Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У жовтні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» (Позивач, Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач, Позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.11.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490927716 (надалі - Договір), згідно умов якого, Відповідачу надано кредит в розмірі 21 884,65 грн. строком до 25.11.2019р., а Відповідач одержує та повертає кредит згідно з графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання перед Відповідачем виконав в повному обсязі, проте Відповідач порушує умови кредитного договору, не повертає кредит у строки/терміни, передбачені графіком, не сплачує проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені Договором, в результаті чого станом на 25.09.2015 року має заборгованість у сумі 27 827,45 грн., що складається з: - простроченої заборгованості за кредитом - 21 470,87 грн.; - прострочених відсотків - 4996,73 грн.; - штраф - 1359,85 грн., які Позивач просив стягнути. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, в позовних вимогах просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує(а.с.22). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 24.11.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490927716 (надалі - Договір), згідно умов якого, Відповідачу надано кредит в розмірі 21 884,65 грн. строком до 25.11.2019р., а Відповідач одержує та повертає кредит згідно з графіком погашення кредиту та сплачує відсотки(а.с.5-7). Згідно з пунктами 2.1-2.2 розділу 1 - Договору, Відповідачу надано на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 21 884,65 грн., строком по 25.11.2019р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,9 % річних. Відповідно до п.п. 2.5. Договору рахунок для зарахування коштів, спрямованих на повернення заборгованості № 29095490927716 у ПАТ «Альфа Банк». Відповідно до п.п. 6. Договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, однак, Відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо строків погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Як вбачається із матеріалів справи, вимога банку про погашення простроченої заборгованості була направлена відповідачу 04 вересня 2015р. яку останній отримав, однак заборгованості не погасив (а.с.12-13). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частки позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, в зв'язку з порушенням Відповідачем зобов'язання за Кредитним Договором, станом на 25.09.2015 року сума його простроченої заборгованості перед Позивачем становить 27 827,45 грн., що складається з: - простроченої заборгованості за кредитом - 21 470,87 грн.; - прострочених відсотків - 4996,73 грн.; - штраф - 1359,85 грн. (а.с.15). Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Позивача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 27 827,45 грн.. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 625, 1054 ЦК України та

Outcome: approved