Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування жилою площею квартири [ADDRESS]. Мотивуючи свої позовні вимоги позивач вказала, що їй на праві власності належить вищевказана квартира [ADDRESS]. У 2006 році, у квартиру був прописаний колишній чоловік позивачки , відповідач по справі [PERSON], однак з 2011 року він в квартирі не проживає, комунальні та інші платежі не сплачує, шлюб між сторонами було розірвано за рішенням суду, а тому позич просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, зняти його з реєстраційного обліку, тим самим усунувши перешкоди у користуванні її власністю. Представник позивача направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач до суду не з»явився. Причина її неявки суду невідома. На підставі наявних в справі доказах суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Позивачка по справі є власником квартири [ADDRESS] про право власності на житло від 02.10.1998 року (а.с.10 ) та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.01.2006 року (а.с.15) З 2006 року у вказаній квартирі булв зареєстрований відповідач по справі [PERSON] як чоловік позивачки . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2012 року (а.с.23-25) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано.Вказаним рішенням встановлено , шо [PERSON] не проживає у спірній квартирі з грудня 2011 року. Із системного аналізу ст.ст. 71, 72 ЖК України, вбачається, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Факт непроживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] стверджується актами про його непроживання за вказаною адресою від 02 серпня 2012 року (а.с.11) , від 09 листопада 2012 року (а.с.12), від 29 березня 2013 року (а.с.13) від 05 лютого 2014 року (а.с.14) Відповідно до ст. 317 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а зняття з місця реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На момент розгляду справи відповідач по справі [PERSON] не є членом сім»ї власника. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином,

Outcome: approved