Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

У жовтні 2019 року позивачі звернулися до суду з даним позовом. Свій позов мотивують тим, що їм на праві власності, а саме по Ѕ частині, належить житловий будинок [ADDRESS] . Позивачі зазначають, що вони являються батьками-вихователями дитячого будинку сімейного типу «Раранчуків». В 2009 році Орган опіки та піклування Фастівської РДА звернувся до них з проханням зареєструвати в їх будинку дитину [PERSON] , якому була потрібна прописка і вони погодилися. Зазначають, що [PERSON] з моменту його прописки в їх будинку взагалі не проживав, місце його фактичного проживання чи перебування, місце його роботи їх невідоме. У зв`язку з тим, що в їх будинку зареєстрований повнолітній чоловік, у них виникла проблема з оформленням субсидії, яка створює їм та їх дітям негативні наслідки. Оскільки, будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі між ними не існує, вони змушені звернутися до суду з даним позовом. Позивачі в підготовчому судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили його задовольнити, зазначили що проти винесення судом заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачам на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2018 року, належить по 1/2 частині кожному, житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджено копією рішення суду від 20 вересня 2019 року та Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 листопада 2018 року. Як вбачається з Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за № 679 від 23 вересня 2019 року, в будинку [ADDRESS] , окрім інших зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23 вересня 2019 року та 10 жовтня 2019 року, комісією у складі депутата сільської ради Товстенка В.М. та секретаря сільської ради Бойко В.О, проведено обстеження умов проживання дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] та встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстрований громадянин [PERSON] , однак з моменту прописки, а саме з 22 липня 2009 року в даному житловому будинку не проживав, його особистих речей в будинку не виявлено. Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони позивачів порушено не було, відповідач відсутній в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратив право користування ним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved