Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. У своєму позові позивач прохала визнати квартиру [NUMBER], що знаходиться в м. Полтава, вул.. Колективна, 12, об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, чоловіка [PERSON], [INFO] та дружини [PERSON], [INFO]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] а саме на: - Кімнату (7) пл. 16.9 кв.м. - Кімнату (5) пл. 9,0 кв.м. - Лоджію (к=0,5) пл. 1,7 кв.м. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] а саме на: - Кімнату (2) пл. 12,6 кв.м. - Лоджію (к=0,5) пл. 2.8 кв.м. Залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON]: - Кухню (8) пл. 9,6 кв.м. - Ванну кімнату (4) пл. 2.6 кв.м. - Вбиральню (3) пл. 1.0 кв.м. - Коридор (1) пл. 9,5 кв.м. - Вбудовану шафу (6) пл. 0,3 кв.м. Судові витрати у справі покласти на позивача. У судове засідання позивач не з»явилась. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився. Представник відповідача в судове засідання не з»явилась, надала адресу про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Представник Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції в судове засідання не з»явились, повідомлені належним чином. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2013 року визнано мирову угоду від 11 лютого 2013 року за умовами якої припинено спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] на трьох кімнатну квартиру [NUMBER] загальною площею 66,0 кв. м розташовану на 6 поверсі 10 поверхового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] Визнано за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/2 частини трьох кімнатної квартири [NUMBER] загальною площею 66,0 кв.м розташована на 6 поверсі 10 поверхового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] а саме на: кімнату (7) пл..16,9 кв. м. кімнату (5) площею 9,0 кв. м. лоджію(к=0,5) пл..1,7 кв. м. Визнано за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/2 частини трьох кімнатної квартири [NUMBER] загальною площею 66,0 кв.м розташована на 6 поверсі 10 поверхового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] а саме на : кімнату(2) тп..12,6 кв.м, лоджію (к=0,5) пл..2,8 кв.м. У спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] залишити: кухню (8) пл..9,6 кв.м, ванну кімнату (4) пл..2,6 кв.м, вбиральню (3) пл.. 1,0 кв.м, коридор (1) пл..9,5 кв.м, вбудовану шафу пл…03 кв.м. Провадження по справі закрито. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18 листопада 2013 року ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2013 року скасовано, оскільки посвідчуючи умови мирової угоди судом взагалі не дано оцінку та не зроблено висновку щодо обставин : чи є спірна квартира сумісною власністю подружжя, та чи має [PERSON] право власності на частину даної квартири; та чи не порушується таким розподілом права та обов'язки третіх осіб. Посвідчуючи умови мирової угоди місцевий суд фактично провів реальний розподіл квартири, не врахувавши що такий розподіл суперечить чинному законодавству України вимогам ст. 346, 364, 370 ЦК України. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, серії САА № 655512 виданого 06 квітня 2004 року квартира за [NUMBER], [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2012 року [PERSON], засуджений за ч. 2 статті 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна та з позбавленням спеціального звання - майора міліції. 13 серпня 2012 року головним державним виконавцем Безпалою А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 33883443 на підставі виконавчого листа № 1/1622/55/2012, виданого 01.08.2012 року з приводу конфіскації ? частини належного майна. Відповідно до ст.. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову а задоволенні позову.

Outcome: dismissed