Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач ФОП [PERSON] (місце знаходження: [ADDRESS] , адреса для листування: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 2 148 грн. 73 коп., стягнення судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19.05.2016 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №2902674-02-10-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «MAZDA 6», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та відповідно до умов якого ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку виплатити страхове відшкодування на користь страхувальника. 22.12.2016 року близько о 11 год. 40 хв. поблизу будинку №28 по вулиці В`ячеслава Чорновола в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «MAZDA 6», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2017 року у справі №761/1984/17 водія транспортного засобу «MAZDA 6», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] було визнано винуватими у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Окрім цього, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2017 року у справі №761/1985/17 водія транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] було визнано винуватими у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Майнові інтереси власника транспортного засобу «MAZDA 6», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження вказаним транспортним засобом, були застраховані в ПрАТ «СК «ВУСО» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №2902674-02-10-01. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «MAZDA 6», д.н.з. [NUMBER] в результаті ДТП склала 24 633,65 грн. При цьому, страхова компанія ПрАТ «СК «ВУСО» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 12 606,97 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована згідно полісу №АІ/8727100 в АТ «СК «АХА Страхування», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до АТ «СК «АХА Страхування» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. З урахуванням обопільної відповідальності обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, АТ «СК «АХА Страхування» здійснило частково виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом №АІ/8727100 у розмірі 4 154,76 грн. 27.12.2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги №27/12/2017, відповідно до мов якого первісний кредитор ПрАТ «СК «ВУСО» відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, в перелік яких входить договір добровільного страхування наземного транспорту №2902674-02-10-01, укладений між ПрАТ «СК «ВУСО» та власником транспортного засобу «MAZDA 6», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. Однак, відповідач у добровільному порядку кошти не повернув. Таким чином, позивач просить стягнути з [PERSON] 2 148,73 грн. різниці між сумою ремонту автомобіля та сплаченим страховим відшкодуванням і понесені судові витрати, що складаються з 768,40 грн. судового збору та 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував, а також просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв`язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. 19.05.2016 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №2902674-02-10-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «MAZDA 6», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та відповідно до умов якого ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку виплатити страхове відшкодування на користь страхувальника (а.с. 12-14). 22.12.2016 року близько о 11 год. 40 хв. поблизу будинку №28 по вулиці В`ячеслава Чорновола в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «MAZDA 6», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 16, 21). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2017 року у справі №761/1984/17 водія транспортного засобу «MAZDA 6», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] було визнано винуватими у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 18). При цьому, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2017 року у справі №761/1985/17 водія транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] було визнано винуватими у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 17). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування» згідно згідно полісу №АІ/8727100, що підтверджується регресною вимогою №2014 від 13.03.2017 року (а.с. 27). Вартість відновлювального ремонту автомобіля «MAZDA 6», д.н.з. [NUMBER] в результаті ДТП склала 24 633,65 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №1034620_РФ_021466 від 27.12.2016 року (а.с. 24). Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, при цьому франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком. У ході розгляду справи судом встановлено, що страхова компанія ПрАТ «СК «ВУСО» здійснила виплату страхового відшкодування на ремонт транспортного засобу «MAZDA 6», д.н.з. [NUMBER] у розмірі 12 606,97 грн. (а.с. 26). Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована згідно полісу №АІ/8727100 в АТ «СК «АХА Страхування», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до АТ «СК «АХА Страхування» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 27). З урахуванням обопільної відповідальності обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, АТ «СК «АХА Страхування» здійснило частково виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом №АІ/8727100 у розмірі 4 154,76 грн. (а.с. 28). Таким чином, різниця між сплаченим страховим відшкодуванням ремонту транспортного засобу «MAZDA 6», д.н.з. [NUMBER] із сумою залишку невідшкодованих АТ «СК «АХА Страхування» збитків в порядку регресу складає 2 148,73 грн. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною першою статті 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому, первісний кредитор ПрАТ «СК «ВУСО» відступило право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих відповідачем [PERSON] , новому кредитору - фізичній особі-підприємцю [PERSON] (ФОП [PERSON] ), що підтверджується договором про відступлення права вимоги №27/12/2017 від 27.12.2017 року (а.с. 6-9). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України встановлено що, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, розмір страхового відшкодування у порядку регресу, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ФОП [PERSON] складає 2 148,73 грн. На момент розгляду справи відповідач не компенсував зазначену суму страхового відшкодування. У зв`язку з чим, позивач ФОП [PERSON] простить стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 2 148,73 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн. При цьому, крім основної суми страхового відшкодування та суми сплаченого судового збору ФОП [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати на правову допомогу розмірі 2 000,00 грн. За приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, зокрема, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, в перелік послуг адвоката, за які держава присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача вартість таких послуг, не входять послуги адвоката, що пов`язані з ознайомленням з матеріалами страхової справи, консультація та обговорення правової позиції у справі. Крім того, між позивачем та адвокатом укладено договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019, предметом якого є надання правової допомоги ФОП [PERSON] з метою захисту та відновлення порушених, невизнаних, оспорюваних прав та законних інтересів клієнта, які виникли у останнього на підставі договорів про відступлення права вимоги та інших укладених ФОП [PERSON] , а не з метою надання послуг по конкретно визначеній справі. При цьому, розгляд даної справи проводився за відсутності сторін та їх представників. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в порядку регресу суми виплаченого позивачем страхового відшкодування в межах заявлених позовних вимог та відмови у задоволенні вимоги ФОП [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача вартості наданих адвокатом послуг. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 704,80 грн. судового збору, що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.1505439336.1 від 25.10.2019 року (а.с. 4). На підставі викладеного та

Outcome: partial