Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

у жовтні 2019 [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаним позовом, посилаючись на те, що судовим наказом Машівського районного суду Полтавської області від 26.04.2019 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки в твердій грошові сумі, у розмірі 50% прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що на даний час розмір визначених судом аліментів є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини. Відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не надає, офіційно ніде не працює, але отримує тимчасові заробітки, має мінливий нерегулярний дохід, з якого аліменти не вираховуються. Вона є безробітною, єдиний її дохід 860 грн - щомісячна одноразова допомога при народженні дитини. У зв`язку з викладеним позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, стягуваних з відповідача за судовим наказом від 26.04.2019 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на ј частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце слухання повідомлені належним чином та завчасно, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, відповідач позовні вимоги не визнав (а.с.23-31). Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивачка та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 04.07.2019 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6). 16.08.2019 державним виконавцем Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Піддубним В.В. відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 540/308/19 виданого 26.04.2019 Машівським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму (а.с. 9). Згідно з довідкою Машівської селищної ради Полтавської області № 1291 від 26.09.2019 року, позивачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею зареєстрована: [PERSON] , 2018 р.н. (а.с. 10). За довідкою Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, вих. № 2876 від 11.11.2019, відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 17). Як убачається з довідки Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 793 від 04.09.2019 позивач [PERSON] знаходиться на обліку в Машівському УСЗН і отримує щомісяця одноразову допомогу при народженні дитини 860,00 грн з березня 2019 по серпень 2019 (а.с. 7). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків позивач [PERSON] за період з 4 кварталу 2018 року і по 1 квартал 2019 року отримала дохід у загальному розмірі 5160, 00 грн - соціальні виплати (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законодавець визначив, що у безспірному порядку на одну дитину підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143 цс 13. Отже, позивачка має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки присуджені аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на даний час є недостатньою сумою для забезпечення щоденних потреб дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд зазначає, що оскільки на даний час позивачка не працює та самостійно виховує дитину, натомість відповідач має молодий вік, є працездатним, вимог позивачки не спростував та ніяких документів в обґрунтування своїх заперечень не надав, визначена позивачкою частка від його доходів (1/4) не перевищує визначеного законодавством розміру аліментів, що підлягають стягненню з боржника, а тому такі вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав малолітньої дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на відповідача, та захистом прав відповідача. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved