Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення пені за невиконання умов договору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 13 травня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір підряду на ремонтно-будівельні роботи № 13/05, відповідно до якого відповідач зобов'язувався за завданням позивача та за його кошти власними та залученими силами і засобами на свій ризик виконати роботи, зазначені в кошторисі щодо об'єкту, а саме: облаштування на бар-пляжі, який знаходиться за адресою: м. Ладижин, вул. Наконечного, 170, а останній зобов'язувався прийняти та оплатити виконані роботи. Крім того, між сторонами були підписані додатки до договору, а саме: кошторис витрат, в якому визначено ціни на види робіт за договором; технічне завдання на виконання робіт, в якому визначено загальний об'єм робіт, що підлягали виконанню за договором; відомість обліку виконаних робіт № 1. Відповідно до п. 2.2. Договору термін завершення робіт - 30 грудня 2014 року. Проте, у встановлений строк відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання. У зв'язку з чим 31 грудня 2014 року складено акт визначення обсягу невиконаних робіт, відповідно до якого було визначено, що відповідач не виконав робіт на суму 38189 грн. Відповідно до п. 4.1. Договору за несвоєчасне виконання робіт (порушення терміну дії договору, графіку виконаних робіт, терміну завершення робіт тощо) Підрядник виплачує замовникові пеню в розмірі 0,2 % вартості невиконаних робіт за кожен день перевищення терміну, вказаного у договорі, при умові, що не будуть виконуватись; додаткові роботи ( п. 1.5. Договору), а також не буде форс-мажорних обставин ( п.1.3 Договору) про існування яких Підрядник повинен повідомити Замовника. Таким чином, станом на 23 жовтня 2015 року розмір пені складає суму 22607 грн. Враховуючи зазначене вище, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача пеню за прострочення виконання зобовязань за договором підряду на ремонтно-будівельні роботи № 13\\05 від 13 травня 2014 року в розмірі 22607 грн, а також судові витрати, понесені ним при подачі позову до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, однак направив суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, або розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Відповідно до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. За приписами статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи. З наданих суду доказів вбачається, що 13 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір підряду на ремонтно-будівельні роботи № 13\\05 (а.с.6,7). Також підписано додатки до договору, - кошторис витрат, в якому визначено ціни на види робіт за договором; технічне завдання на виконання робіт, в якому визначено загальний об'єм робіт, що підлягали виконанню за договором; відомість обліку виконаних робіт № 1(а.с.9-18) Відповідно до п. 4.1. Договору за несвоєчасне виконання робіт (порушення терміну дії договору, графіку виконаних робіт, терміну завершення робіт тощо) Підрядник виплачує замовникові пеню в розмірі 0,2 % вартості невиконаних робіт за кожен день перевищення терміну, вказаного у договорі, при умові, що не будуть виконуватись; додаткові роботи ( п. 1.5. Договору), а також не буде форс-мажорних обставин ( п.1.3 Договору) про існування яких Підрядник повинен повідомити Замовника. Строк завершення робіт у договорі був визначений до 20 груня 2014 року. Факт наявності у [PERSON] оригіналу договір підряду на ремонтно-будівельні роботи свідчить про існування між сторонами зобов?язань. Суд вважає, що [PERSON] за договором підряду на ремонтно-будівельні роботи свої зобов'язання виконав повністю. Відповідач в свою чергу повністю не виконав умови договору підряду на ремонтно-будівельні роботи у встановлені у договорі строки. Згідно розрахунку пені станом на 23 жовтня 2015 року розмір пені складає: кількість днів невиконання зобов'язань - 296 днів (38189 грн*0.2%\\365*296=22607 грн). Відповідач жодних обґрунтованих заперечень та належних доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, суду не надав. За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що між сторонами укладено договір підряду на ремонтно-будівельні роботи, який позивачем належним чином підтверджений, а відповідач належним чином не виконав умови даного договору, а саме не виконав роботу, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимагати стягнення пені за невиконання умов договору, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення пені за невиконання умов договору цілком обґрунтованим, та таким що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені судові витрати у виді судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved