Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

У жовтні 2020 року уповноважена особа позивача пред`явив через суд зазначений позов до [PERSON] на предмет захисту свого права, як балансоутримувача гуртожитку за адресою [ADDRESS] , що закріплений за виробничим структурним підрозділом «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», з підстав того, що позивач несе тягар обов`язків з утримання та ремонту майна з розрахунку на проживання у гуртожитку осіб, які сплачують за це проживання та за житлово-комунальні послуги, у відповідності до Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року №874. Відповідач [PERSON] на підставі ордеру була вселена на 1 ліжко-місце у гуртожиток за адресою [ADDRESS] та зареєстрована за спірною адресою 03 липня 2014 року, проте вже більше одного року у гуртожитку не проживає, її особистих речей в гуртожитку немає, комунальні послуги не оплачує, тому позивач, посилаючись на ст. 72 Житлового кодексу УРСР, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування одним ліжко-місцем в будинку [ADDRESS] . З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 06 листопада 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка. Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла і про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем її постійного проживання (перебування). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилася і про причини своєї неявки не повідомила та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, на підставі чого проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди позивача. Свідок [PERSON] , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що вона є завідувачкою гуртожитку в будинку [ADDRESS] , у звязку з чим за родом службової діяльності їй відомо, що [PERSON] виїхала з гуртожитку ще у вересні-жовтні 2019 року зі своїми речами, кімната, де вона займала ліжко-місце є наразі порожньою. Суд, заслухавши усні пояснення представника позивача, дослідивши зібрані докази, допитавши свідка [PERSON] , відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено,\~що з 01 грудня 2015 року розпочало фінансово-господарську діяльність публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 21жовтня 2015 року проведено державну реєстрацію Товариства (код згідно з ЄДРПОУ 40075815). Товариство утворено на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Згідно ч. 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та ч.2 загальних положень Статуту ПАТ «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Згідно з витягом з протоколу №1 засідання ПАТ «Укрзалізниця» від 21.10.2015 створено регіональну філію «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», до структури якої увійшов структурний підрозділ «Будівельно-монтажне експлуатаційне управління Нижньодніпровськ-Вузол». Кабінетом Міністрів України затверджено державну цільову програму реформування залізничного транспорту на 2010-2019 роки від 16.12.2009 № 1390. На виконання державної програми, Правлінням публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» прийнято рішення щодо реорганізації виробничих та структурних підрозділів служб будівельно- монтажних робіт та цивільних споруд (протокол від 01.03.2017 № Ц-57/16 Ком.т.). Протоколом затверджена організаційна структура філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд». Відповідно до п.26.5 протоколу від 01.03.2017 № Ц-57/16 Ком.т. вилучені з 01.07.2017 зі складу регіональної філії «Придніпровська залізниця» виробничі підрозділи, що були підпорядковані структурному підрозділу «Служба будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд». Відповідно до п. 1.16 наказу філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 20.06.2017 №ФБМЕС-3/24 структурні підрозділи: «Дніпровське будівельно-монтажне експлуатаційне управління», «Нижньодніпровське будівельно-монтажне експлуатаційне управління», «Будівельно-монтажне експлуатаційне управління Нижньодніпровськ-Вузол» служби БМЕС філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» перетворено шляхом злиття у виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно- монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Відповідно до п. 5.3 Положення про Підрозділ майно, що закріплене за Підрозділом, складається з основних фондів та оборотних активів, інших матеріальних і нематеріальних активів, вартість яких відображається в балансі Підрозділу. На балансі Підрозділу перебувають виробничо-технічні будівлі, житлові будинки, вокзали та інші службово-технічні будівлі та споруди станцій, котельні, спортивно-оздоровчі заклади, транспортні засоби, споруди і обладнання систем водопостачання, водовідведення та очистки, інженерні мережі, будівельні машини та механізми, інше майно Товариства. На балансі Підрозділу знаходиться гуртожиток, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул.Січеславська Набережна, б.6. Відповідач [PERSON] , [INFO] , була поселена на підставі ордеру №19, виданого 19 червня 2014 року ДП «Придніпровська залізниця», на постійне проживання на одне ліжко-місце у гуртожитку за адресою [ADDRESS] та зареєстрована за зазначеною адресою 03 липня 2014 року, як співробітник ПЖД служби сигналізації і звязку, зі складом родини 2 особи(син [PERSON] , 2017 р.н.), та на її ім`я відкрито особовий рахунок, що підтверджується копією Форми А про реєстрацію особи та довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку, виданої ТУ ДМЕС-1 (а.с. 6,7). Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у гуртожитку в будинку [ADDRESS] не користується жилим приміщенням з вересня 2019 року, тобто близько року до дня звернення з позовною заявою, про що свідчать акти про непроживання, складені 16 вересня 2019 року, 11 листопада 2019 року, 16 січня 2020 року, 09 жовтня 2020 року комісією гуртожитку у складі завідувачки гуртожитку [PERSON] та чергових по гуртожитку(а.с.23-26). Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини\~і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Згідно\~ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Главою 4 ЖК України\~не передбачено можливості визнати особу, яка користується житловим приміщенням у гуртожитку, такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням. У\~статті 130 ЖК України\~передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Разом із тим, окрім відповідної глави\~ЖК України, зазначене питання врегульоване у Примірному положенні про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208. У розділі VIII Примірного положення про гуртожитки, яким передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства. Оскільки правовий режим відповідної категорії гуртожитків згідно з\~Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»\~та\~Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей\~71,\~72 ЖК України. Згідно зі ст.ст.71,72 ЖК України\~у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Оскільки іншого відповідачем відповідно до своїх обов`язків за ст. ст. 5, 81, 83 ЦПК України не доведено, то за встановлених судом обставин [PERSON] користувалась спірним ліжко-місцем у кімнаті гуртожитку відповідно до ст.ст. 128,130 ЖК УРСР, як наймач на умовах договору найму житла і за нею, відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК УРСР зберігалось право користування цим житлом виключно до спливу шести місяців тимчасової відсутності, враховуючи відсутність встановлених інших підстав продовження строку збереження за відповідачем житлового приміщення за ч.3 ст. 71 ЖК УРСР. Таким чином, оскільки відповідач з вересня 2019 року до часу розгляду справи у суді в спірне житло не повернулася і не користується ним, хоч об`єктивно має таку можливість, то суд дійшов висновку про відсутність її у квартирі більше строку збереження за особою права користування житлом без поважних причин, на підставі чого згідно зі ст.72 ЖК УРСР відповідача в судовому порядку належить визнати такою, яка втратила право користування спірним ліжко-місцем у кімнаті гуртожитку, з припиненням по суду житлових правовідносин за ст. 16 ЦК України. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законами України, а тому відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ухвалене судом у цій справі рішення є достатньою підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за заявою позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача.

Outcome: approved