Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів. Посилається на те, що 12.02.2008 року між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено рамкову угоду №SMERS00383, відповідно до умов якої між ними було укладено ряд договорів про надання кредитних коштів. Відповідно до рамкової угоди між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання траншу №SME0006133 від 26.02.2008 року, у відповідності до якого позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 100000,00 доларів США, зі сплатою процентів 13,5% річних, на строк користування 60 місяців. Відповідно до рамкової угоди між банком та позичальником було укладено договір про надання траншу №SME0013382 від 27.05.2008 року, у відповідності до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 55000,00 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 16% річних, на строк користування 60 місяців. У відповідності до умов договорів, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах договору повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договорами та додатками №1 до них - графіком погашення кредиту. 17.08.2012 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про надання траншу №SME0006133 від 26.02.2008 року, відповідно до якої встановлено розмір процентів за користування кредитом на рівні 0,01% річних та встановлено розмір щомісячного платежу в сумі 2200,00 доларів США. 17.08.2012 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про надання траншу №SME0013382 від 27.05.2008 року, відповідно до якої встановлено розмір процентів за користування кредитом на рівні 0,01% річних та встановлено розмір щомісячного платежу в сумі 700,00 доларів США. 13.03.2009 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про надання траншу №SME0006133 від 26.02.2008 року, відповідно до умов якої були змінені деякі пункти договору. Для забезпечення виконання зобов'язань по погашенню заборгованості за кредитами, сплаті процентів за користування кредитами, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитами 12.02.2008 року між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №SMERS00383/2. Відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. Зазначає, що ПАТ «Альфа Банк» повністю виконав свої зобов'язання перед [PERSON] за договорами про надання траншу №SME0006133 від 26.02.2008 року та №SME0013382 від 27.05.2008 року. Відповідач [PERSON] не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання. Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] за договором про надання траншу №SME0006133 від 26.02.2008 року станом на 22.10.2015 року становить 1981362,37 грн. - заборгованість за кредитом та 533405,91 грн. - заборгованість по відсотках; за договором про надання траншу №SME0013382 від 27.05.2008 року заборгованість станом на 22.10.205 року становить 757608,87 грн. У зв'язку з тим, що відповідальність відповідачів є солідарною просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив справу розглядати без його участі. Крім того, в матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідчена заява [PERSON], в якій він підтвердив, що має заборгованість за рамковою угодою №SMERS00383 від 12.02.2008 року. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи містяться заперечення в яких він просить справу розглядати без його участі та у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що зазначена справа підлягає закриттю та залишенню без розгляду на підставі п.п. 5 п. 1 ст. 205, п. 6 ст. 207 ЦПК України. Також, в обґрунтування своїх заперечень проти задоволення позовних вимог посилався на те, що договір поруки №SMERS00383/2 від 12.02.2008 року підлягає визнанню недійсним через відсутність у [PERSON] відповідних повноважень від банку на укладання такого договору. Договір поруки не містить відомостей відносно довіреності, на підставі якої представник банку діяв при укладанні договору, а підпис скріплено печаткою, яка не має юридичної сили. Крім того, просив застосувати строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України. З урахуванням викладеного просив у задоволенні позову відмовити, скасувати заходи забезпечення позову. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, заперечення представника відповідача [PERSON], заяву відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що ЗАТ «Альфа Банк», 19.08.2009 року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування ЗАТ «Альфа Банк» на ПАТ «Альфа Банк». 12.02.2008 року між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено рамкову угоду №SMERS00383, відповідно до умов якої між ними було укладено ряд договорів про надання кредитних коштів. Відповідно до рамкової угоди між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання траншу №SME0006133 від 26.02.2008 року, у відповідності до якого позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 100000,00 доларів США, зі сплатою процентів 13,5% річних, на строк користування 60 місяців. Відповідно до рамкової угоди між банком та позичальником було укладено договір про надання траншу №SME0013382 від 27.05.2008 року, у відповідності до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 55000,00 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 16% річних, на строк користування 60 місяців. У відповідності до умов договорів, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах договору повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договорами та додатками №1 до них - графіком погашення кредиту. 17.08.2012 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про надання траншу №SME0006133 від 26.02.2008 року, відповідно до якої встановлено розмір процентів за користування кредитом на рівні 0,01% річних та встановлено розмір щомісячного платежу в сумі 2200,00 доларів США. 17.08.2012 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про надання траншу №SME0013382 від 27.05.2008 року, відповідно до якої встановлено розмір процентів за користування кредитом на рівні 0,01% річних та встановлено розмір щомісячного платежу в сумі 700,00 доларів США. 13.03.2009 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про надання траншу №SME0006133 від 26.02.2008 року, відповідно до умов якої були змінені умови договору про надання траншу, а саме: змінено п.п. 5.1 договору про надання траншу в частині підстав для виникнення у банка права на дострокове стягнення заборгованості; змінено п.п. 5.6 договору про надання траншу в частині встановлення п'яти денного строку для дострокового повернення кредиту у разі направлення відповідної письмової вимоги; втратив чинність п.п. 5.8.1 договору про надання траншів; змінено п.п. 5.6 договору в частині надання банку права надавати в Єдину інформаційну систему «Реєстр позичальників» чи в інші системи інформацію про позичальника; змінено п.п. 5.9 в частині надання згоди позичальником на обробку, збір та зберігання інформації стосовно нього банку; змінено п.п. 5.10 в частині додавання переліку істотних порушень договору про надання траншу, наслідком яких є виникнення у банка права вимагати дострокового повернення кредитних коштів. Для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] які випливають з рамкової угоди №SMERS00383 від 12.02.2008 року, між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №SMERS00383/2 від 12.02.2008 року. Відповідно до умов вказаного договору поруки, [PERSON] на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями [PERSON] У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором у повному обсязі зобов'язань, передбачених кредитним договором. Встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов'язання перед [PERSON] за рамковою угодою №SMERS00383 від 12.02.2008 року, договором про надання траншу №SME0006133 від 26.02.2008 року та договором про надання траншу №SME0013382 від 27.05.2008 року. Однак, взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами в передбачені договорами строки в односторонньому порядку [PERSON] виконувати відмовляється. Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] за договором про надання траншу №SME0006133 від 26.02.2008 року станом на 22.10.2015 року становить 87634,92 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 1981362,37 грн. - заборгованість за кредитом та 23592,35 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 533405,91 грн. - заборгованість по відсотках; за договором про надання траншу №SME0013382 від 27.05.2008 року заборгованість станом на 22.10.205 року становить 33508,76 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 757608,87 грн. Позивач просив стягнути зазначену заборгованість з відповідачів в солідарному порядку, на що слід зазначити наступне. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач [PERSON] всупереч умовам кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредитам та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено у письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідач [PERSON] не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 2.1 договору поруки №SMERS00383/2 від 12.02.2008 року, [PERSON] несе солідарну відповідальність з [PERSON] перед позивачем за виконання останнім умов рамкової угоди. Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови рамкової угоди та договорів про надання траншу, а тому з нього та [PERSON], як солідарних боржників, слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором про надання траншу №SME0006133 від 26.02.2008 року, в сумі 1981362,37 грн. - заборгованість за кредитом та 533405,91 грн. - заборгованість по відсотках; за договором про надання траншу №SME0013382 від 27.05.2008 року заборгованість в сумі 757608,87 грн. Що стосується заперечень відповідача [PERSON] відносно того, що договір поруки №SMERS00383/2 від 12.02.2008 року є недійсним через відсутність у [PERSON] відповідних повноважень від банку на укладання такого договору. Договір поруки не містить відомостей відносно довіреності, на підставі якої представник банку діяв при укладанні договору, а підпис скріплено печаткою, яка не має юридичної сили, то суд не приймає їх до уваги з огляду на наступне. Згідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 12.02.2008 року між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] були укладені договір поруки та 27.05.2008 року і 13.03.2009 року додаткові угоди до нього, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даних договорів. Підписанням вказаних договорів поручитель [PERSON] свідчила, що вона до підписання цих договорів ознайомилась з усіма умовами, на яких ПАТ «Альфа Банк» здійснює кредитування фізичних осіб та забезпечення їх повернення, та свідомо обрала умови, викладені в цих договорах. Таким чином, вищевказані посилання представника відповідачів [PERSON] є надуманими та необґрунтованими. Крім того, в ході розгляду справи, представник відповідача [PERSON] не скористався своїми правами передбаченими ст. ст. 27, 30, 31, 33 ЦПК України та зустрічних позовних вимог не заявляв. Представник відповідача [PERSON] заперечуючи проти вимог позивача також посилався на те, що зазначена справа підлягає закриттю та залишенню без розгляду на підставі п.п. 5 п. 1 ст. 205, п. 6 ст. 207 ЦПК України. Проте, зазначене питання було вирішено в судовому засіданні 18.02.2016 року за результатами якого було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі та залишення позовної заяви ПАТ «Альфа Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості без розгляду. Що стосується застосування строку позовної давності, про що заявив представник відповідача [PERSON], то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що строк позовної давності по договору про надання траншу №SME0006133 від 26.02.2008 року був перерваний боржниками, шляхом здійснення погашення заборгованості по тілу кредиту - 25.02.2013 року та по відсоткам - 26.12.2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 49, 53). Строк позовної давності по договору про надання траншу №SME0013382 від 27.05.2008 року був перерваний боржниками, шляхом здійснення погашення заборгованості по тілу кредиту - 31.07.2014 року та по відсоткам - 25.05.2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 88, 94). З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] і в частині застосування строку позовної давності, оскільки з розрахунку наданого позивачем вбачається, що строк позовної давності банком не пропущений. Що стосується вимоги представника відповідача [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06.11.2015 року, то на даний час підстав для їх скасування не вбачається, оскільки спір вирішено на користь позивача та скасування заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме стягненню підлягає сума судового збору 24847,33 грн. з кожного (49085,66 грн. судовий збір за подання позовної заяви + 609,00 грн. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову = 49694,66 грн. / 2).

Outcome: approved