Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи збільшення та уточнення позовних вимог (а.\~с. 2-4, 52-55), просила стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти в розмірі 132350,00 грн. та проценти за користування чужими грошима в розмірі 66759,88 грн., посилаючись на те, що остання умови двостороннього попереднього договору про завдаток від 16 січня 2015 року щодо продажу їй у власність нерухомого майна не виконала, сплачені нею грошові кошти в розмірі 5000 доларів США за придбання у власність не введеного в експлуатацію будинку та земельної ділянки площею 0,0102 га, що розташовані за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Фельдмана, 10-д, не повернула, тому відповідач повинна сплатити на її користь грошову суму в гривнях еквівалентну 5000 доларів США, а також проценти за користування чужими грошима за період із 16 січня 2015 року по 21 грудня 2016 року у вказаному вище розмірі. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. [PERSON] ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем її проживання та згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 16 січня 2015 року позивач [PERSON] (далі Покупець) і відповідач [PERSON] (далі Продавець), від імені та в інтересах якої на підставі довіреності від 26 серпня 2014 року діяв [PERSON], уклали двосторонній попередній договір про завдаток (далі Договір), за умовами якого сторони зобовязувалися в строк до 16 лютого 2015 року укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна не введеного в експлуатацію будинку та належної відповідачу на праві власності земельної ділянки площею 0,0102 га, кадастровий номер 3210600000:01:063:0065, що розташовані за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Фельдмана, 10-д, за ціною 59000 доларів США. Згідно із п. 5.1 цього Договору Покупець передала, а Продавець отримала за придбання у власність нерухомого майна суму завдатку в розмірі 5000 доларів США, що на день укладення сторонами договору еквівалентно 81250,00 грн. У п. 5.1 Договору сторони визначили, що в момент розрахунків за основним договором зазначена сума буде зарахована у належний Покупцю платіж за основним договором. Відповідно до п. 5.3 зазначеного Договору у випадку невиконання цього договору Продавцем він зобовязується повернути Покупцю протягом 3 (трьох) днів з дати, встановленої п. 3.1.1 цього договору, а саме до 16 лютого 2015 року, суму завдатку, тобто 5000 доларів США. Суд встановив, що позивач [PERSON] як покупець умови двостороннього попереднього договору про завдаток виконала повністю, передала продавцю [PERSON] через її представника [PERSON] у рахунок оплати за придбання нерухомого майна платіж у розмірі 5000 доларів США, що станом на 16 січня 2015 року еквівалентно 81250,00 грн. У порушення умов цього Договору відповідач [PERSON] своїх зобовязань належним чином не виконала, у визначений строк основний договір купівлі-продажу нерухомого майна сторонами укладений не був. Всупереч умовам п. 5.3 Договору відповідач [PERSON] зазначену суму грошових коштів позивачу [PERSON] не повернула. У ч. 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом положень ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. У ч. 1 ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобовязання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні. За змістом ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Станом на 21 грудня 2016 року за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України, 1 долар США = 26,47 грн. Виходячи з наведеного, враховуючи, що основний договір купівлі-продажу нерухомого майна сторонами укладений не був, із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на підставі п. 5.3 Договору підлягає стягненню сума сплаченого авансу в розмірі 132350,00 грн., що еквівалентно 5000 доларів США. Відповідно до ст. ст. 536, 1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати, а позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у розмірі встановленому договором або законом, які виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором розмір процентів не встановлений, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За умовами Договору [PERSON] передала [PERSON] суму авансу в розмірі 5000 доларів США, що на день укладення ними Договору еквівалентно 81250,00 грн., які відповідач всупереч умовам п. 5.3 Договору позивачу до цього часу не повернула. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь з [PERSON] процентів за користування чужими грошимаза період з 16 січня 2015 року по 21 грудня 2016 року на рівні облікової ставки Національного банку України в загальному розмірі 66759,88 грн. теж ґрунтуються на вимогах та підлягають задоволенню. За змістом ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. У ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позову [PERSON] сплатила судовий збір у загальному розмірі 1991,50 грн. (812,50 грн. + 1179 грн.). За публікацію оголошень у пресі про виклик відповідача до суду позивачем сплачено 1640 грн. (820 грн. х 2). Всього понесені позивачем [PERSON] судові витрати у справі складають 3631,50 грн. (1991,50 грн. + 1640 грн.) та підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved