Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, який уточнивши, просила встановити юридичний факт, що [PERSON] і [PERSON] є однією особою та батьком [PERSON], [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 62 кв. м, житловою площею 45,1 кв. м, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер [PERSON], про що складений актовий запис № 1075. [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Квартира за указаною адресою надана [PERSON] як члену Житлово-будівельного кооперативу «Старт» (далі - ЖБК «Старт») відповідно до ордера на житлове приміщення [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Жданівської місцевої ради народних депутатів трудящих від 07 лютого 1969 року на склад сім'ї з чотирьох осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (донька), [PERSON] (донька). Пайовий внесок за указану квартиру у сумі 4 126 рублів [PERSON] повністю сплатив станом на 1984 рік, що підтверджується довідкою ЖБК «Старт» [NUMBER]. На підставі довідки ЖБК «Старт» від 16 січня 1996 року про сплату пайового внеску за квартиру 18 січня 1996 року проведена державна реєстрація права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] за реєстровим № 36390, про що видано реєстраційне посвідчення. Із 07 липня 1958 року по 28 жовтня 1982 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Пайовий внесок за указану квартиру [PERSON] сплатив за свої особисті кошти. Спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно [PERSON] є його рідні діти: [PERSON] (дочка), [PERSON] Однак, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію шлюбу батьків позивача, виданого 07 вересня 1958 року, та свідоцтва про народження, виданого 26 липня 1959 року, їх прізвище було написано на українській мові як «[PERSON]», проте у подальшому при отриманні ними паспортів громадянина України їх прізвище «[PERSON]». Також у свідоцтві про розірвання шлюбу батьків позивача, виданому на російській мові 28 жовтня 1982 року, прізвище батьків будо «[PERSON] и [PERSON]», у свідоцтві про смерть батька, виданого на російській мові, його прізвище було «[PERSON]», у Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть прізвище батька позивача на українській мові вказане як [PERSON]. Оскільки, у різні періоди видачі документів органами державної влади допущені протиріччя в написанні прізвища батька позивача та її прізвища, у зв'язку з неправильним перекладом з російської на українську мову, просила встановити указаний юридичний факт. Разом з цим, позивач указує, що спадщину за законом на спадкове майно після смерті батька [PERSON] вона, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла, оскільки проживала разом з батьком на час його смерті за адресою спірної квартири, на підтвердження чого посилається на довідку ЖБК «Старт», а також у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до Першої маріупольської державної нотаріальної контори, після спливу шестимісячного строку нотаріусом позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на легковий автомобіль. Свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру отримане не було, оскільки за життя батько не оформив своє право власності на спірну квартиру та не отримав правовстановлюючих документів. Відповідач [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі на момент смерті батька, однак на час смерті зі спадкодавцем не проживала, тому спадщину після смерті батька не прийняла. 15 березня 2017 року позивач звернулася до Першої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, однак постановою державного нотаріуса від 16 березня 2017 року № 586/02-31 їй було відмовлено, оскільки спадкову справу після смерті [PERSON] для подальшого зберігання передано до Донецького обласного нотаріального архіву, який знаходиться на території, що тимчасово не підконтрольна Україні, тому доступ до архіву відсутній. Посилаючись на указані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не з'явилися, попередньо подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, попередньо подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розгляд справи провести за її відсутності. Третя особа - [PERSON] - до судового засідання не з'явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо заявлених вимог не заперечує проти їх задоволення. Окремою заявою від 31 травня 2017 року вказала, що пайовий внесок за спірну квартиру дійсно виплачений [PERSON] за свої особисті кошти, у зв'язку з чим вона не заперечує проти задоволення позову. Третя особа - ЖБК «Старт» - свого представника до судового засідання не направив, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо заявлених вимог не заперечують проти їх задоволення. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Виконуючи вимоги, передбачені ст. ст. 10, 212-214 ЦПК України, суд виходить з такого. Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження від 07 вересня 1958 року серії [NUMBER], [PERSON] 07 вересня 1958 року одружився із [PERSON], після одруження їм присвоєні прізвища - [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 778. Відповідно до свідоцтва про народження від 26 липня 1959 року серії [NUMBER], у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON], про що вчинений актовий запис № 1068. Паспорт громадянина України виданий 02 лютого 2004 року Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області на ім'я [PERSON], яка народилася [INFO]. Згідно зі свідоцтвом про народження від 10 лютого 1964 року серії [NUMBER], у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON], про що вчинений актовий запис № 225. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу від 28 жовтня 1982 року серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] 28 жовтня 1982 року розірваний, про що вчинений актовий запис № 795. Згідно зі свідоцтвом про одруження від 30 травня 1981 року серії [NUMBER], 30 травня 1981 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища - [PERSON], про що вчинений актовий запис № 68. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 04 травня 2017 року № 00017998366, [PERSON] 06 серпня 1984 року змінила прізвище на [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу від 09 квітня 1992 року серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] 26 листопада 1990 року розірваний, про що вчинений актовий запис № 897. Відповідно до контрольного талону до ордера від 07 лютого 1969 року [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Жданівської міської ради депутатів трудящих, [PERSON] на склад сім'ї з чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], виділено квартиру [ADDRESS], житловою площею 44,49 кв. м. Згідно з особовим рахунком [NUMBER] ЖБК «Старт» вартість указаної квартири виплачена повністю у 1984 році. Відповідно до свідоцтва про смерть від 20 червня 1991 року серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що вчинений актовий запис № 1075. Відповідно до реєстраційного посвідчення Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 18 січня 1996 року № 36390, кооперативна квартира [ADDRESS] на підставі довідки ЖБК «Старт» від 16 січня 1996 року зареєстрована за [PERSON] Згідно із технічним паспортом, виготовленим Маріупольським БТІ 22 грудня 2016 року, указана квартира становить загальну площу 62 кв. м, житлову 45,1 кв. м, інвентарна вартість 78 031 грн. Згідно із довідкою прописаних та виписаних ЖБК «Старт» у/із квартири [NUMBER]: [PERSON] прописаний 22 серпня 1969 року - виписаний 09 липня 1991 року (помер); [PERSON] прописана 25 серпня 1969 року; [PERSON] (позивач) прописана 25 серпня 1975 року; [PERSON] (відповідач) прописана 25 липня 1980 року - виписана 14 лютого 1996 року, прописана по [ADDRESS]. Згідно із фотокопією паспорта [PERSON], така прописана та проживає по [ADDRESS] з 28 вересня 1987 року. Постановою Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 16 березня 2017 року № 586/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON], яке складається із квартири [ADDRESS], оскільки із Спадкового реєстру встановлено, що Першою vаріупольською державною нотаріальною конторою 19 грудня 1991 року заведено спадкову справу № 850 до майна померлого, а також 19 грудня 1991 року видано свідоцтво про право на спадщину. У зв'язку з тим, що інформація вносилася до Спадкового реєстру як архівна, до 01 грудня 2000 року, інформаційна довідка не містить в собі відомості щодо спадкоємців, які отримали свідоцтво про право на спадщину та склад успадкованого майна за цим свідоцтвом. Усі спадкові справи передано до обласного нотаріального архіву, який знаходиться у м. Донецьк, який знаходиться на території, що тимчасово не підконтрольна Україні. Відповідно до відповіді Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 14 квітня 2017 року № 807/01-09, за відсутності спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] ні нотаріальна контора, ні Донецький обласний державний нотаріальний архів, не можуть надати уточнюючу інформацію щодо спадкоємців, які звернулися до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину та щодо складу спадщини, на яке було видане свідоцтво про право на спадщину. Вирішуючи питання про встановлення юридичного факту, суд виходить з того, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи, що суд не може відмовити у розгляді вимоги про встановлення юридичного факту з мотивів, що позивач може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану, а вищезазначені обставини в достатній мірі підтверджують факт, що спадкодавець [PERSON] та [PERSON] є однією особою та батьком позивача [PERSON], оскільки від встановлення цього факту залежить вирішення спору про спадкове майно, слід дійти висновку, що указаний факт є доведеним та підлягає встановленню. За змістом п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, якщо спадщина була прийнята до 01 січня 2004 року - застосовується ЦК Української РСР 1963 року. Згідно із ч. 1 ст. 524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. До складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Не набуття права власності на річ спадкоємцем не дає підстав для виникнення такого права у спадкоємців. Вирішуючи позови спадкоємців про право власності на жилий будинок (квартиру), його (її) поділ в натурі, а також питання, пов'язані з визначенням вартості будівель, судам слід враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що викладенні у постанові від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», у постанові від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування») (далі - Постанова). Згідно зs ст. 15 Закону України «Про власність, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Як роз'яснено у п. 11 Постанови, слід звернути увагу судів на те, що у випадках смерті до 01 липня 1990 року члена житлово-будівельного, дачно-будівельного або гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства спадщина відкривається не на квартиру, дачу, гараж, садовий будиночок, насадження, а на пай спадкодавця та інші суми, які підлягають поверненню у таких випадках. Що стосується зазначених осіб, які померли після 01 липня 1990 року, то таким же чином відкривається спадщина, якщо до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, а якщо на цей час спадкодавцем був повністю внесений пайовий внесок - спадщина відкривається відповідно на квартиру, дачу, гараж, садовий будиночок, інші будівлі і насадження. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. У справі, де предметом розгляду є визнання права на спадкове майно, спадкодавець [PERSON] помер [INFO], пайовий внесок за квартиру вніс у повному розмірі у 1984 році, однак на час смерть своє право власності на спірну квартиру не зареєстрував, таке право за ним було зареєстровано лише у 1996 році, однак, оскільки спадкодавець, як член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру з 26 березня 1991 року (з дня набрання чинності Законом України «Про власність»), тому спадщина після смерті спадкодавця відкрилася саме на квартиру. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР після смерті [PERSON] спадщина могла бути прийнята спадкоємцями як шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так і шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] за місцем відкриття спадщини була зареєстрована позивач [PERSON], яка в установленому порядку вступила в управління спадковим майном, підтвердженням чого є довідка ЖБК «Старт» про прописаних осіб в указаній квартирі, відмітка у паспорті громадянина України, а також указаний факт, як і вимоги позову, повністю визнані відповідачем у справі, що відповідає змісту ст. 174 ЦПК України і таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Оскільки спадкоємець не може оформити належне їй право власності на указану квартиру у порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на квартиру на час відкриття спадщини була відсутня, слід дійти висновку про те, що спірна квартира є об'єктом права власності, а також про наявність правових підстав для визнання за спадкоємцем права власності на цю квартиру у порядку спадкування. Визнання такого права на спадкове майно відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Outcome: approved