Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківський прав та стягнення аліментів. Згідно позовних вимог просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явився, згідно заяви, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`являлася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду. На підставі ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу в заочному порядку. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Третя особа - представник служби у справах дітей Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що [PERSON] є донькою позивача [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Кіровського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 590. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON] є батьком, [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Малолітній [PERSON] разом із позивачем [PERSON] , проживає, але не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та проживання №3398 від 30.07.2020р. В матеріалах справи наявний Акт обстеження умов проживання від 01 грудня 2020 року згідно з яким для виховання та розвитку дитини створено так умови: у дитини є окрема кімната, окреме спальне місце, є місце для навчання, забезпечений необхідним одягом по сезону. Починаючи з 2016 року малолітній [PERSON] , [INFO] постійно проживає разом з дідусем [PERSON] , який турбується про здоров`я онука, забезпечує всім необхідним, повністю опікується про дитину, займається його вихованням, розвитком та матеріально забезпечує його всім необхідним. Відповідачка взагалі не надає фінансової допомоги на утримання сина, який потребує належного рівня життя та гідного фінансового забезпечення на харчування, одяг та інші речі вжитку. Хлопчик забезпечений гідними умовами проживання та гармонійною оточуючою атмосферою, що підтверджується копією характеристики з КЗО «СЗШ №112» Дніпропетровської міської ради та копією письмових пояснень сусідів [PERSON] , [PERSON] . Як слідує з довідки депутата Ново-Олександрівської сільської ради Бондарь І.М. від 30 липня 2020 року, [PERSON] продовж п`яти років за місцем реєстрації [ADDRESS] не проживає, Останній раз вона з`являлася за цією адресою в кінці вересня 2019 року. [PERSON] має двох дітей [PERSON] , 2012 р.н., якого виховує батько [PERSON] і [PERSON] , 2011 р.н., який живе за вищевказаній адресі зі своїм рідним дідусем [PERSON] , який і займається його вихованням, догляданням і піклуванням. [PERSON] своїх обов`язків як мати не виконує, дітей не виховує. Відповідно до листа від 29.01.2019 року №72/ЄО-1033/152, складеного Дніпровським районним відділенням поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, 22.01.2019 р. до Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою звернулась [PERSON] , [INFO] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] , в якій просила ограни поліції за фактом повідомлення ЄО №1033 від 21.01.2019 року розбирання не проводити, так як безвісно зниклою не являється, за час відсутності за місцем мешкання жертвою злочину чи правопорушення не стала. Претензій ні до кого не має, В органи прокуратури та до суду звертатись не буде, тому було прийнято рішення, матеріали списати до справи. Відповідно до висновку Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 11.01.2021 року про результати розгляду звернення №222 від 05.01.2021, встановлено, що 05 січня 2021 року до Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від гр. [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , який просить прийняти міри щодо своєї доньки гр. [PERSON] , яка тривалий проміжок часу відмовляється від спілкування із заявником, також покинула своїх дітей та не виконує свої батьківські обов`язки. В ході відпрацювання вказаного матеріалу було встановлено місце знаходження гр. [PERSON] , від якої було відібрано пояснення за даним фактом, в якому вона пояснила, що не хоче спілкуватися та підтримувати стосунків з батьком через сімейні обставини та через це, не може підтримувати спілкування із своїми дітьми. Отже, відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами [PERSON] , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності зі ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частина 4 статті 155 СК України визначає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи із зазначених норм права і беручи до уваги ситуацію яка склалася те, що відповідачка не проживає з сином, не приділяє належної йому уваги, то суд вважає, що дитина дійсно позбавлена батьківського піклування зі сторони матері. Дитина проживає разом з позивачем, він забезпечує його всіма належними умовами для розвитку та займається його вихованням, вищевказані обставини також підтверджуються наданим суду рішенням виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 17.02.2021 року №31 про підтримання позовної заяви [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивачів підлягають відшкодуванню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved