Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

У жовтні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 30 вересня 2010 року у розмірі 127359,32 грн та судові витрати в сумі 1921,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що згідно кредитного договору № б/н від 30 вересня 2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. Зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 30.09.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 152734,19 грн, з яких: 2522,14 грн - заборгованість за кредитом; 144975,04 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5237,01 грн - заборгованість за пенею та комісією. З вказаної суми позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 127359,32 грн, що складається з: 2522,14 грн - заборгованість за кредитом; 124837,18 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 30.09.2019 по 30.05.2019 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності, висловивши згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відзиву на позов не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30 вересня 2010 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У вказаній заяві зазначено, що вона разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг (а.с.8). Також позивачем було надано суду довідку про умови кредитування, яка була підписана відповідачем (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаних відповідачем 30 вересня 2010 року, сторони погодили розмір базової відсоткової ставки - 2,5 % на місяць, розмір комісії та неустойки у випадку порушення кредитних зобов`язань (а.с.9). Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, за договором № б/н від 30.09.2010 року, станом на 30.09.2019 року заборгованість за кредитним договором склала 152734,19 грн, з яких: 2522,14 грн - заборгованість за кредитом; 144975,04 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5237,01 грн - заборгованість за пенею та комісією (а.с.5-7). З цієї суми позивач просить стягнути з відповідача 127359,32 грн, які складаються з наступного: 2522,14 грн - заборгованість за кредитом; 124837,18 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 30.09.2010 року по 30.05.2019 року. При цьому, суд приймає до уваги, що згідно вищевказаних розрахунків з 13.05.2016 року по 30.09.2019 року при розрахунку заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом банк змінив відсоткову ставку з 30 % річних (2,5% на місяць) на 43,20 % річних (3,6% на місяць), що не узгоджено сторонами у підписаній довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.8,9). Позивач, обґрунтовуючи порядок нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом СП-2010-256 від 06.03.2010 року. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заборгованість за процентами за період з 30.09.2010 року по 30.05.2019 року має розраховуватися за базовою процентною ставкою, яку погодили сторони, а саме - 2,5% на місяць. Виходячи з розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 30.09.2010 року по 13.05.2016 року складає 5281,46 грн. З 13.05.2016 року по 30.09.2019 року кількість днів складає 1217 днів, що по 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості - 2522,14 грн складає 2547,64 грн. В цілому заборгованість по процентам за користування кредитом з 30.09.2010 року по 30.05.2019 року складає 7829,10 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.09.2010 року в сумі - 10351,24 грн, що складається з: 2522,14 грн - заборгованість за кредитом; 7829,10 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 30.09.2010 року по 30.05.2019 року. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог та складає: 10351,24 / 127359,32 * 1921 = 156 грн 13 коп.

Outcome: partial