Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

у жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київський завод гумових та латексних виробів» про стягнення заробітної плати. Просить стягнути з відповідача ПАТ «Київський завод гумових та латексних виробів» заборгованість по невиплаченій заробітній платі у розмірі 12377,72 грн. Також, просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 12377,72 грн. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що в період з 03.01.2011 року по 30.03.2012 року вона працювала у ПАТ «Київський завод гумових та латексних виробів» майстром виробничої дільниці. З 01 жовтня 2012 року підприємство не виплатило позивачці заробітну плату, загальна сума заборгованості становить 12377,72грн., відповідно відповідачем не сплачувались страхові внески до управління пенсійного фонду України. Позивачка зверталась до відповідача з метою отримати довідку про заборгованість по невиплаченій заробітній платі та отримання наказу про прийняття на роботу. Однак, в наданні запитуваних позивачкою документів відповідачем було відмовлено. З врахуванням посадового окладу з відповідача підлягає до стягнення за період часу 01 жовтня 2012 року та по 30 березня 2013 року заробітна плата у розмірі 12377,72 грн. У зв'язку з тим, що відповідач в день звільнення і до теперішнього часу не провів повний розрахунок з позивачкою, заподіяло їй моральні страждання, весь час переживала з приводу існування своєї сім'ї, та позбавлена нормального життєвого спілкування. З посиланням на ч. 1 ст. 23 ЦК України зазначила, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір заподіяної моральної шкоди позивачка визнає сумою не виплаченої заробітної плати у розмірі - 12377,72 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, також зазначила що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, на адресу суду від відповідача повернувся конверт за закінченням терміну зберігання. За таких обставин суд, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Судом встановлено, що в період 03.01.2011 року по 30.03.2012 року вона працювала у ПАТ «Київський завод гумових та латексних виробів» майстром виробничої дільниці. З 01 жовтня 2012 року підприємство не виплатило позивачці заробітну плату, загальна сума заборгованості становить 12377,72грн., відповідно відповідачем не сплачувались страхові внески до управління пенсійного фонду України.(а.с. 3) Позивачка зверталась до відповідача з метою отримати довідку про заборгованість по невиплаченій заробітній платі та отримання наказу про прийняття на роботу. Однак, в наданні запитуваних позивачкою документів відповідачем було відмовлено. З врахуванням посадового окладу з відповідача підлягає до стягнення за період часу 01 жовтня 2012 року та по 30 березня 2013 року заробітна плата у розмірі 12377,72 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу,що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У зв'язку з тим, що відповідач в день звільнення і до теперішнього часу не провів повний розрахунок з позивачкою, заподіяло їй моральні страждання, весь час переживала з приводу існування своєї сім'ї, та позбавлена нормального життєвого спілкування. Розмір заподіяної моральної шкоди позивачка визнає сумою не виплаченої заробітної плати у розмірі - 12377,72 грн. Проте, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди зазначений позивачкою не обґрунтований, а тому приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 5 000 грн. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості по заробітній платі. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ст. 11 ЦК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів про виконання своїх обов'язків щодо сплати заборгованості по заробітній платі, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає частковому задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 115-117 КЗпП України, ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд, -

Outcome: partial