Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

У квітні 2015року Комунальне підприємство Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» (далі КП ЖКС «Хмельницький») звернувся до суду із уточненим в подальшому позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що підприємство є балансоутримувачем будинку №16, що розташований по вул. Запорізькій, 16 у м. Одесі, та надає житлово-комунальні послуги його мешканцям. Відповідачі є власниками квартири №7, що розташована у вищезазначеному будинку, отримують надані позивачем послуги, однак не здійснюють їх оплату. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь заборгованість по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами, грошову суму у розмірі 7761,29 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Протокольною ухвалою суду від 11 травня 2017 року до участі у справі було\~ залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору (т.1,а.с.248). Протокольною ухвалою суду від 11 липня 2017 року до участі у справі було\~ залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якості співвідповідачів (т.2,а.с.14). Представник КП ЖКС «Хмельницький», діюча на підставі довіреності від 12 червня 2015року в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити (т.2,а.с.29).\~ Відповідачка [PERSON]\~ в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні, та надала заяву про застосування строку позовної давності (т.2,а.с.9). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали до суду заяви, якими просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог та слухати справу в їх відсутність (т.2,а.с.6,7,9).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що розпорядженням Іллічівської районної адміністрації від 14.04.1998року №399 було прийнято до експлуатації надбудовані приміщення та узаконено побудовані після реконструкції приміщення першого поверху, у звязку з чим вважати квартиру [ADDRESS] такою, що складається з: чотирьох житлових кімнат площею 17,0 кв.м, 7,4 кв.м, 21,0 кв. м., 16,0 кв.м; кухні площею 5 кв.м, прихожої площею 13,0 кв.м, хол веранди площею 8,26 кв.м, суміщеного санвузлу площею 7 кв.м, балкону площею 5кв.м.\~Загальна площа квартири становить 85,6 кв.м.\~\~(т.2,а.с.101).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до свідоцтва\~ про право власності на житло від 12 травня 1998 року №109753 квартира [ADDRESS]\~ належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках. (т.1, а.с.102). Балансоутримувачем будинку №16, що розташований по вул. Запорізькій в м. Одесі, є КП ЖКС «Хмельницький», який надає житлово-комунальні послуги мешканцям вищевказаного будинку. Судом встановлено, що відповідачі порушують зобовязання щодо оплати наданих КП ЖКС «Хмельницький» житлово-комунальних послуг. З матеріалів справи вбачається, що 18 листопада 2014 року за заявою КП ЖКС «Хмельницький» Малиновським районним судом м. Одеси видано судовий наказ про стягнення заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами по квартирі [ADDRESS], з [PERSON] в розмірі 7114,57 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 січня 2015 року був скасований судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами по квартирі [ADDRESS] в розмірі 7114,57 грн. (т.1, а.с.7). Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2016року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016року, позовні вимоги КП ЖКС «Хмельницький» до [PERSON] були задоволені частково та стягнуто з останньої на користь КП ЖКС «Хмельницький» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 335,55грн., та судовий збір у сумі 0,35грн., в решті частини позову було відмовлено (т.1 а.с.17-21). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2016року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016року були скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1,а.с.235-237). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахунку заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, який рахується за особовим рахунком № [NUMBER], відкритого на [PERSON] загальна сума заборгованості, що утоворилася за період з 01.12.2011 року по 01.06.2017р складає 7761,981грн. (т.2, а.с.17-19, 22-26) 11 липня 2017 року відповідачка [PERSON] надала до суду заяву про застосування позовної давності (т.2 а.с.9). З пояснень представника позивача вбачається, що у відповідачів виникла заборгованість стосовно надання позивачем послуг, повязаних з прибирання прибудинкової території за адресою: м. Одеса, вул. Запорізька, 16. В підтвердження позовних вимог, представник КП ЖКС «Хмельницький» надав суду акти, які підтверджують проведення робіт по прибиранню прибудинкової території за період з 2011 року по 2015 рік (т.1 а.с.53-54,61-97). Відповідно до положень ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ч.3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У частині 4 статті 319 ЦК України яка регулює правовідносини повязані зі здійсненням права власності вказується, що власність зобовязує. Відповідно до вимог статті 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати своє майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, яка згідно зі\~ст.360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З змісту вказаної правової позиції вбачається, що основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України від 24 червня 2004 р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги». Субєктами вказаного Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону). Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у ч. 1 ст. 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що балансоутримувач має право: здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Згідно зі\~ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Частиною 1\~ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, позивач як кредитор має право вимагати виконання обов'язку оплати послуг утримання будинку, споруд та прибудинкових територій у повному обсязі\~як від одного з солідарних боржників, так і від усіх разом. Разом із тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із ч. 1\~ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст.\~901, ч. 1 ст.\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому серед інших прав і обов'язків сторін на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1\~ст. 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Щодо заяви відповідачки про застосування до позовної заяви строку позовної давності, суд зазначає, що 18 листопада 2014року КП ЖКС «Хмельницький» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу, таким чином перебіг строку позовної давності починається з 01 грудня 2011року(т.1, а.с.7). З змісту правової позиції, яка викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2016 р. у справі № 6-931цс15 вбачається, що відповідно до чч. 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розд. ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь КП ЖКС «Хмельницький» заборгованість за користування житлово-комунальними послугами, а саме за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 грудня 2011 року по 12 липня 2017 року в розмірі 3493 (три тисячі чотириста девяносто три) грн. 61 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів у рівних частках на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог.\~ Судовий збір по справі складає 243,60 грн., який був повністю сплачений позивачем при зверненні до суду.\~

Outcome: partial