Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, уточнивши який, мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], який до смерті мешкав в [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина у виді домоволодіння з господарськими спорудами. Позивачка по справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Іншими спадкоємцями за законом першої черги є її сини - [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від спадщини по закону на користь позивачки. Оформити право на спадщину на домоволодіння з господарськими спорудами в державній нотаріальній конторі позивачка не може, так як за свого життя її чоловік, не оформив та не зареєстрував в органах БТІ своє право власності на спірний об'єкт нерухомості з отриманням відповідних правовстановлюючих документів. Уточнивши позов, просила суд установити факт належності їй та її померлому чоловікові на праві спільної сумісної власності житлового будинку та погосподарських споруд, розташованих за адресою в [ADDRESS] (як набуті під час спільного проживання у шлюбі з [PERSON]), а також визнати за нею право власності на спірну будівлю із господарськими спорудами, розташованої по [ADDRESS] як набуте нею в порядку спадкування за законом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, додатково подавши письмові докази в підтвердження позовних вимог. Відповідач, [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але в поданих письмових заявах уточнений позов визнали в повному обсязі, просили суд розглянути справу без їх присутності. Приватний нотаріус Липоводолинського районного нотаріального округу, Сумської області [PERSON], в суд не з'явився, але в письмовій заяві не заперечував проти позову, просив справу розглянути без участі представника нотаріальної контори. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін та третіх осіб, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши обставини справи, в якій достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з 09 лютого 1969 року позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Згідно з довідкою Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 11 березня 2014 року № 102, домоволодіння [ADDRESS], за даними погосподарської книги обліковувалось за померлим [PERSON] (а.с.13,15). Також з довідки виконавчого комітету Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області № 103 від 11 березня 2014 року вбачається, що рішенням загальних зборів колишнього колгоспу «Зоря» власнику будинку [PERSON] виділялась земельна ділянка під забудову в [ADDRESS] (а.с.12). За даними технічної документації вищевказаний будинок зведений у 1989 році загальною площею 81,2 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м, і розташований по [ADDRESS], його загальна вартість станом на 31 березня 2014 року разом з житловою прибудовою під літ. «А'-I», прибудовою під літ. «а», ганком під літ. «кр», верандою під літ. «а1» (зведеною у 1991 році) та погосподарськими спорудами: два сараї під літ. «Г» - зведений у 1990 році, під літ. «Е» - зведений у 1991 році, погріб під літ. «п/г» - зведений у 1970 році, гараж під літ. «В» - зведений у 1991 році , літня кухня під літ. «Д» - зведена у 1991 році, веранда під літ. «д» - зведена у 1991 році, вбиральня під літ. «У» - зведена у 1980 році, огорожа під літ. «№1-2», колодязь під літ. «№3, становить 178551 грн. 00 коп. (а.с. 8-10,16,17-19,45). [INFO] в с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області [PERSON] помер у віці 63 роки (а.с.5). 06 жовтня 2011 року після смерті [PERSON], [INFO] за заявою дружини [PERSON] у приватного нотаріуса Липоводолинського нотаріального округу Сумської області [PERSON] заведена спадкова справа № 66/2011. Остання є єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування, оскільки сини померлого [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті свого батька. Заповіти за життя [PERSON] не оформлялися. 18 листопада 2011 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею 3,089 га, яка знаходиться на території Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області та призначена для вдення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того в спадковій справі є заява [PERSON], про те що спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], не є спільною сумісною власністю та є особистою приватною власністю померлого (а.с. 7,14,29,46). При вирішенні даної справи суд виходить з наступних норм законів та висновків, а саме: Відповідно до ч.1,2 ст. 22 Кодексу про шлюб та cім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. При цьому, кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно з ч.1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про власність» також визначає презумпцію спільної власності громадян, якщо таке майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї. Отже, збудований у період шлюбу позивачкою та її чоловіком [PERSON] на відведеній для цього по раніше чинному порядку земельній ділянці житловий будинок з господарськими спорудами, належав цьому подружжю на праві спільної сумісної власності, а поскільки останній на день розгляду даної справи в суді є померлим і відповідно не може бути носієм цивільних прав, обов'язків та відповідно учасником відносин щодо спільної власності, то в судовому порядку підлягає встановленню факт належності наведеного вище майна вказаним особам, як подружжю. Згідно зі ст. 100 ЦК УРСР в особистій власності громадян можуть перебувати житлові будинки і предмети підсобного домашнього господарства. Як визначено ч. 1 ст. 105 ЦК УРСР, який також діяв під час завершення будівництва спірного нерухомого майна, громадянин, який збудував жилий будинок без встановленого дозволу, або без належного затвердженого проекту, або з істотним відхиленням від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком (продавати, дарувати, здавати в найм тощо). Як вбачається з матеріалів справи, зведений подружжям [PERSON] житловий будинок із господарськими спорудами і прибудовами не містить порушень будівельних норм, є побудованими на відведеній для цієї мети місцевою радою земельній ділянці до 05 серпня 1992 року з виготовленням місцевим БТІ відповідної технічної документації на це майно. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про власність» праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивачки суд вважає обґрунтованими. Також судом достовірно встановлено, що позивачка, є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка, проте за життя [PERSON] на відведеній для цього земельній ділянці правомірно звів домоволодіння з господарськими спорудами, але через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння [PERSON] не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане домоволодіння і зареєструвати право власності на нього, а тому її право на спадщину підлягає захисту саме у спосіб визнання за нею права власності на вищевказане спірне домоволодіння з господарськими спорудами.

Outcome: approved