Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У квітні 2015 року позивача звернувся до суду із казаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що у період з 29.06.2007 року по 05.02.2015 року він працював у ПрАТ «Азовелектросталь». За період роботи на підприємстві з вересня 2014 року по січень 2015 року йому не виплачували заробітну плату, внаслідок чого утворилася заборгованість. Після звільнення остаточний розрахунок із позивачем проведений не був. Сума заборгованості по заробітній платі після утримання податків складає 6 809,91 грн. У зв'язку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Також зазначив, що у зв'язку з порушенням його права на заробітну плату йому була завдана моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 3000,00 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6 809,91 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені по день фактичного розрахунку, а також моральну шкоду в сумі 3 000,00 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, надав письмові заперечення, в яких позов визнав у частині наявності заборгованості по заробітній платі, інші позовні вимоги не визнав. Також зазначав, що станом на 13.05.2015р. заборгованість перед позивачем складає 15 146,01 грн. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Згідно зі статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов'язки, в рівній мірі кореспондується обов'язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивач в період часу з 29.06.2007 року по 05.02.2015 року працював у відповідача, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача. 05.02.2015р. позивач був звільнений з підприємства у зв'язку із скороченням штату за пунктом 1 ст. 40 КЗпП України. За період роботи позивача йому нараховувалась заробітна платня. Згідно наданої відповідачем довідки від 13.05.2015р. Вих.№1187 сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обов'язкових податків та зборів перед [PERSON] за період його роботи з серпня 2014р. по лютий 2015р. складає: серпень 2014р.- 1 236,62 грн., вересень 2014р. - 1 682,01 грн., жовтень 2014р. - 1 551,64 грн., листопад 2014р. - 1 536,62 грн., грудень 2014р. - 1 549,95 грн., січень 2015р. - 489,69 грн., лютий 2015р - 7 099,48 грн. (в тому числі компенсація за невикористану відпустку кількості 51 календарний день сума - 5 433,44 грн.; вихідна допомога у зв'язку із скороченням - 2 900,00 грн.), а всього 15 146,01 грн. У зв'язку із тим, що позивач пред'явив позовні вимоги за менший період праці та на меншу суму, ніж підтверджено відповідачем,

Outcome: partial