Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

У жовтні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що у провадженні Оболонського р/с м. Києва знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2012 р. по серпень 2015 р., поділ спільного майна подружжя в період знаходження в зареєстрованому шлюбі та поділ спільного майна, набутого в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу після розлучення, визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/2 частину кв. [ADDRESS] та поділ іншого рухомого майна колишнього подружжя. Як вказано у позові, рішенням Оболонського р/с м . Києва від 16.11.2016 р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10.04.2017 р. рішення суду 1 інстанції в частині позивних вимог про поділ квартири було скасовано та ухвалено нове рішення, а саме: визнано спільним майном колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] кв. № 9 , загальною площею 108,20 кв.м., жилої - [ADDRESS] ; в порядку поділу майна визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірної квартири. Як вказує позивач, відповідач [PERSON] чинить йому перешкоди в користуванні спільною квартирою, чим порушує визнане судом за ним право власності на 1/2 частину цієї квартири та право позивача на безперешкодне користування нею. В порядку усунення перешкод в користуванні квартирою позивачем на ім`я відповідача за місцем її проживання та знаходженням майна було направлено рекомендованим листом претензію з пропозицією про встановлення порядку користування приміщеннями квартири зі звільненням виділених в його (позивача) користування 1/2 частини приміщень від майна, що належить їй, з передачею рухомого майна, яке по рішенню суду визнано за ним та передачею позивачу комплекту ключів від вхідних дверей квартири. Зі слів позивача, відповідач не з`явилась, письмової відповіді на лист-претензію, позивач не отримав. Як вказує позивач, відповідачем не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції подала касаційну скаргу до ВССУ та продовжує перешкоджати позивачу у користуванні квартири. За обставин, що призвели до непримиримих стосунків між сторонами, позивач просить суд встановити вселити його до спірної квартири та встановити порядок користування приміщеннями квартири між співвласниками наступним чином: кухня 11,1 м.кв. - у спільному користуванні (11,1/2 по 5,55 КВ.М. кожному), коридор 14,7 м.кв. - у спільному користуванні (14,7/2 по 7,35 кв.м. кожному; перша частина квартири у складі: - жила кімната 28,6 кв.м. з лоджією і; санвузол 4,7 кв.м. та приміщення гардеробу 2,3 кв.м., які складають площу 40,8 кв.м.; друга частина квартири у складі: - жила кімната 15,9 кв.м. з балконом 0,3 кв.м; жила кімната 22,0 кв.м. з балконом 0,6 кв.м. та санвузол 2,8 кв.м., які складають пл. в 41,6 кв.м., а інші приміщення залишити у спільне користування Також вказує, що 3 особа повинна бути присутня для складання акту передачі (закріплення у порядку визначеному вище) приміщень за сторонами - співвласниками квартири, в якому зафіксувати: показання квартирних лічильників, що розташовані у приміщеннях, них за сторонами; факт передачі комплекту ключів від вхідних дверей у квартиру відповідачем - позивачу [PERSON] та визначити між співвласниками квартири порядок розрахунків за спожиті ними комунальні послуги. Тому просить суд задовольнити даний позов та стягнути судовий збір. У судовому засіданні позивач та його представник, повноваження якого закінчились у березні 2019 р., підтримали даний позов в частині вселення та встановлення порядку користування квартирою, а в іншій частині позову - щодо контролю з боку ОСББ за його вселенням та передачею речей позивач відмовився. Відповідач та її представник у судове засідання так і не з`явились. Представник 3 особи - ОСББ «Будинок Мрій» також у судове засідання представника на надіслав. Дослідивши матеріали справи та отримані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, у провадженні Оболонського р/с м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2012 р. по серпень 2015 р., поділ спільного майна подружжя в період знаходження в зареєстрованому шлюбі та поділ спільного майна, набутого в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу після розлучення, визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/2 частину кв. [ADDRESS] та поділ іншого рухомого майна колишнього подружжя. 31.10.2018 р. Верховний суд залишив рішення Оболонського р/с м. Києва в незмінній частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 10.04.2017 р. без змін, і таким чином визнано спільним майном колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] кв. № 9 , загальною площею 108,20 кв. м., жилої - [ADDRESS] , і в порядку поділу майна визнано за позивачем по даній справі [PERSON] право власності на 1/2 частину спірної квартири. За твердженням позивача, він як власник Ѕ частини квартири, позбавлений можливості вільно користуватися своєю власністю, оскільки відповідач [PERSON] не виконує рішення суду та перешкоджає йому у користуванні частиною квартири. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ст. 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] створює позивачу перешкоди в проживанні і користуванні квартирою, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про вселення та зобов`язання відповідача не чинити перешкоди в користуванні квартирою підлягають частковому задоволенню як законні та обґрунтовані. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial