Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», в якому з урахуванням уточнень, просив: - визнати неправомірними дії ліквідатора ТОВ «Укрпромбанк» та ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» щодо виконання судових рішень від 15.12.2010 та від 02.04.2010 Заводського районного суду м. Миколаєва про стягнення з ТОВ «Укрпромбанк» на користь [PERSON] відсотків за користування банківськими вкладами; - визнати, що борг ТОВ «Укрпромбанк» перед [PERSON], як кредитором банку, станом на 20.03.2017 з урахуванням інфляції та трьох процентів річних збільшився з 7078,79 грн. до 10076,28 грн. і становить 17155,07 грн.; - стягнути з ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» на користь [PERSON] 17155,07 грн.; - стягнути з ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» на користь [PERSON] понесені витрати пов'язані з переїздом 20.03.2017 з м. Миколаєва до м. Києва, вартість квитка 107,98 грн. та з переїздом 26.03.2017 з м. Києва до м. Миколаєва, вартість квитка 129,83 грн., що в сумі становить 237,81 грн.; - добові Кабінетом Міністрі України встановлено граничний розмір - 275,60 грн. за 1 добу, згідно з чеками за покупку на суму 211,50 грн. + 14,95 грн., а всього 226,45 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що рішенням від 15.12.2010 Заводський районний суд м. Миколаєва стягнув з ТОВ «Укрпромбанк» на користь [PERSON] 1718,46 грн. Рішенням від 02.04.2010 Заводський районний суд м. Миколаєва стягнув з ТОВ «Укрпромбанк» на користь [PERSON] 5672,04 грн. Виконавчі листи щодо вказаних судових рішень були надіслані ліквідатору ТОВ «Укрпробанк». При цьому вимоги, викладені в обох виконавчих листах були об'єднані ліквідатором у одне провадження. Таким чином, вимоги обох виконавчих листів у розмірі 7390,50 грн. були визнані ліквідатором ТОВ «Укрпромбанк» у повному обсязі. Однак, ліквідатор рішення судів не виконує, на свої неодноразові звернення [PERSON] отримував відповіді з різними поясненнями про те, що проводиться робота і ось-ось будуть виплати. Внаслідок цього за 5,5 років присуджені [PERSON] гроші знецінилися через інфляцію, що він хоче врахувати, звертаючись з даним позовом. В судовому засіданні позивач вимоги позову з урахуванням уточнень підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.04.2010 з ТОВ «Український промисловий банк» на користь [PERSON] стягнуто відсотки за користування банківськими вкладами у розмірі 5415,19 грн. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.12.2010 з ТОВ «Український промисловий банк» на користь [PERSON] стягнуто відсотки за користування банківськими вкладами у розмірі 1598,46 грн. 21.10.2010 Правлінням Національного банку України було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації ТОВ «Укрпромбанк». Ліквідатор ТОВ «Укрпромбанк» Раєвський К.Є. листом від 10.04.2012 повідомив позивачу про те, що його вимоги визнані ліквідатором ТОВ «Укрпромбанк» та віднесені до сьомої черги задоволення кредиторських вимог. Відповідно до Договору № 31-Л про передавання в управління непроданих активів від 05.09.2013, укладеному між ТОВ «Український промисловий банк», Національним банком України та ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (Управитель), в управління Управителю передані активи, наявні на балансі банку на дату укладення цього Договору, та передано перелік (реєстр) вимог кредиторів (вигодонабувачів), розрахунки з якими не проведено. Листом від 15.12.2014 вих. № 1541 відповідач повідомив позивачу про те, що сума кредиторських вимог VII черги задоволення [PERSON] згідно з Додатком № 2 до Договору про передавання в управління непроданих активів від 05.09.2013 № 31-Л становить 7078,49 грн. та подальші розрахунки за кредиторськими вимогами будуть проводитись Управителем по мірі здійснення процедури управління активами у встановленому законом порядку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). При цьому ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Згідно з ч. 9 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; 2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; 3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов'язкових платежів); 4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач, як правонаступник, не заперечує щодо виплати позивачу грошових коштів за судовими рішеннями Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.04.2010 та від 15.12.2010 в порядку встановленої черговості, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій в порядку ст. 625 ЦК України. Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про визнання дій неправомірними та визнання факту збільшення розміру заборгованості, оскільки не являються належним способом захисту порушеного права. При цьому також не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування витрат позивача пов'язаних із розглядом справи, оскільки відносяться до судових витрат розподіл яких знаходиться в прямій залежності від основних позовних вимог в задоволенні яких відмовлено. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed