Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

у квітні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя після розірвання шлюбу, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дітей починаючи з дня пред'явлення позову і до зміни матеріального стану [PERSON] В обґрунтування позову позивач вказала, що рішенням Голосіївського районного суд м. Києва від 22.08.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. У зв'язку з досягненням пенсійного віку вона стала на облік у Пенсійному фонді України, як непрацездатна особа, про що 21.05.2013 року їй було видано пенсійне посвідчення. Вона потребує постійного лікування та спеціального харчування, перебуває під постійним наглядом лікарів, оскільки хворіє на діабет ІІ типу, який спричиняє супутні хвороби та ускладнення. Зазначила, що відповідач має фінансову можливість надавати їй матеріальну допомогу та інших осіб на утриманні немає. Просила позов задовольнити. Справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Позивач подала до суду заяву, в якій зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У встановлений строк відповідач відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 47). Також, судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Пенсійному фонді України, що стверджується пенсійним посвідченням [NUMBER] від 21.05.2013 року (а.с. 51). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] хворіє на цукровий діабет ІІ типу та отримує амбулаторне лікування (а.с. 50). За даними довідки, виданої Державною науковою установою «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» №01/581 від 27.04.2017 року, [PERSON] перебуває на посаді головного наукового співробітника наукового відділу малоінвазивної хірургії ДНУ «НПЦ ПКМ» ДУС, посадовий оклад якого складає 19 968 грн. (а.с. 53). За правилами ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Оскільки судом було встановлено, що позивач досягла пенсійного віку до розірвання шлюбу, хворіє на цукровий діабет ІІ типу, що потребує постійного лікування, а також те, що відповідач має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу позивачу, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], у розмірі 1/8 від усіх видів заробітку (доходу), що на думку суду є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання непрацездатного колишнього члена подружжя. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного, ст. ст. 75-77, 79, 80 СК України,

Outcome: approved