Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 08 травня 2007 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №KIА0GА00000035, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 61437,50 доларів США, строком до 08 травня 2017 року та зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки в строки та порядку, встановленим кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 08 травня 2007 року був укладений договір іпотеки, за яким [PERSON] передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Княжичі, вул. Леніна, 61. Оскільки [PERSON] не виконував належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, то банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, і рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2013 року позов було задоволено частково: в рахунок погашення заборгованості в сумі 149290,13 доларів США, що еквівалентно 1192828,16 грн. звернуто стягнення на житловий будинок, який розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Княжичі, вул. Леніна, 61 шляхом його продажу з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Після прийняття вказаного рішення позивач звернувся до відповідачів з письмовою вимогою про звільнення квартири, що не було виконано. У зв'язку з наведеним, позивач просить виселити всіх відповідачів з житлового будинку, який розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Княжичі, вул. Леніна, 61 на підставі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України. У судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 08 травня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №KIА0GА00000035, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 61437,50 доларів США, строком до 08 травня 2017 року та зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки в строки та порядку, встановленим кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 08 травня 2007 року був укладений договір іпотеки, за яким [PERSON] передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Княжичі, вул. Леніна, 61. Оскільки [PERSON] не виконував належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, то банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, і рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2013 року позов було задоволено частково: в рахунок погашення заборгованості в сумі 149290,13 доларів США, що еквівалентно 1192828,16 грн. звернуто стягнення на житловий будинок, який розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Княжичі, вул. Леніна, 61 шляхом його продажу з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Після ухвалення вказаного рішення позивач звернувся до відповідачів з письмовою вимогою про звільнення квартири, що не було виконано. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно частини першої статті 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно частини третьої статті 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятками, встановленими законом. З огляду на наведене та враховуючи наявність рішення суду про звернення стягнення на житловий будинок, що набрало законної сили, а також невиконання відповідачами вимог про добровільне звільнення житлового будинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved