Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування поданої заяви позивач [PERSON] зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Крім неї, в будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які фактично не проживають в зазначеній квартирі. Наголошує, що реєстрація відповідачів у вказаній кватирі позбавляє її можливості користуватись та розпоряджатись належним їй майном. Представник позивача через канцелярію суду надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та участі позивача, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. [PERSON] та [PERSON] через канцелярію суду надали заяви про визнання позову в повному обсязі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу, посвідченим державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Котенок Т.В., 14.09.2002 року. Крім [PERSON] в даній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується листом Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради від 17.02.2020 року № 6/5-110. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Водночас за правилом ч. 2 ст. 405 ЦК, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту від 15.08.2019 року, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , затвердженого головою правління ОСББ «Улюблена оселя», [PERSON] , [PERSON] не мешкають за адресою: [ADDRESS] з січня 2016 року. Судом встановлено, що відповідачі добровільно не проживають за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , без поважних причин понад один рік. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Оскільки [PERSON] є неповнолітньою особою, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved