Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У квітні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання право власності на нерухоме майно, який уточнювався 14.06.2017 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.06.2013 року між [PERSON] з однією сторони, позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі продажу павільйону з літнім майданчиком №89, який розташований: Запорізька область Запорізький район, автотраса «Харків Симферополь» 310 км с.Григорівка, який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 04.06.2013 року. Вказаний договір був укладений в двох примірниках, один з яких був наданий покупцям, тобто позивачу та відповідачу, а другий знаходиться у нотаріуса. В позові також зазначено, що примірник зазначеного вище договору знаходиться у відповідача, який не бажає надавати позивачу цей примірник, який необхідний [PERSON] для укладання договорів по наданню йому комунальних послуг та оренді земельної ділянки(де знаходиться придбане майно). 04.01.217 року [PERSON] приватним нотаріусом було відмовлено у видачі дублікату договору купівлі продажу, про що нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій. На підставі вищевикладеного позивач [PERSON] був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на ? частину павільйону з літнім майданчиком №89, який розташований: Запорізька область Запорізький район, автотраса «Харків Симферополь» 310 км с.Григорівка. В судове засідання зявився, представник позивача за договором про надання юридичної допомоги адвокат [PERSON], яка підтримала позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, а саме через засоби масової інформації. Заяв або клопотань до суду не надавав. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання також не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій зазначила, що при винесенні рішення по справі покладається на думку суду. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та повністю підтверджується матеріалами справи, що 04.06.2013 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], з іншої сторони був укладений договір купівлі продажу, зареєстрований в реєстрі за №2641. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до зазначеного договору купівлі продажу [PERSON] продала, а [PERSON] з [PERSON] в свою чергу купили павільйон з літнім майданчиком №89, розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, автотраса «Харків Симферополь» 310 км с.Григорівка. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності. Судом був витребуваний зазначений вище договір купівлі продажу, разом з яким приватний нотаріус [PERSON] надіслала до суду всі документи, які знаходяться в матеріалах нотаріальної справи. Вказані документи були долучені до матеріалів цивільної справи. Крім того, в матеріалах справи міститься постанова приватного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчинені нотаріальних дій від 04.01.2017 року, на підтвердження того, що позивач позбавлений можливості отримати дублікат договору. За вказаних обставин суд вважає, що право власності [PERSON] на його частину павільйон з літнім майданчиком №89, який розташований за адресою: Запорізька область Запорізький район, автотраса «Харків Симферополь» 310 км с.Григорівка, дійсно порушене, а його позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved