Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 29 січня 2017 року між ним та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 2014651484 про надання споживачу кредитних коштів в сумі 7788,55 грн строком до 29 листопада 2017 року. Відповідно до п. 2 вказаного договору банк та позичальник підтверджують факт укладення між ними договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на підставі Правил кредитування, Правил користування кредитною карткою MasterCard, шо розміщені на інтернет-сайті банку та на умовах викладених в цьому розділі. Згідно п. 2.4 зазначеного договору за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, та на дату укладення угоди розмір процентів становить 40 % річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги в мережі інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 відсотків на день. Відповідно до п. 3.3 невід`ємною частиною цього договору є Правила кредитування, що розміщені на сайті банку. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомлений з Правилами кредитування, погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно виконувати свої обов`язки, визначені ними, а також підтверджує факт отримання примірника правил кредитування. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 06.09.2019 за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 23351,06 грн, яка складається з: 15406,83 - суми використання кредитних коштів, 2127,87 грн - плата за обслуговування рахунку, 65,00 грн - суми списання за смс-інформування, 8320,46 - проценти за користування кредитними коштами, 1650 грн - штраф. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за договором про споживчий кредит № 2014651484 від 29 січня 2017 року в розмірі 23351,06 грн та судові витрати. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у спрощеному порядку, заперечень проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не висловив. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача та представника позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 січня 2017 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 2014651484, відповідно до умов якого кредитні кошти видаються строком на 10 місяців, про що свідчить копія договору (а.с. 5). Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору фіксована процентна ставка становить 0,01 % річних. Згідно п. 1.4 вказаного договору позичальник зобов`язаний повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше 29 листопада 2017 року. Пунктом 1.6 зазначеного договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1 даного договору. За порушення строків або суми сплати щомісячного платежу позичальником він сплачує штраф за кожен факт порушення - 25 грн. Відповідно до п. 2 вказаного договору банк та позичальник підтверджують факт укладення між ними договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на підставі Правил кредитування, Правил користування кредитною карткою MasterCard, шо розміщені на інтернет-сайті банку та на умовах викладених в цьому розділі. В пункті 2.3 цього договору передбачено, що строк користування кредитною лінією становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього договору. Згідно п. 2.4 зазначеного договору за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, та на дату укладення угоди розмір процентів становить 40 % річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги в мережі інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 відсотків на день. Відповідно до п. 3.3 невід`ємною частиною цього договору є Правила кредитування, що розміщені на сайті банку. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомлений з Правилами кредитування, погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно виконувати свої обов`язки, визначені ними, а також підтверджує факт отримання примірника правил кредитування. 29 січня 2017 року [PERSON] підписала анкету-заяву на отримання кредиту, в якій зазначено, що підписанням цієї анкети-заяви на отримання кредиту позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Тарифами банку, а також приєднується до договору про порядок підписання правочинів, зміст якого йому повністю зрозумілий та з яким він повністю погоджується. Тарифи банку та договір про порядок підписання правочинів розміщені на сайті банку (а.с. 6). Відповідачем отримана платіжна картка на його ім`я терміном дії до липня 2019 року, про що свідчить копія розписки (а.с. 10). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банком не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що відповідач отримав кредит у вигляді зарахування кредитних коштів на платіжну картку зі сплатою відсотків. Зобов`язання зі своєчасного повернення грошових коштів за договором відповідач не виконав, що відображено у розрахунку заборгованості. З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачем фактично отримано кредитні кошти на підставі анкети-заяви від 29 січня 2017 року, договору про споживчий кредит № 2014651484 від 29 січня 2017 року, які останнім не повернуто позивачу. Отримані відповідачем кредитні кошти підтверджуються товарним чеком №40003781613 від 29.01.2017 та відображені в розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, в якому зазначається про користування відповідачем кредитними коштами та часткове погашення кредиту. Вказані письмові докази свідчать про те, що відповідачем отримувалися кредитні кошти на підставі анкети-заяви та договору про споживчий кредит, які використовувалися відповідачем та частково ним погашались. З огляду на викладене та враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк» в частині стягнення з відповідача отриманих кредитних коштів підлягають задоволенню. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Умовами договору про споживчий кредит сторони погодили, що кредитні кошти видаються строком на 10 місяців. Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору фіксована процентна ставка становить 0,01 % річних. Згідно п. 1.4 вказаного договору позичальник зобов`язаний повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше 29 листопада 2017 року. В пункті 1.6 зазначеного договору обумовлено, що проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1 даного договору. Відповідно до п. 2.4 зазначеного договору за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, та на дату укладення угоди розмір процентів становить 40 % річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги в мережі інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 відсотків на день. Таким чином, між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] у встановленій законом письмовій формі укладено договір про споживчий кредит № 2014651484 від 29 січня 2017 року, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів. Отже, в договорі про споживчий кредит визначено розмір процентної ставки за користування кредитом, підстави його стягнення, що свідчить про погодження цих умов сторонами. Вказаний договір про споживчий кредит № 2014651484 від 29 січня 2017 року, який підписаний відповідачем, у встановленому законом порядку останнім не оспорювався та не визнавався недійсним. Враховуючи викладені вище обставини суд вважає, що з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами. Щодо позовних вимог про стягнення штрафу, то суд виходить з наступного. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. ст. 610,611 ЦК України) За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У паспорті споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) від 29 січня 2017 року, який підписаний відповідачем, зазначено, що за порушення зобов`язань по поверненню кредиту, сплати процентів та інших платежів, встановлених кредитним договором (правила кредитування) у визначені строки застосовується штраф у розмірі 25 грн за кожний випадок прострочення/несвоєчасно сплаченого платежу. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф відповідно до розрахунку заборгованості. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення кредиту, просив також стягнути з відповідача плату за обслуговування рахунку та кошти за смс-інформування. До позовної заяви позивачем не додано копію тарифів на операції з платіжною карткою, в якій зазначено про стягнення плати за обслуговування рахунку та смс-інформування, та яка підписана відповідачем. Матеріали справи не містять підтверджень, які саме умови щодо плати за обслуговування картки та смс-інформування погодили сторони. У анкеті-заяві від 29 січня 2017 року та договору про споживчий кредит від 29 січня 2017 року, які підписані відповідачем, не зазначено умови щодо плати за обслуговування рахунку та смс-інформування, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення плати за обслуговування картки та смс-інформування у належній формі. Враховуючи вказані обставини суд вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови щодо плати за обслуговування рахунку та смс-інформування, які були б підписані останнім, відсутність у анкеті-заяві та договору про споживчий кредит домовленості сторін щодо плати за дані послуги, умови про розмір плати за обслуговування рахунку та смс-інформування не можуть розцінюватися як частина кредитного договору. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, позивачем не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не було надано суду доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами договору умов щодо плати за обслуговування рахунку та смс-інформування. Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді плату за обслуговування рахунку та смс-інформування. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів за обслуговування рахунку в сумі 2127,87 грн та смс-інформування в сумі 65, 00 грн не підлягають задоволенню. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №2014651484 від 29.01.2017 станом на 19.06.2019 року [PERSON] має заборгованість перед банком у сумі 23351,06 грн, яка складається з: 15406,83 - суми використання кредитних коштів, 2127,87 грн - плата за обслуговування рахунку, 65,00 грн - суми списання за смс-інформування, 8320,46 - проценти за користування кредитними коштами, 1650 грн - штраф. При цьому, боржником погашено заборгованість в сумі 4219,10 гривень. Вказаний розрахунок не спростовано відповідачем належними і допустимими доказами, а тому у суду відсутні підстави вважати його недостовірним. Враховуючи зазначені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 21158,19 грн, яка складається із заборгованості за використання кредитних коштів, процентів та штрафу. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1921,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк» підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1740,42 грн.

Outcome: partial