Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

У квітні 2017 року Публічного акціонерного товариства «МегаБанк» (далі - позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 липня 2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 25-608-822-2-16-Г. Даний договір було укладено на строк до 12 липня 2019 року включно, зі сплатою 10,00 % річних за користування кредитом. Відповідно до даного договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується випискою з рахунку № [NUMBER]. Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, що призвело до виникнення заборгованості яка станом на 28 березня 2017 року становить 23225,32 грн.. Оскільки відповідач порушила умови договору, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом в якому просити суд розірвати кредитний договір № 25-608-822-2-16-Г від 13 липня 2016 року укладений між ПАТ «МегаБанк» та [PERSON]; достроково стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 23225,32 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив на електронну адресу суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що дійсно 13 липня 2016 року позивач та відповідач уклали кредитний договір № 25-608-822-2-16-Г з наступними основними умовами. Банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі готівкою на суму 15000,00 грн. строком з 13 липня 2016 року до 12 липня 2019 року включно,. зі сплатою 10,00 % річних, повернення якого здійснюється щомісячними ануїтентними платежами (п. 1.1.- 1.4. кредитного договору). Разом з тим, 09 серпня 2016 року між ПАТ «МегаБанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № 25-608-822-2-16-Г від 13 липня 2016 року. Відповідно до п.3.2.3 кредитного договору позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та відповідну комісійну винагороду, обумовлену кредитним договором, у порядку, встановленому кредитним договором. Згідно п.3.3.1 договору кредитор має право, достроково розірвати договір та вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів у випадку : порушення позичальником умов договору; порушення заставодавцем (поручителем, гарантом) умов договору застави (поруки, гарантії), що призвело або може призвести до втрати предмету застави; якщо у позичальника сталися будь-які обставини, які на думку кредитодавця можуть призвести до погіршення його фінансового стану та невиконання ним зобов»язань за договором. Згідно п. 4.4. кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісійну винагороду в розмірі 3.0000 % від суми кредиту. Комісійна винагорода сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Відповідно до п. 4.2. та 4.5. цього договору клієнт зобов'язаний здійснювати погашення ануїтентного платежу та суму щомісячної комісії на загальну суму 936,19 гривень щомісяця. Як зазначено у п.4.8 кредитного договору, за користування кредитом понад строку, вказаного у п.1.2 договору, кредитодавець нараховує, а позичальник сплачує проценти в розмірі 0,1 проценти річних. Відповідно до п. 4.10. кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом у повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 4.8 цього договору та позичальник сплачує штраф в розмірі, передбаченому п. 6.3. цього договору. Пунктом 6.3. кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Згідно п. 7.1. договору він набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Закінчення строку Договору не звільняє позичальника від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Дострокове розірвання договору здійснюється у випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором. Згідно розрахунку наданого позивачем вбачається, що станом на 28 березня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем на загальну суму 23225,32 грн., що складається з залишкової суми заборгованості за кредитом - 14278,81 грн., залишку нарахованих несплачених відсотків - 396,51, залишкової суми нарахованої та несплаченої комісії - 1800,00 грн., штрафу згідно п. 6.3. Договору у розмірі - 6750,00 грн.. На адресу позичальника банком було надіслано 13 жовтня 2016 року, 07 листопада 2016 року, 06 грудня 2016 року, 10 січня 2017 року та 10 лютого 2017 року вимоги щодо відновлення порушених прав банку та погашення заборгованості протягом 7 днів з дати її отримання, однак вимоги банку на даний час відповідачем не виконанні. Після закінчення вказаного строку банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та розірвання договору. При вирішенні справи за цим позовом суд виходить з встановлених обставин та відповідного правового регулювання спірних відносин. Так, відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (частина 1). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2). Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2). Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Одним з наслідків порушення договору позичальником, який передбачений частиною 2 статті 1050 ЦК України, є право позикодавця у разі прострочення повернення чергової частини позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2). Також згідно частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд при вирішенні питання чи було істотним порушення відповідачем умов кредитного договору, виходить з того, що неналежне виконання зобов'язань відповідачем здійснювалось протягом тривалого часу, ступінь невиконання відповідачем умов договору була значною і відповідно є значними збитки позивача у виді неповернутого кредиту та несплачених процентів за користування кредитом та комісії, передбаченої договором і приходить до висновку, що порушення відповідачем умов договору було істотним і може бути підставою для його розірвання в судовому порядку. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов'язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого може бути дострокове розірвання договору та обов'язок відповідача достроково повернути всю суму кредиту, сплатити нараховані проценти за користування кредитом, комісію та штраф, суд погоджується з доводами позивача і вважає правильним задовольнити позов у повному обсязі. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп., що підтверджено меморіальним ордером. (а.с. 3).

Outcome: approved