потерпілого немає, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 20 липня 2013 року біля 20 години 20 хвилин, знаходячись по вулиці Воля у м. Камені-Каширському, під час конфлікту з потерпілим [PERSON], що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно головою та кулаками рук наніс йому удари в різні частини тіла, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження. Ці обставини підтверджуються вироком Камінь-Каширського районного суду від 29 серпня 2013 року, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 680 гривень. Вирок набрав законної сили 19 листопада 2014 року. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 213 від 22.07.2013 року - 25.07.2013 року, у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця і саден в ділянці обличчя, синців в ділянці грудної клітки, і утворилися вони не більше 2-3 діб до моменту експертизи. З пояснень у судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що у Камінь-Каширську центральну районну лікарню, де він працює лікарем-хірургом, 27 липня 2013 року за медичною допомогою звернувся [PERSON] Останній був у стані алкогольного сп'яніння, про що він зазначив у діагнозі, проте лікувався [PERSON] не від алкогольного сп'яніння, а через абцес правої повіки та гематоми правої половини обличчя. Синці у хворого були не свіжі, утворилася гематома, рана нагноїлася, оскільки він з запізненням звернувся у лікарню. Лікувався [PERSON] стаціонарно у хірургічному відділені по 31 липня 2013 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що у зв'язку з нанесенням йому відповідачем [PERSON] 20 липня 2013 року тілесних ушкоджень, за що останній був засуджений, проходив лікування у Камінь-Каширській центральній районній лікарні. У медичну установу звернувся не відразу, а через декілька днів, оскільки рана не загоювалася і утворився гнійник. Будь-яких інших тілесних ушкоджень, окрім тих, які йому заподіяв [PERSON], він не отримував. Згідно з медичною картою стаціонарного хворого та довідкою Камінь-Каширської центральної районної лікарні № 591 від 03 квітня 2014 року, [PERSON] дійсно перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 27 липня 2013 року по 31 липня 2013 року - 4 ліжко-дні з діагнозом абцез верхньої правої повіки, гематома правої половини обличчя, загальна сума коштів затрачених лікарнею на лікування становить 719 грн. 80 коп. Отже, з огляду на вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що злочинними діями відповідача [PERSON] потерпілому від злочину [PERSON] була завдана шкода здоров'ю і останній лікувався у зв'язку з цим у Камінь-Каширській центральні районній лікарні, яка понесла витрати на його лікування. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Пунктом 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545, передбачено, що стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і з відповідача на користь фінансового управління Камінь-Каширської районної державної адміністрації необхідно стягнути 719 грн. 80 коп. витрат, понесених Камінь-Каширською центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та надати відповідні докази. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження своїх доводів про те, що не внаслідок його винних дій потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження і лікувався у Камінь-Каширській центральній районній лікарні. На підставі наведеного та

Outcome: approved