Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У квітні 2015 року позивач - [PERSON] звернувся в суд до відповідача - Іванковецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області з зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на ? частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та ? частини шлакоблочного сараю. Позовні вимоги мотивуються тим, що з 1987 року позивач разом з родиною проживає в квартирі за [ADDRESS] Ця частина житлового будинку була надана йому на підставі спільного засідання правління і профспілкового комітету колгоспу ім. Постишева с. Семенівка Бердичівського району (протокол № 8 від 28 травня 1987 року), як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. В лютому 2004 року ця квартира була виділена позивачу в рахунок майнового паю як члену колективного сільськогосподарського товариства, відповідний акт на видачу майна в натурі в рахунок майнового паю склали на виконання рішення загальних зборів співвласників майна протокол за № 1 від 06 лютого 2004 року про виділення майна в натурі в рахунок майнового паю. В січні 2015 року він звернувся до Іванковецької сільської ради Бердичівського району з проханням оформлення права власності на свою квартиру за [ADDRESS] Рішеннями за № 6 від 22.01.2015 року та за № 15 від 19.02.2015 року виконавчий комітет Іванковецької сільської ради Бердичівського району надав дозвіл позивачу на оформлення права на ? частину житлового будинку [ADDRESS]. На підставі зазначених вище рішень позивач звернувся до реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції, на що йому було відмовлено в реєстрації та запропоновано звернутися до суду з даного питання. Тобто, позивач посилається на те, що майже 28 років він користуюся вищезазначеної частиною будинку, але не може оформити право власності з незалежних від нього причин. Все вище вказане змусило його звернутися з позовом до суду. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити на підставі наданих суду доказів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника підлягає вирішенню у судовому порядку. Згідно із інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», яка затверджена 31.01.1966р. Міністерством комунального господарства УРСР, до 19.01.1996р. не передбачалась обов'язковість реєстрації будинків і домоволодінь. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію права власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998р. Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Також, стаття 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає повноваження місцевої влади в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку. А саме до відання виконавчих органів сільських, селищних міських рад належать ч. а) п. 2) ... розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності .... Тобто, рішення виконавчого комітету Іванковецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області є підставою для набуття мною права власності на житлове приміщення. Суд вважає, що визнання права власності за позивачем на частину житлового будинку та сараю, не порушить прав інших осіб і не заборонено законом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved