Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 32 у буд. 21 по вул. Академіка Янгеля у м. Дніпрі. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 12 серпня 2005 року. Відповідач перебував з її донькою [PERSON], до шлюбу носила прізвище [PERSON], з 26 лютого 2005 року у законному шлюбі. 27 березня 2017 року шлюб на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було розірвано. Таким чином, відповідач був її зятем та в свою чергу був членом сімї. 12.10.2015 року відповідач зареєструвався в належній їй квартирі, за вище вказаною адресою. У грудні 2016 році відповідач перестав мешкати з її донькою та виїхав з належної їй квартири. Фактично шлюбно-сімейні відносини у них припинились на початку лютого 2017 року. Після того, як відповідач, перестав мешкати в належній їй квартирі, він перестав користуватися комунальними послугами, не веде спільне домогосподарство, а от же він перестав бути членом її сімї. На теперішній час речі відповідача в квартирі відсутні, але він залишається зареєстрованим у квартирі. Вона як пенсіонер, повинна сплачувати комунальні платежі в тому числі і за відповідача. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та справу слухати без її участі. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року про відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20 серпня 2005 року, є власницею квартири [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], зареєстрований у [INFO]. Однак, відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS], не проживає з 15 грудня 2016 року, особистих речей за даною адресою не має, що підтверджується актом про не проживання (а.с. 11). Права власника житлового приміщення також визначені\~ст. 150 ЖК України,\~зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], не проживає більше одного року у квартирі [ADDRESS], а тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved