Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

У квітні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтований такими обставинами. 16.09.2017 о 20 год. 20 хв. у м. Києві на проспекті Перемоги, 53 а з вини [PERSON] - водія автомобіля «Peugeot Partner» д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримав механічні пошкодження автомобіль «ВАЗ 2107», д.н.з. [NUMBER], що належав матері позивача, яка померла у [INFO]. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», позивачу нарахована страхова виплата 8002,05 грн. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 602/9-7 від 27.09.2017, вартість завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріального збитку становить 21002,05 грн., а відтак відповідач повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 13000 грн. В тому числі підлягає стягненню з відповідача моральна шкода в розмірі 5500 грн., зумовлена тривалим нервовим напруженням та душевними стражданнями позивача, заподіяними внаслідок ДТП, та судові витрати. Ухвалою від 14.05.2018 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач подав письмову заяву про відкладення розгляду справи пославшись на те, що він не ознайомився в повному обсязі зі справою та потребує правової допомоги. Однак зважаючи на те, що відповідач неодноразово ухилявся від отримання судових повісток, а його неявка в судове засідання є повторною, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи і відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 16.09.2017 у м. Києві на проспекті Перемоги з вини [PERSON] - водія автомобіля «Peugeot Partner» д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримав механічні пошкодження керований позивачем автомобіль «ВАЗ 2107» д.н.з. [NUMBER], що належав його матері [PERSON] З позовної заяви вбачається, що [PERSON] померла у [INFO]., а позивач є її спадкоємцем. Водій [PERSON] є особою, винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, та керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, що доводиться постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 19.10.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України. За приписом ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Проведеною на замовлення матері позивача оцінкою автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з. [NUMBER], встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 21002,05 грн. (Звіт № 602/9-7 від 27.09.2017). З позовної заяви вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність[PERSON] була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна», у зв'язку з чим страховиком нарахована страхова виплата в сумі 8002,05 грн., на отримання якої позивач розраховує після завершення процедури оформлення спадщини. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 13000 грн., яка вираховується як різниця між фактичним розміром завданої відповідачем шкоди і страховою виплатою. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та ст. 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З огляду на встановлені обставини суд вважає доведеним, що винні неправомірні дії відповідача спричинили позивачу душевні страждання, зумовлених самим фактом потрапляння у дорожньо-транспортну пригоду та пошкодженням цінного майна, та викликало істотні зміни у звичному способі його життя, оскільки він змушений був витрачати час, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів, звернення до страхової компанії, адвоката та до суду, щоб довести порушення своїх прав. З урахуванням наведеного суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої йому моральної шкоди в сумі 5500 грн. вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1 409,60 грн. та витрат на оплату висновку щодо визначення вартості матеріального збитку в сумі 1300 грн. Підстав для покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу суд не вбачає, оскільки документального підтвердження реальності таких витрат позивачем не надано, а сам по собі акт надання юридичних послуг не може свідчити про повну сплату позивачем заявлених витрат на правову допомогу, а лише констатує їх вартість. На підставі викладеного та

Outcome: approved