Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про зняття арешту накладеного на все майно постановою Відділу державної виконавчої служби Голосіївського управління юстиції у м. Києві від 06.04.2011 р. Позивач посилалася на те, що у Відділі державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві на виконанні перебувало виконавче провадження № 18316804, з примусового виконання виконавчого листа № 2-144, виданого 21.12.2009 р. Оболонським районним судом м. Києва у справі № 6-166-11 про стягнення з неї на користь [PERSON] коштів у сумі 52 937,17 грн. 06.04.2011 р. Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно боржника. 17.05.2012 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у відповідності до ст. 47 п. 2 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, арешт накладений на все майно боржника знято не було. Також позивач вказує , що вона добровільно виконала зобов'язання, покладене на неї рішенням суду без залучення органів державної виконавчої служби. При зверненні позивача до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського управління юстиції у м. Києвіз вимогою про зняття арешту, їй було відмовлено, оскільки виконавчий лист повторно на виконання не пред'являвся. В зв'язку з чим просила скасувати арешт в судовому порядку. В судовне засідання представник поззивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та повним підтриманням позовних вимог . Представник -[PERSON] надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, з вимогами заявника згоден та не заперечує проти задоволення заяви. Представник - Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з'явився,направивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності . На підставі наявних в справі доказах суд ухвалив провести заочний розгляд справи . Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: 26.03.2010 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа № 2-144 виданого 21.12.2009 р. Оболонським районним судом м. Києва. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів у сумі 52 937,17 грн. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського управління юстиції у м. Києві від 06.04.2011 р. було накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON]. Судом встановлено, що постановою від 17.05.2012 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського управління юстиції у м. Києві повернуто виконавчий документ стягувачеві у відповідності до положень п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Згідно ч. 5 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачевіз підстав передбачених цією статтею, не позбавляє його повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Як вбачається з листа Відділу державної виконавчої службиГолосіївського районного управління юстиції у м. Києві № 8817 від 14.03.2014 р. станом на 22.01.2014 р. повторно на виконання виконавчий лист не пред'являвся. Тобто, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання закінчився. Проте арешт та оголошення заборони на відчуження з майна позивача не знято по теперішній час. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем в добровільному порядку без залучення органів державної виконавчої служби було виконано зобов'язання згідно з виконавчим листом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону. Однак, ст. 50 Закону не передбаченозняття арешту у разі закінчення виконавчого провадження при: поверненні виконавчого документа стягувачу. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Частина 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Таким чином, суд вважає, що на підставі зібраних по справі доказів та встановлених фактичних обставин справи, позовні вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки наявність в єдиному реєстрі заборон відомостей про арешт майна заявника накладеного в рамках неіснуючого на теперішній час виконавчого провадження призводить до порушення права власності заявника, яке підлягає відновленню.

Outcome: approved