Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~у жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.06.1988 року, мають двох повнолітніх дітей. Сімейне життя у них не склалося, відповідач проживає з іншою жінкою, часто виникали сварки, подружні відносини припинились з 2013 року, спільного господарства не ведуть, відповідач добровільно відмовляється розірвати шлюб. Позивачка вважає, що можливості зберегти сімю не має. У звязку з наведеним, позивач просить не надавати строк для примирення та шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У судове засідання сторони не зявилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, час на примирення не надавати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Павловець», судові витрати покласти порівно (а.с. 21), відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, просить час на примирення не надавати (а.с.22). Виходячи з викладеного, у відповідності зі ст. 200 ч. 4, ст. 206 ч. 4 ЦПК України, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін, у підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 13.06.1988 р. зареєстрований шлюб між [PERSON] і Котяш (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с.3,4). Згідно довідки сільського голови Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області [PERSON] № 02-39/535 від 01.10.2018 р., позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] та має такий склад сімї: [PERSON],[INFO] чоловік, [PERSON],[INFO] син, [PERSON],[INFO] онука (а.с.8). За відомостями виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області №02-37/323 від 12.10.2018 р. відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 13). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, подружні відносини припинились з 2013 року, спільного господарства не ведуть, що свідчить про те, що сторони втратили почуття взаєморозуміння та взаємоповаги, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, відповідач позов визнав та не заперечує проти його задоволення, а тому суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. За проханням позивача залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн. (704,80 грн./ 50%). Решту судового збору - покласти на позивача за її заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved