Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту його перебування у період часу з 05.01.1982 року по 12.06.1996 рік у трудових відносинах з Спеціалізованим управлінням № 2 ВАТ «Будмеханізація». В обгрунтування заяви посилався на те, що листом від 10.01.2019р. № 5160/02 ГУПФ України в м. Києві повідомило, що до його страхового стажу для призначення пенсії за віком, не може бути зарахований період трудового стажу з 01.01.1982 року по 12.06.1996 рік, коли він працював машиністом погружчика 4-го розряду на ВАТ «Спеціалізоване управління № 2», оскільки на печатці ВАТ «Спеціалізоване управління № 2», якою посвідчено у трудовій книжці юридичний факт його перебування у трудових відносинах з підприємством, відсутній ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності. Тобто йому у страховий стаж для призначення пенсії за віком не врахувано 14,5 років стажу, чим позбавлено його права призначення пенсії за віком. З запису № 2 у трудовій книжці слідує, що згідно до наказу № 2-к від 05.01.1982 року по «Специализованому управлению № 2 Тресту «Строймеханизация Главкиевгорстрой», заявник був прийнятий на роботу з 05.01.1982 року машиністом навантажувача 4-го розряду, 5-ї дільниці. За час роботи [PERSON] на « Специализованому управлению № 2 Треста «Строймеханизация Главкиегорстрой», 24.05.1995 року підприємсво було перейменоване в Специализоване управление № 2 Открите акционерне товариство «Стромеханизация», про що в трудову книжку було внесено відповідний запис. 12.06.1996 року заявник був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП із Спеціалізованого управління №3 ВАТ «Будмеханізація», Спеціалізоване управління № 2, про що у трудовій книжці було внесено відповідний запис № 4 на підставі наказу № 102 від 31.05.1996 року. Таким чином, факт перебування у трудових відносинах з Спеціалізованим управлінням № 2 ВАТ «Будмеханізація» протягом періоду часу з 05.01.1982 року по 12.06.1996 рік, що становить 14,5 років підтверджуєтьсявідповідними записами у трудовій книжці. Також вказує, що обов`язковість наявності іденифікаційного коду на печатках юридичних осіб було введено постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.1994 року № 276. Отже, ідентифікаційний код на печатках суб`єктів підприємницької діяльності вказуватись лише з 29.04.1994 року. Отже відсутні правові підстави для не зарахування [PERSON] ГУПФ України в м. Києві страхового стажу для призначення пенсії за віком періоду трудового стажу з 05.01.1982 року по 12.06.1996 рік. Встановлення факту перебування у трудових відносинах здійснюється заявником для підтвердження трудового стажу та призначення пенсії за віком. Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши заявника та представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Судом встановлено, що при зверненні до ГУПФ України в м. Києві, [PERSON] листом від 10.01.2019року № 5160/02 було повідомлено, що згідно з наданої копії трудової книжки на печатці ВАТ «Спеціалізоване управління № 2» відсутній ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності, то підстави дл язарахування періоду роботи на вказаній організації з 05.01.1982 року по 12.06.1996 рік до страхового стажу відстутні/а.с.5/. Відповідно до наказу «Специализированного Управления № 2 Треста «Строймеханизация Главкиевгорстрой» № 2-к від 05.01.1982 року [PERSON] було прийнято на роботу машиністом навантажувача 4-го розряду, 5-ї дільниці/а.с.8-10/. Як вбачається із трудової книжки 24.05.1995 року «Специализованое управление № 2 Треста «Строймеханизация Главкиегорстрой» було перейменовано на «Специализованое управление № 2 Открытое акционерное товарищество «Строймеханизация». 12.06.1996 року заявник звільнився на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.2.4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» При розгляді справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року № 637 - за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Таким чином, встановлення даного факту може тягнути за собою виникнення особистих чи майнових прав заявника та інший порядок його встановлення неможливий. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт перебування в трудових відносинах [PERSON] з Спеціалізованим управління № 2 ВАТ «Бумеханізація» в період з 05.01.1982 року по 12.06.1996 року знайшов своє підтвердження при розгляді справи у суді.

Outcome: approved