Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк» в порядку цивільного судочинства з позовом про визнання неправомірним підвищення відсоткової ставки, зобовязання здійснити перерахунок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у лютому 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір кредиту, за умовами якого позивачу надано кредит для придбання житла в розмірі 80 000,00 доларів США строком до 19.02.2032 року під 11,95%\~річних. Позивач вказує, що з моменту надання кредиту належним чином виконує зобовязання зі сплати кредитної заборгованості. Після чергової сплати частини основної суми та відсотків у 2009 році позивачу стало відомо, що з 03.11.2008 року процентна ставка за користування кредитом була змінена кредитором в односторонньому порядку та підвищена до 14 % річних. З листа відповідача від 11.03.2009 року, який був отриманий позивачем особисто в той же день, відповідач збільшив процентну ставку за користування кредитом, пославшись на умови кредитного договору. Позивач вважає, що дії банку по односторонньому збільшенню відсоткової ставки за кредитом такими, що порушують права позивача як споживача банківських послуг, умови кредитного договору та вимоги чинного законодавства. Крім того, пунктами 2.6.1. та 2.6.2. передбачено, що зміна розміру відсоткової ставки за кредитним договором має бути оформлена додатковою угодою до нього, вчиненою в письмовій формі та підписаною сторонами. Тобто умовами кредитного договору передбачено обовязкове погодження із позичальником зміни розміру відсоткової ставки, що у свою чергу відбулося без відома позивача. За таких обставин, з посиланням на умови кредитного договору, ст. ст. 641-642, 654, 1056-1 ЦК, Закон України «Про захист прав споживачів», позивач просить суд визнати неправомірним підвищення ПАТ «Укрсоцбанк» відсоткової ставки за кредитним договором № 014-45-КЖ від 20.02.2007 року з 11, 95 % до 14, 00 %, зобовязати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № 014-45-КЖ від 20.02.2007 року з урахуванням відсоткової ставки, встановленої в кредитному договорі, а саме 11, 95 % річних, починаючи з моменту підвищення процентної ставки по день ухвалення судового рішення, зобовязати відповідача провести перерахунок коштів, сплачених позивачем за договором кредиту № 014-45-КЖ від 20.02.2007 року, зарахувавши отриману відповідачем різницю по процентам від одностороннього збільшення процентної ставки за кредитом в рахунок сплати основної суми кредиту. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позову у повному обсязі. Вказав, що про збільшення відсоткової ставки [PERSON] дізнався у березні 2009 року особисто. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Вказав на пропущення позивачем строків позовної давності, вважає, що відлік терміну позовної давності у даних спірних правовідносинах розпочинається з дати ознайомлення позивача з листом, яким його було повідомлено особисто про збільшення розміру відсоткової ставки. Підкреслив, що умови кредитного договору погоджені сторонами, банк діяв у відповідність до умов договору, якими, у тому числі, передбачений порядок зміни процентної ставки. Незважаючи на те, що позивачу не було направлено додаткову угоду про збільшення процентної ставки, він сплачує кредитну заборгованість з урахуванням підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом, що у свої чергу свідчить про прийняття запропонованих банком пропозицій щодо зміни умов договору кредитку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 20 лютого 2007 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач, укладений договір кредиту, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 80 000 доларів США під 11,95 % річних. Кінцевий термін повернення основної заборгованості 19 лютого 2032 року, цільове призначення кредиту: придбання нерухомого майна, а саме: однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 6-12). У відповідності до п. 2.6. договору у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України , а також за рішенням Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, Тарифного комітету Кредитора, Кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів, визначеного в п. 1.1 цього договору. Про намір змінити розмір процентів кредитор зобовязаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. (п.п. 2.6.1). У разі, якщо Позичальник погодиться зі зміненим розміром процентів, він зобовязаний протягом строку, зазначеного в п. 2.6.1. цього Договору, підписати надану Кредитором додаткову угоду про внесення змін до цього Договору та повернути її кредитору. У разі, якщо Позичальник не погодиться з запропонованими Кредитором розмірами процентів, він зобовязаний протягом строку, зазначеного в п. 2.6.1. цього Договору, повернути Кредитору існуючу заборгованість за Кредитом, сплатити враховані проценти, комісії та можливі штрафні санкції (штраф, пеню) в повному обсязі. Після сплати Позичальником зазначених сум дія цього Договору вважається припиненою. За умовами п. 7.1 договору кредиту усі додатки, зміни та/або доповнення до цього договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином зваженими на те представниками Сторін, з обовязковим посиланням на цей Договір. Згідно з п. 7.2. договору усі повідомлення за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійсненні письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, курєром, телеграфом, або врученні особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення звязку одержувача. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пунктом 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня\~2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що\~\~при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від\~12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 9\~лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів). При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Так, у відповідності до положень ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Як вказано вище, приписи статті 1056-1 ЦК України щодо визнання нікчемною умови договору про право банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку набули чинності, починаючи з 10 січня 2009 року, а тому на момент виникнення спірних правовідносин банк мав право ініціювати змін процентної ставки за користування кредитом, у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства. Як убачається з матеріалів справи, 11 березня 2009 року позивач [PERSON] був особисто ознайомлений з листом від 11.03.2009 року, за змістом якого позичальника повідомлено про підвищення розміру процентної ставки за договором кредиту № 014-45-КЖ від 20.02.2007 року. При цьому, банк послався на зростання вартості грошових ресурсів АКБ «Укрсоцбанк», у звязку з чим Рішенням Комітету з питань управління активами та пасивами АКБ «Укрсоцбанк» було здійснено підвищення відсотків за користування кредитами, що видавались фізичним особам під заставу майна. (а.с. 19). З змісту листа позивача, адресованого позивачу, видно, що позивач висловив свою незгоду на прийняте відповідачем рішення про підвищення відсоткової ставки за користуванням кредитом з 11,95 % до 14 % річних. (а.с. 17-18). Зміст кредитного договору (п.2.6.) передбачає можливість ініціювання банком змін розміру процентів, та покладає на банк обовязок у разі ініціювання процедури підвищення відсоткової ставки за користування кредитом повідомити про це позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. З пояснень представника позивача, що було підтверджено у судовому засіданні представником відповідача, після ініціювання банком питання про підвищення відсоткової ставки за користуванням кредитом, банк не надав позивачу для укладення відповідну додаткову угоду, та підвищив розмір процентної ставки з 03.11.2008 року. Тобто, судом встановлено, що підвищення відсоткової ставки за користування кредитом відповідачем було здійснено в порушення умов кредитного договору, а саме п.2.6.1, п. 7.1. Зокрема відповідач не повідомив позивача про намір змінити розмір процентів не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також не надав позивачу для укладення відповідну додаткову угоду. Враховуючи встановлені судом порушення банком умов договору кредиту, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України). Згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4 ст. 267 ЦК України). З змісту позовної заяви та письмових доказів вбачається, що позивач дізнався по порушення свого права, тобто про підвищення відсоткової ставки, у лютому 2009 року, тобто перебіг позовної давності почався з лютого 2009 року. Позивач звернувся до суду з відповідним позовом у квітні 2015 року, тобто після спливу позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України. За таких обставин, суд вважає, що пропуск позивачем строку позовної давності, на застосуванні якого наполягає відповідач, є підставою для відмови у задоволенні позову[PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання неправомірним підвищення відсоткової ставки, зобовязання здійснити перерахунок.

Outcome: dismissed