Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У квітні 2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивач вказувала, що 12 травня 2014 року виконкомом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків та втрати поваги один до одного. Сім»я перестала існувати, тривалий час подружжя проживає окремо. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини немає, позивач на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу бажає залишити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з»явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з»явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, заяви сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 12 травня 2014 року виконкомом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 3, позивач у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про народження 24 листопада 2015 року від шлюбу народився син [PERSON], про що 01 грудня 2015 року складено відповідний актовий запис № 18 (а.с. 7). Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони тривалий час проживають окремо, шлюб носить формальний характер, сторони не бажають примирення. Спору про розподіл спільного майна немає. Місце проживання дитини за згодою сторін визначене з матір'ю. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України підлягає розірванню. Прізвище позивача на її прохання належить змінити на дошлюбне - «[PERSON]». Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved