Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

У жовтні 2019 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] із зняттям його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є власником вищевказаноїквартири, в якій зареєстровані: вона сама [PERSON] , її батько - [PERSON] , відповідач у даній справі. Фактично же відповідач не проживає у вказаній квартир із квітня 2017 року, ніякої участі в сплаті комунальних платежів не приймає. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на неї, чим об`єктивно порушуються права позивача.Тому, у зв`язку з вказаними обставинами, вона була змушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів і зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить їй на підставі договору дарування квартири від 04.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Поповою І.В. і зареєстровано в реєстрі за № 264 (а.с. 8), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 9). В належній позивачці квартирі, окрім неї самої, зареєстрований [PERSON] , що підтверджується довідкою№ 16530 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 15.10.2019 року. (а.с.13). Крім того, факт реєстрації [PERSON] у спірній квартирі підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від22.10.2019 року за № 3782/2 (а.с.18). Проте, [PERSON] квітня 2017 року, не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 09.10.2019 року. (а.с. 12), а також актом не проживання особи за місцем реєстрації від 12.02.2020 року (а.с. 30). Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що відповідачка дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації. При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник квартири, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності і розпоряджання своїм майном. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації вже майже три роки, а його реєстрація чинить власникові перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов і визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] із зняттям його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved