Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

У квітні 2015 року Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 1 вересня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання освітньої послуги, за умовами якого навчальний заклад зобовязався за рахунок відповідача здійснити навчання за заочною формою за напрямом історія з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст», а останній вносити плату безготівково в розмірі 5 930 грн. за весь строк навчання. Відповідно до І розділу договору строк надання освітньої послуги становив з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року, але 12 грудня 2014 року відповідача було відраховано за невиконання навчального плану. Відповідач, не відвідуючи заняття та не виконуючи зобовязання щодо оплати за навчання, систематично порушував умови договору. Заборгованість останнього з оплати за навчання складає 1 179 грн., тому йому була направлена претензія від 8 січня 2015 року № 4 про необхідність сплати заборгованості в розмірі 1 277 грн. 56 коп., яка була ним проігнорована. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 1 220 грн. 66 коп., 3% річних у розмірі 5 грн. 90 коп. і пеню в розмірі 51 грн., що складає загальну заборгованість у розмірі 1 277 грн. 56 коп., а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 1 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання освітньої послуги, за умовами якого навчальний заклад зобовязався за рахунок відповідача здійснити навчання за заочною формою за напрямом історія з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст», а останній вносити плату безготівково в розмірі 5 930 грн. за весь строк навчання. Відповідно до І розділу договору строк надання освітньої послуги становив з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року. Однак згідно із наказом позивача від 12 грудня 2014 року № 1368-с відповідача було відраховано за невиконання навчального плану. Відповідач, не відвідуючи заняття та не виконуючи зобовязання щодо оплати за навчання, систематично порушував умови договору. Заборгованість останнього з оплати за навчання складає 1 179 грн., тому йому була направлена претензія від 8 січня 2015 року № 4 про необхідність сплати заборгованості в розмірі 1 277 грн. 56 коп., яка була ним проігнорована. Відповідно до п. 5.1 договору про надання освітньої послуги за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобовязаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ураховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення з відповідача заборгованості є достатньо обґрунтованими, тому їх слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved