overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У квітні 2014 року, позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 04 жовтня 2003 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. [INFO] народилась дочка [PERSON]. Проте, спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з різними поглядами на життя та нерозумінням один одного, що призводило до постійних сварок. На даний час сторони мешкають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання та забезпечення дитини не надає, чим ставить позивача в скрутне становище. Позивач просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині заробітної плати (доходів) відповідача щомісячно, до повноліття дитини на її користь. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач також надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрований 04 жовтня 2003 року відділом РАГС Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 826. Від шлюбу подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили у березні 2014 року, причиною розпаду сім'ї стало те, що вони мають різні погляди на життя, на ведення спільного господарства, що призводило до сварок та скандалів. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Матеріалами справи встановлено, після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з матір'ю, позивачкою по справі та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання та забезпечення дочки не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, дослідивши та перевіривши матеріали справи, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах ст. 180 СК України, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У квітні 2014 року Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає Відповідач по справі. Відповідач у 2012 році був зареєстрований за вказаною адресою, але фактично ніколи не проживав у спірній квартирі. Квартира належить Позивачу, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. На сьогоднішній день в квартирі зареєстровано дев'ятеро осіб - Позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та Відповідач. Відповідач квартирою не користуються, особистих речей в ній не має, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає. На підставі викладеного, Позивач просить визнати Відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Позивач та представник КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації» в судове засідання не з'явились, проте надали суду клопотання слухати справу у їх відсутність. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та постановлення заочного рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить Позивачу, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 8-10). На сьогоднішній день в квартирі зареєстровано дев'ятеро осіб - Позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та Відповідач. (а.с. 7). Встановлено, що Відповідач фактично в квартирі ніколи не проживав, особистих речей в ній не мав. Згідно ст. 317, 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Cтаття 321 ЦК зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, [PERSON], будучи зареєстрованим в належній Позивачу квартирі, порушує її права та законні інтереси як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати таким, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 15 червня 2007 року. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися більше чотирьох років тому, сторони фактично разом не проживають, сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газету «Час Київщини», причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 червня 2007 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 1184. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають дочку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 24 вересня 2010 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з вересня 2012 року, сторони фактично разом не проживають, сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 вересня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1485. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають сина - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики, що був укладений між сторонами 7.02.2012 р., по якому позивач позичив відповідачу 30.000 доларів США, а відповідач зобов»язався повернути позивачу протягом 6 місяців з дня складення розписки. Однак, відповідач свої зобов»язання не виконав до теперішнього часу, у зв»язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму позики, за курсом НБУ на дату винесення рішення в розмірі 388 470 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судове засідання позивач не з»явилась, надала до суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, через оголошення у пресі, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно розписки від 7 лютого 2012 р. [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 30.000 США, які останній зобов»язався повернути протягом 6 місяців з дня складення розписки / а.с. 6/ За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, до теперішнього часу відповідач не повернув позивачу суму боргу, тому суд стягує з відповідача в судовому порядку суму позики, в сумі по курсу НУ на день винесення судового рішення 12, 949х30.000= 388 470 грн. Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. У зв»язку з неотриманням від відповідача суми позики до теперішнього часу, позивач, на думу суду, зазнав моральних страждань, достатньою компенсацією яких, суд вважає 5 000 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У квітні 2014 року, позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні та забезпеченні. На даний час спільне господарство вони не ведуть, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є обтяжуючим фактором. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дитини на її користь. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином був сповіщений, що підтверджено письмовими матеріалами справи, про причину не явки не повідомив. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 1999 року, мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дані обставини стверджуються свідоцтвами про шлюб та про народження (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина проживає з матір'ю та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. На обгрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 01.08.2009 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося. В останніх часто виникали сварки та непорозуміння, свідком яких неодноразово був їхній син. Протягом останніх трьох місяців проживають окремо. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 5). Сімейне життя в сторін не склалося. Протягом останніх трьох місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. На обгрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 27.11.2004 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося. В останніх часто виникали суперечки та непорозуміння, що призвело до припинення стосунків. Протягом останніх шести місяців проживають окремо. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.11.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від подружнього життя у сторін двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 4, 5). Сімейне життя в сторін не склалося. Протягом останніх шести місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду вказаним з позовом. Мотивувала свої вимоги тим, що 15.01.10 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.01.10 року у Відділі РАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 24. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у листопаді 2003 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований ВРАГС Оболонського РУЮ у місті Києві. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне життя не склалося. За таких обставин, позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій вона підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 29 листопада 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1893. Відповідно до свідоцтв про народження у позивача від шлюбу з відповідачем народилися [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved