Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулась до Млинівського районного суду Рівненської області з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що вона є бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO], який з народження проживає з нею. До жовтня 2013 року з ними в будинку проживала також мати неповнолітнього - [PERSON] (її дочка). У червні 2013 року [PERSON] познайомилася з [PERSON], вони почали спільно проживати поряд у старому будинку. У жовтні 2013 року її дочка [PERSON] без жодних пояснень покинула роботу, залишила на позивачку виховання і утримання неповнолітнього сина [PERSON] та поїхала разом з [PERSON] в село Піддністряни Жидачівського району Львівської області до місця проживання батьків [PERSON] За неналежне виконання батьківських обов'язків дочку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. 26.02.2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила своє прізвище на [PERSON]. 03.07.2015 року [PERSON] визнав своє батьківство щодо неповнолітнього [PERSON] шляхом подання спільної із її дочкою заяви в органи реєстрації актів цивільного стану, змінивши таким чином прізвище неповнолітнього з [PERSON] на [PERSON]. Разом з тим, батьки не виконують жодних своїх батьківських обов'язків. Просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачів аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі по 500 грн. щомісячно з кожного, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. 13 жовтня 2016 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 07.02.2017 року витребувано з управління праці та соціального захисту населення Млинівської райдержадміністрації інформацію про те, чи отримують відповідачі: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] державну соціальну допомогу на утримання дітей, як малозабезпечена сім'я, із зазначенням розміру допомоги та періоду на який вона призначена. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 30.10.2017 року витребувано з Млинівської центральної лікарні інформацію щодо розміру заробітної плати відповідача [PERSON] за останні шість місяців 2017 року. 11.12.2017 р. позивачем подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення аліментів (а.с. 159), у якій просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме: з відповідача [PERSON] в розмірі по 900 грн. щомісячно з наступною індексацією суми аліментів відповідно до закону; з відповідача [PERSON] в частці від заробітку в розмірі по 1/4 частині, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] в судове засідання 07.03.2019 р. не з'явилася, проте у попередніх судових засіданнях заперечила проти задоволення позовних вимог, подала письмове заперечення від 06.03.2017 р. (а.с. 106). В обґрунтування заперечень зазначила, що позивачка усунула її від можливості спілкування з сином [PERSON], виховувати його та допомагати матеріально. Вона виховує ще двоє дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], справляється разом з чоловіком з вихованням дітей, так було б і з сином [PERSON], якби не протиправні дії її батьків. Просила відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог та повернути їй сина. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мервінський В.В. в судове засідання 07.03.2019 р. не з'явився, проте у попередніх судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, подав письмове заперечення від 06.03.2017 р. (а.с. 116), в обґрунтування заперечень зазначив, що повністю підтримує заперечення своєї дружини щодо позову. Крім того вказує, що батьки дружини вигнали їх з дому, сина [PERSON] залишили у себе, повідомив, що на даний час у СВ Млинівського ВП знаходиться кримінальне провадження № 42016181100000042 від 15.04.2016 р. за ознаками ст. 356 КК України щодо протиправних дій позивачки та її бувшого чоловіка [PERSON] по факту заволодіння їх речами, які знаходилися в будинку, який позивачка незаконно відключила від постачання газо- та електроенергією, внаслідок чого їм довелося шукати нову квартиру. Відносно стягнення з нього 500 грн. аліментів на утримання сина [PERSON] вважає вимогу неправомірною, адже позивачка позбавила його та дружину можливості виховувати та утримувати сина [PERSON]. Крім того, у нього на утриманні знаходиться ще двоє дітей. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Новосад В.О. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог і передати дитину на виховання батьків. Представник органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації Мельник Л.В. в судовому засіданні підтримала рішення органу опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації № 29-16 від 30.09.2016 р. та подання органу опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації від 07.03.2019 № 2-26/738, просила задовольнити позовні вимоги та у випадку позбавлення батьківських прав відповідачів призначити опікуном дитини позивача - [PERSON] Суд, заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є бабусею, а її дочка [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюб між відповідачами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 26.02.2015 р. згідно актового запису про шлюб № 13 від 26.02.2015 р., складеного Млинівським райвідділом ДРАЦС, після чого їм було видано повторне свідоцтво про народження дитини - [PERSON] серії [NUMBER] від 03.07.2015 р., що вбачається з інформації Млинівського райвідділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції від 26.08.2016 р. № 157/01.12 (а.с. 39). Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 03.07.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області серії [NUMBER] (а.с. 71), [PERSON] народився 02.11.2006 року, його батьками зазначено відповідачів - [PERSON] та [PERSON]. Згідно із рішенням № 29-16 від 30.09.2016 року «Про соціально-правовий захист малолітнього [PERSON]» (а.с. 42 - 47) орган опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації вирішив вважати за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх сина [PERSON], [INFO]; взяти до уваги, що малолітній [PERSON] проживає із [PERSON] (баба) та [PERSON] (дід) у [ADDRESS]. Як вбачається із зазначеного рішення органу опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації, до актового запису про народження малолітнього [PERSON] були внесені зміни відповідно до заяви матері та батька дитини про визнання батьківства №13-11-05.01-39 від 03.07.2015 року, а саме: змінено прізвище дитини на «Тітик», внесені відомості про батька, а також матері дитини - з [PERSON] на [PERSON] на підставі актового запису про шлюб, після чого батькам було видано повторне свідоцтво про народження дитини. Хлопчик проживав у своєї бабусі [PERSON], жительки с. Малин Млинівського району, разом із мамою. Після знайомства матері з [PERSON] всі разом проживали у господарстві бабусі. У зв'язку із непорозумінням в родині, [PERSON] разом із [PERSON] виїхали на проживання в [ADDRESS] залишивши дитину на утриманні бабусі [PERSON]. Після виїзду [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Факт залишення дитини на утримання бабусі був непоодинокий. Малолітній [PERSON] є учнем Уїздецької ЗОШ I-III ступенів, копію свідоцтва про народження дитини із внесеними новими даними про батьківство та зміну прізвища мама хлопчика навчальному закладу не надавала. Хлопчик виховується дідусем та бабусею, які підтримують зв'язок із вчителями, відвідують батьківські збори, свята, загальношкільні заходи. З боку матері прояву інтересу до навчання та виховання дитини не було. Нагляд за здоров'ям та, при потребі, лікування дитини проводиться бабусею [PERSON] Питання соціально-правового захисту малолітнього [PERSON] виносилось на розгляд комісії з питань захисту прав дитини, що відбулася 30.09.2016 р., на яку запрошувались, але не з'явились [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] зазначив, що не хоче жити з мамою, категорично налаштований проти [PERSON], оскільки той його бив, кричав та конфліктував. Згідно інформації, наданої Малинською сільською радою Млинівського району Рівненської області від 08.09.2016 р. № 02-14/274 (а.с. 18) [PERSON] проживає в [ADDRESS] зі своєю бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], де і проживав з дня народження, місця проживання не міняв. У листопаді 2014 р. за усним зверненням бабусі [PERSON] сільським головою було проведено виховну бесіду з матір'ю [PERSON] щодо виконання нею материнських обов'язків по відношенню до сина [PERSON] [INFO]. Звернень від матері до Малинської сільської ради щодо заборони спілкування із сином [PERSON] не надходили. У ході розгляду справи малолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що мама з ним не живе від тоді, як він пішов у другий клас, вона йому нічого не купляє, гроші не дає, у діда з бабою він має свою кімнату, комп'ютер, все йому купили дід з бабою, у лікарню з ним ходить бабуся, секретами ділиться з бабусею та дідом. Хотів би мамі сказати, щоб вона вже його не мучила та повідомив, що хоче, щоб його маму та [PERSON] позбавили батьківських прав. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 30.08.2016 р. № 291 сім'я [PERSON] та [PERSON] проживають у власному житловому будинку, де разом з ними проживає онук [PERSON] без реєстрації. Сім'я проживає заможно. [PERSON] має власну кімнату, кімната вмебльована, має власний диван, стіл, ноутбук. Підлога застелена ковровим покриттям. Санітарно-гігієнічні умови зразкові. Є ванна, душова кабіна. Будинок опалюється газовим котлом. Як вбачається із довідки від 23.08.2016 р. (а.с. 22) Комунального закладу «Млинівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Млинівської районної ради Рівненської області [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку з дня виписки із пологового відділення, із двох річного віку дитина хворіє алергічним дерматитом, із 2013 р. знаходиться на «Д» обліку з приводу ДЖВШ, неодноразово лікувався в стаціонарних умовах Млинівської ЦРЛ, Острожецької РЛ ВОДКП. У 2014 році дитині встановлений діагноз: ВСД, лікувався у ВОДКЛ. На даний час дитина перебуває на «Д» обліку з приводу ДЖВШ, диспанкреатизм, ВСД, атопічний дерматит, змішаний астигматизм ОД. У всіх випадках з дня народження дитини у питаннях лікування, обстеження, консультацій займалася не мама, а бабуся. Дитина потребує раціонального харчування, гіпоалергенної дієти, додержання санітарних умов, купання в проточній воді, додержання особистої гігієни. Всі ці умови в повному обсязі забезпечуються бабусею і дідусем, мати із дитиною на прийом ніколи не з'являлась. На даний час дитина проживає з бабусею і дідусем в хороших санітарних умовах, всі рекомендації і призначення лікарів бабусею виконуються. Згідно характеристики на [PERSON], виданої Берегівською сільською радою Млинівського району Рівненської області від 29.08.2016 р. № 02-15/437 (а.с. 31), вона проживає разом з своєю сім'єю у будинку, який винаймають. Старший син проживає з її батьками у с. Малин Млинівського району, вихованням якого вона не займається з вересня 2014 року, він знаходиться на повному утриманні її батьків. Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 24.11.2014 р. у справі № 566/1589/14-п [PERSON] було піддано адміністративному стягненню - попередженню за ч. 1 ст. 184 КУпАП (неналежне виконання батьківських обов'язків). [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Млинівської райдержадміністрації та отримує допомогу згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», допомога призначена на період з жовтня 2016 року по березень 2017 року включно. Розмір допомоги становить з жовтня 2016 року - 3699,16 грн. на місяць, з грудня 2016 р. - 4232,89 грн. на місяць, що підтверджується листом від 16.02.2017 р. № 03-09/522 (а.с.91). Відповідно до довідки від 01.02.2018 р. №92 (а.с.180), виданої [PERSON], вона знаходиться на обліку в Млинівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам III групи, за січень 2018 року - 1452 грн. Згідно відповіді від 08.12.2016 р. № 976 (а.с. 76) на запит адвоката адміністрація Млинівської ЦРЛ повідомила, що [PERSON] перебуває на консультативному обліку у лікаря-психіатра Млинівської ЦРЛ з 2010 р. з діагнозом: виражений астено-невротичний синдром соматогенного ґенезу, ДЕП змішаного ґенезу. У відповідачів [PERSON] та [PERSON] у шлюбі народилися діти - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 108), а також [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 109). Відповідач [PERSON], 26.02.1978 р., згідно відповіді Млинівської ЦРЛ від 02.03.2017 р. № 222 (а.с. 104) працює на посаді робітника з комплексного обслуговування та ремонту будівель з 01.11.2016 р., та відповідно до довідки про доходи № 853 від 01.11.2017 р. (а.с. 156), загальна сума його доходу за період з травня 2017 р. по жовтень 2017 р. становить 18729 грн. 09 коп. Відповідно до інформації Станківецької сільської ради Миколаївського району Львівської області від 07.09.2015 р. № 252/02-15 (а.с. 147) [PERSON] проживав у будинку своєї цивільної дружини [PERSON], у них [INFO]. народилася дочка [PERSON]. За час проживання на території сільської ради [PERSON] зарекомендував себе негативно, оскільки періодично зловживав спиртним, внаслідок чого вчиняв сімейні сварки через що дружина неодноразово зверталася в міліцію. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 22.11.2017 р. у справі № 447/1283/16-ц (а.с. 178) [PERSON], [INFO] позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Служба у справах дітей Старосамбірської районної державної адміністрації у листі від 17.11.2016 р. № 01-32/675 (а.с.65) проінформувала, що працівниками служби було проведено бесіду з [PERSON], [INFO], мешканкою с. Міженець Старосамбірського району Львівської області щодо виконання [PERSON] батьківських обов'язків відносно своєї дочки [PERSON], [INFO]. Зі слів матері дитини, батько зовсім не цікавиться життям дитини, не займається її вихованням, матеріально не допомагає. Згідно акту обстеження стану виконання батьківських обов'язків гр. [PERSON], [INFO], від 14.11.2016 р. (а.с. 66) комісією встановлено, що [PERSON] багато років розлучений із [PERSON], [INFO], не проживає в [ADDRESS] і не виконує жодних батьківських обов'язків щодо своєї доньки [PERSON], [INFO]. Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 09.06.2016 р. у справі № 566/1181/15-к (а.с. 33-36) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено йому міру покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510) гривень; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 500 грн. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна дитина відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Частинами 8, 9 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 155 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Правові наслідки позбавлення батьківських правпередбачені ст. 166 СК України. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Разом з тим, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON] підтвердили, що вихованням, лікуванням, матеріальним забезпеченням малолітнього [PERSON] займається його бабуся [PERSON], а не батьки. Причому позивач не чинить будь-яких перешкод у здійсненні батьками своїх батьківських обов'язків. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі не забезпечують сина [PERSON] необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з сином у обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ним освіти. Зазначені фактори, суд розцінює як ухилення відповідачів від виховання дитини і приходить до висновку про свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов'язками. Усі необхідні дитині умови для здорового та повноцінного фізичного і духовного росту й розвитку, забезпечує позивач самостійно, зі своїх власних доходів, та жодної допомоги від батьків дитини не отримує. Відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина, не спілкуються з дитиною взагалі. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками щодо дитини - малолітнього [PERSON], [INFO], є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав, що повністю відповідає інтересам та бажанню дитини. Суд відхиляє та не бере до уваги твердження відповідачів, що позивач позбавила їх можливості виховувати та утримувати сина [PERSON], оскільки це не підтвердилося належними та достовірними доказами в судовому засіданні. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Статтею ст. 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно із ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього кодексу. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Як вбачається із подання органу опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації від 07.03.2019 р. № 2-26/738 (а.с. 235) [PERSON], [INFO], перебуває на обліку кандидатів в опікуни, піклувальники служби у справах дітей. Малолітній [PERSON], [INFO], проживає зі своєю бабусею [PERSON] у с.Малин Млинівського району і між ними склались близькі родинні стосунки. В ході проведення бесіди з хлопчиком з'ясовано, що він хоче і надалі проживати з бабусею, яка замінила йому маму. Із метою соціально-правового захисту малолітнього [PERSON], враховуючи думку дитини та протокол засідання комісії з питань захисту прав дитини від 06.03.2019 р. № 03-19 орган опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації просить суд у випадку позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно сина [PERSON] призначити опікуном дитини [PERSON]. Оскільки малолітній [PERSON], [INFO], позбавлений батьківського піклування, згідно ст.ст. 58, 60 ЦК України суд вважає необхідним призначити йому опікуна в особі його бабусі [PERSON], тобто позивача у справі. Обмеження для опікуна чи піклувальника, які визначені ст. 64 ЦК України, відносно неї відсутні. Дитина проживає разом з бабусею, вона забезпечує онука всіма належними умовами для розвитку та займається його вихованням. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). 11.12.2017 року позивачем подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення аліментів (а.с. 159), у якій позивач, посилаючись на Закон України від 17.05.2017 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», просить, окрім позбавити відповідачів батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме: з відповідача [PERSON] в розмірі по 900 грн. щомісячно з наступною індексацією суми аліментів відповідно до закону; з відповідача [PERSON] - 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Аналогічно, стаття 31 ЦПК України, яка діяла на дату подання позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог, передбачала, що позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. Виходячи з того, що позивачем фактично змінено підстави для стягнення аліментів із відповідачів під час судового розгляду даної справи, а не до початку її розгляду, суд не вбачає підстав для задоволення в цій частині позовних вимог. Із огляду на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів у первинній редакції позовної заяви. При цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платників аліментів, наявність у платників аліментів інших дітей, вимоги розумності, справедливості, та приходить до висновку про можливість стягнення із відповідачів на користь позивача аліментів на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 (п»ятсот) гривень щомісячно з кожного, з урахуванням індексації, починаючи з 12 жовтня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору, сплаченого за немайнову вимогу - позбавлення батьківських прав у розмірі 551,21 грн., з кожного в рівних частинах. Оскільки позивач при подачі позовної заяви із вимогою про стягнення аліментів звільнений від його сплати, стягненню підлягає із відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 551 (п»ятсот п»ятдесят одну) гривню 21 копійку з кожного в рівних частинах.

Outcome: partial