Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки по [ADDRESS]. Суміжним землевласником є відповідачка [PERSON] У серпні 2012 року він встановив межі своєї земельної ділянки та виявив, що відповідачка побудувала будинком на частині його земельної ділянки площею 0,5 кв.м. Побудований будинок є самочинною спорудою, дозволів на будівництво не має. Нахил зведеного самочинного об'єкту по вертикалі в південно-східний бік створює реальну загрозу вибуху газу, загоряння електромережі та може призвести до знищення його майна та втрати здоров'я оточуючих мешканців, так як система газопостачання вже не витримує такого напруження. Зведений опорний мур, без якого будинок хилиться на бік та який не дає будові остаточно впасти, також знаходиться на межі земельних ділянок, що є порушенням норм ДБН. При будівництві житлового будинку відповідач знищив його паркан, від кого залишились лише стовпчики. Також має місце затінення його земельної ділянки, оскільки споруда відповідача знаходиться на південно-східному напрямку до його домоволодіння. Таким чином [PERSON] грубо порушила законодавство в сфері будівництва та землекористування створює йому перешкоди у володінні так користуванні ділянкою (затінюється його земельна ділянка, стічні атмосферні опади та стоки стікають на його земельну ділянку, ці ж стічні опади порушують цілісність паркану, розмивають межу та змивають родючий поверхневий шар ґрунту, утворюючи неприємні запахи від вигрібної ями, плісняви та постійного залиття водою), що обмежує його як власника земельної ділянки у повній мірі володіти та користуватись, утримувати її в належному стані, використовувати за цільовим призначенням. Просив суд зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по [ADDRESS], кадастровий номер 3222482002:03:002:0042, шляхом проведення перебудови самочинно збудованого житлового будинку по [ADDRESS] відповідно до чинних державних будівельних норм; стягнути з [PERSON] на його користь компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 3000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. При розгляді справи позивач позовні вимоги уточнив. Свої доводи обґрунтовував тим, що відповідно до проведеної експертизи монолітне залізобетонне перекриття цокольного та першого поверхів можливий варіант перебудови даного будинку це повне руйнування його конструкцій для усунення порушень меж земельної ділянки. Оскільки захисти своє право він не може іншим чином, [PERSON] в добровільному порядку не виконала вимоги, встановлені в приписах, тому просив суд зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по [ADDRESS], - шляхом знесення всього самочинного збудованого житлового будинку, позначеного в технічному паспорті під літ. А, загальною площею 224,7 кв.м; стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2014 року позов [PERSON] об'єднано в одне провадження з позовом [PERSON] У лютому 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Гореницької сільської ради, відділу Держземагенства Києво-Святошинського району Київської області. Свої вимоги мотивувала тим, що за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1701га в [ADDRESS], а 14 жовтня 2000 року отримав державний акт на дану ділянку. 12 жовтня 2000 року вона отримала в дарунок від [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] та відповідно до вимог законодавства вона стала користувачем закріпленою за будинком земельною ділянкою площею 0.10га. За рішенням сільської ради їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,10га. У лютому 2001 року [PERSON] додатково надано у власність додаткову земельну ділянку площею 0,045га в [ADDRESS]. При цьому при виготовленні технічної документації змінились межі та розміри його земельної ділянки, яка стала становити 0,2145 га, та не погоджувалась нова межа між їхніми земельними ділянками, тому збільшення розміру відбулось також і за рахунок її земельної ділянки. Вказала, що порушенням їй стало відомо після виникнення судового спору щодо дотримання меж при будівництві нею житлового будинку, тому причини пропуску строку позовної давності є поважними. Просила суд визнати причини пропуску строку звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити його; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Горенецької сільської ради №5/19 від 22 лютого 2001 року щодо передачі [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,045 га в [ADDRESS]; визнати недійсним державний акт виданий [PERSON] серія ІІ-КВ №087152; скасувати державну реєстрацію земельних ділянок площею 0,0372га з кадастровим номером 3222482002:03:002:0042, площею 0,0072 га з кадастровим номером 3222482002:03:002:0041, площею 0,1701 га з кадастровим номером 3222482002:03:002:0040; визнати незаконним та скасувати рішення Горенецької сільської ради №3/48 від 23 липня 2004 року; визнати недійсним державний акт серія ЯБ №003841 на земельну ділянку площею 0,0892га в [ADDRESS]; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0892га з кадастровим номером 3222482002:03:002:0006; визнати незаконним та скасувати запис в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №295 про реєстрацію державного акту серія ЯБ №003841. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали. Проти позову [PERSON] заперечували як з підстав необґрунтованості, так і з підстав пропуску строку позовної давності. Просили суд задоволити позов та відмовити в позові [PERSON] У судовому засіданні представники відповідача [PERSON] проти позову заперечували, підтримали позов [PERSON] Просили суд задоволити позов [PERSON] та відмовити в задоволенні позову [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, а вимоги за позовом [PERSON] - задоволити, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За ст. 6 ЗК України 1990 року, чинного на час виникнення спірних відносин, громадяни України отримували у власність земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набували право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян дляведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва. При розгляді справи судом встановлено, що згідно земельно-шнурової книги Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,17 га та за [PERSON] - 0,10га. Рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №8 від 24 лютого 1995 року передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель [PERSON] площею 0,17га по [ADDRESS]. У листопаді 1999 року був складений акт встановлення та погодження меж землекористування по [ADDRESS], в тому числі погоджена спільна межа між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], яка проходить по дерев'яному забору та згідно абрису має пряму лінію довжиною 52,40м. 10 червня 2000 року [PERSON] отримала державний акт серія ІІ-КВ №101547 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1701га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 16 червня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №2/88 від 25 січня 2001 року передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства [PERSON] площею 0,05га по [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №5/19 від 22 лютого 2001 року передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства [PERSON] площею 0,045га по [ADDRESS]. Відповідно до витягів з державного реєстру земель про присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам: земельній ділянці площею 0.17га з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва присвоєно кадастровий номер 3222482002:03:002:0040 (витяг №764 від 22 червня 2010 року); земельній ділянці площею 0,0072га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби присвоєно кадастровий номер 3222482002:03:002:0041 (витяг №765 від 22 червня 2010 року); земельній ділянці площею 0,0372га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби присвоєно кадастровий номер 3222482002:03:002:0042 (витяг №766 від 22 червня 2010 року). Щодо доотримання земельних ділянок [PERSON] в державний акт були внесені відповідні зміни, а саме в державний акт ІІ-КВ №087152, виданий 14 жовтня 2000 року, внесені зміни до плану зовнішніх меж земельної ділянки. Відповідно до ст. 7 ЗК України 1990 року, користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. За ст. 30 ЗК України 1990 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Ст. 17 ЗК України передбачено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. 12 жовтня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №34/54 від 20 жовтня 2000 року надано [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га, яка знаходиться по [ADDRESS] Рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №37/19 від 21 листопада 2000 року передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка знаходиться по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право приватної власності на землю. Рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №3/48 від 23 липня 2004 року затверджений проект землеустрою по земельній ділянці [PERSON] за фактичною площею 0,0892 га. 21 жовтня 2004 року [PERSON] отримала державний акт ЯБ №003841 на земельну ділянку площею 0,0892га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по [ADDRESS], кадастровий номер 3222482002:03:002:0006. За ст. 17 ЗК України 1990 року, в редакції чинній на час передачі спірних земельних ділянок у власність, передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу. Ст. 27 ЗК України 1990 року встановлено, що право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі добровільної відмови від земельної ділянки; закінчення строку, на який було надано земельну ділянку;припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; нераціонального використання земельної ділянки; використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості ґрунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки; використання землі не за цільовим призначенням; невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб; вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу. Порядок припинення права користування землею встановлений ст. 29 ЗК України 1990 року, а саме припинення права власності на землю або права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів. З наданих суду технічної документації по складанню державного акту на право приватної власності на землю [PERSON], [PERSON] (а.с. 151-159) вбачається, що межа між земельними ділянками [PERSON] ([PERSON].) та [PERSON] ([PERSON].) була змінена після отриманням [PERSON] додаткової земельної ділянки, а саме межа відійшла вглиб земельної ділянки [PERSON] Акт установлення і погодження меж землекористування (а.с. 157 зворот) суд оцінює критично, оскільки він хоч містить підпис [PERSON], але на ньому не вказана повна дата його складання, не має додаткового абрису нових меж земельної ділянки, погодженого сусідами, а міститься лише вказівка, що межа проходить по дерев'яному забору. Посилання на проходження межі по дерев'яному забору міститься і в технічній документації [PERSON], але там спірна межа має рівну лінію. Доказів того, що була погоджена нова межа [PERSON] суду не подав. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що на даний час будинок [PERSON] збудований на місці дерев'яного паркану, що також підтверджується поданими суду фотокартками. Крім того, передача частини земельної ділянки [PERSON], межа між якими була погоджена ще за отримання [PERSON] державного акту, відбулась з порушенням вимог чинного на той час земельного кодексу, а саме без припинення права користування цією частиною земельної ділянки [PERSON], без її заяви та прийняття радою відповідного рішення. Доказів того, що між земельними ділянками сторін існували білі лінії, або частина земельної ділянки належала до земель запасу суду подано не було. Інші посилання та обґрунтування [PERSON] не підтверджують правомірність надання частини земельної ділянки, яка перебувала в користуванні [PERSON]. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Також відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 3 статті 152 Земельного Кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів. Статтею 155 ЗК України проголошено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною особі земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. За правилом ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Встановлено, що межа земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] була погоджена по дерев'яному забору в 1999 році, даний паркан не переносився, частково був знищений будівництвом, про що також вказано в позові [PERSON] та не заперечувалось при розгляді справи. Спір між сторонами виник після фактичного завершення будівництва [PERSON] житлового будинку. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту. У судовому засіданні позивачка подала суду заяву про поновлення строку звернення до суду, а відповідач заявив про застосування строків позовної давності, про що подав суду відповідну заяву. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки спір між сторонами виник спочатку щодо самочинного будівництва, що сприяло виявленню [PERSON] існування нової межі, не дотримання порядку вилучення земельних ділянок у попереднього користувача, жодних зауважень з боку [PERSON] з початку будівництві не мала, тому позивачка не могла у встановленому законом порядку дізнатись про порушення свого права та захистити своє право раніш, подала суду заяву про поновлення строку на звернення до суду, тому суд вважає, що позивачка [PERSON] не пропустила строк на звернення до суду та задовольняє позовні вимоги. Підтвердженням даного факту є і будівництво [PERSON] житлового будинку по дерев'яному забору, а не на чужій земельній ділянці. Доказів того, що [PERSON] навмисно захопила частину земельної ділянки [PERSON], перенесла паркан, тощо суду подано не було, а посилання позивача на наявність домовленостей є лише викладом суб'єктивних даних. Пунктом 2.6. «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04 травня 1999 року із змінами затвердженими Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 144 від 23 серпня 2001 року передбачено, що кадастровий план земельної ділянки складається в масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і написів. На план наносяться, зокрема, межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів, поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі будинків і споруд, розташованих на земельній ділянці, межі угідь та зон обмежень щодо використання земельної ділянки. Відповідно до пункту 2.9 «Інструкції заповнення державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, регіональні, районні та міські центри державного земельного кадастру та їх структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки». Оскільки [PERSON] має один державний акт на три земельні ділянки, чинним законодавством не передбачено часткове скасування державного акту, внесення до нього змін, тощо, тому підлягають задоволенню вимоги про визнання недійсним державних актів [PERSON] та [PERSON] та скасування державної реєстрації цих земельних ділянок та відповідно рішень ради про затвердження проектів технічної документації: рішенням ради №5/19 від 22 лютого 2001 року та №3/48 від 23 липня 2004 року. При цьому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Встановлено, що по [ADDRESS] [PERSON] побудовано житловий будинок загальною площею 224,7 кв.м, житловою 79,1 кв.м. Даний будинок є самовільно збудованим, що підтверджується технічним паспортом. З листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 12 березня 2013 року та від 24 березня 2014 року, від 12 червня 2014 року вбачається, що інспекцією проведена перевірка, якою встановила, що [PERSON] самовільно побудувала будинок. За вчинене правопорушення інспекцією притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 97КУпАП. З акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням і охороною земель у Київській області №31/97 від 06 лютого 2013 року вбачається, що перевіркою з виїздом на місце встановлено, що [PERSON] у порушення ЗК України самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,5 кв.м по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила самочинне будівництво, знести за її рахунок. Відповідно до висновку експерта Київського незалежного судово-експертної установи від 02 червня 2014 року площа земельної ділянки, яка вилучена із користування позивача [PERSON] при будівництві житлового будинку становить 0,00008га (0,8 кв.м). Площа накладання даху (покрівлі) житлового будинку на земельну ділянку [PERSON] становить 10,52 кв.м. Підпірна стінка товщиною 0,4 м, що утримує грунт від обвалювання за будинком відповідача, на 0,3м виходить за спільну межу на земельну ділянку [PERSON] При будівництві будинку [PERSON] порушено п. 3.25 ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. Також відповідно до висновку враховуючи монолітне залізобетонне перекриття цокольного та першого поверхів можливий варіант перебудови даного будинку це повне руйнування його конструкцій для усунення порушень меж земельної ділянки. Позивачем не надано суду доказів того, що відповідачем грубо порушені будівельні норми і правила, або відповідач відмовляється проводити перебудову, тому вимоги про знесення побудованого житлового будинку не підлягають задоволенню. Оскільки питання про передачу частини передачу земельної ділянки вирішено з порушенням вимог земельного законодавства, тому висновки експертизи суд до уваги не бере. Крім того, [PERSON] не надав суду доказів того, що побудований житловий будинок створює йому значні перешкоди в користуванні та володінні його житловим будинком, в освоєнні ним його земельної ділянки, створення затінення, вимивання ґрунту (затінюється його земельна ділянка, стічні атмосферні опади та стоки стікають на його земельну ділянку, ці ж стічні опади порушують цілісність паркану, розмивають межу та змивають родючий поверхневий шар ґрунту, утворюючи неприємні запахи від вигрібної ями, плісняви та постійного залиття водою). Дана обставина також підтверджується і дослідженими фотокартки, що подані як сторонами, так і зроблені експертом, відповідно до яких земельна ділянка [PERSON] не має насаджень, огороду. Посилання [PERSON], що [PERSON] ігнорує приписи інспекції та не усуває порушення, суд до уваги не бере, оскільки за його клопотанням ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2013 року (а.с. 111) заборонено інспекції, реєстраційній службі проводити будь-як дії щодо оформлення права власності на житловий будинок по [ADDRESS]. Тобто виконання даної ухвали перешкоджає [PERSON] виконати вимоги чинного законодавства по введенню даного будинку в експлуатацію.

Outcome: dismissed