Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У жовтні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про припинення права на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , (далі також - спірна квартира), з виплатою матеріальної компенсації вартості цієї частки та визнання права власності на усю квартиру. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що їй з відповідачем належить на праві власності в рівних частках квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , у якій мешкає вона з неповнолітнім сином. Відповідач у даній квартирі не проживає, а свою частину здає квартирантам, оскільки має інше житло за адресою: [ADDRESS] . Родинні відносини між ними відсутні і домовитись про спільне володіння і користування квартирою вони не можуть, з цього приводу між ними постійно виникають сварки та конфлікти, які травмують її психіку та психіку сина, витрат на утримання спільної власності відповідач не несе. Ухвалою суду від 05.01.2021 позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою від 14.04.2021 відкрито провадження за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 14.06.2021. Ухвалою від 14.06.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 13.09.2021. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] подав документи, які підтверджують внесення позивачем вартості частки у спільному майні на депозитний рахунок суду. Відповідач про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, проте в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.05.2009, спадкова справа № 1398/2008, набув право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] (а.с. 14). Позивач [PERSON] набула право власності на іншу Ѕ частину даної квартири на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частки квартири від 29.03.2012, посвідченого приватним нотаріусом КМН Парфеньонок Т. Є., зареєстрованим в реєстрі за № 839 (а.с. 10-11). Право власності позивача на Ѕ частину спірної квартири зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12), відомостей про реєстрацію права власності відповідача на належну йому частку квартири суду не надано. Із копії технічного паспорту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , убачається, що квартира розташована на десятому поверсі, складається з двох кімнат, загальною площею 57,8 м. Правовою підставою заявлених [PERSON] вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням права спільної часткової власності Так, відповідно до статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилом статті 358 цього Кодексу право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Водночас статтею 365 ЦК України передбачено можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Спірна квартира, яка розташована у багатоквартирному житловому будинку, не може бути поділена між співвласниками в натурі, оскільки неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири. Позивач посилається на те, що родинні відносини між нею та відповідачем відсутні, спірною квартирою відповідач не користуєтьсяі витрат на утримання спільної власності не несе, має інше житлове приміщення - квартиру за адресою: [ADDRESS] , у якій фактично і проживає, а належну йому частку у спільному майні здає в оренду, чим створює конфліктні ситуації та порушує право її та її дитини на належні умови проживання. На підтвердження вартості спірної квартири позивачем надано Звіт про незалежну оцінку, складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Карго Логістіка», відповідно до якого вартість ринкова вартість усієї квартири станом на 28.09.2020 складає 1 336 132 грн., а вартість Ѕ її частини - 668 066 грн. Вказана сума внесена позивачем на депозитний рахунок суду, що підтверджується квитанціями № 8 від 09.09.2021 на суму 398 900 грн. та № 7 від 10.09.2021 на суму 269 166 грн. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних заперечень проти позову та доказів на спростування доводів позивача та висновків оцінювача відповідач не надав і альтернативного порядку вирішення спору не запропонував. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що припинення права відповідача на частку у спільному майні, яке є неподільним, з виплатою йому грошової компенсації вартості цієї частки не завдасть йому істотної шкоди та не порушить його гарантоване Конституцією право власності, оскільки він отримає рівноцінну грошову компенсацію втраченого майна. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 6 680,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved