Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Монастириського районного суду Тернопільської області №603/332/20 від 6.07.2020 року на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . У обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що згідно вищевказаного судового наказу з нього стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Аліменти нараховують, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати для працівників даної місцевості, що становить 1816 грн. Зазначає, що не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, так як не працює і не має відповідного заробітку. На підставі наведеного просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити. Суду пояснив, що проживає разом із бабусею і дідусем, за якими здійснює догляд, не працює, не отримує регулярного доходу, у зв`язку з чим не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судовим наказом розмірі, просить зменшити розмір аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте подала суду відзив на позовну заяву. У відзиві просить розгляд справи здійснювати у її відсутності. У задоволенні позову - відмовити, посилаючись на те, що позивач просить зменшити розмір аліментів, змінивши спосіб їх стягнення з частки від доходу на тверду грошову суму. Однак, Сімейний кодекс України надає право зміни способу стягнення аліментів виключно одержувачу аліментів. Також зазначено, що позивач не надав доказів погіршення його матеріального стану, зміни сімейного стану. Судом встановлені такі обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 2.09.2014 року сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . 6.07.2020 року за заявою [PERSON] Монастириський районний суд Тернопільської області виніс судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Звернувшись до суду з даним позовом позивач просить зменшити розмір аліментів, який визначений судовим рішенням, змінивши спосіб їх стягнення з 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) на тверду грошову суму у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що з 1 липня становить 1159 грн. Відповідно до частини 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Пунктом 4 частини 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Частиною 7 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідач скористалася своїм правом на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів у розмірі, що встановлений Законом (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, ч.5 ст. 183 СК України). Позивач звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, таке право боржника передбачено положенням частини 7 ст. 170 ЦПК України (хоча при цьому не надав жодних доказів про його матеріальний чи сімейний стан, стан здоров`я). У поданому позові [PERSON] просить зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, а саме з ј частки з усіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» становить з 1 липня: 2318 грн : 2 = 1159 грн. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Як зазначено вище, Сімейний кодекс України вказує на можливість зміни способу стягнення аліментів лише на вимогу одержувача аліментів. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду №539/3532/18 від 24.02.2020 року. Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевказане, позов про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення не підлягає до задоволення за безпідставністю вимог, крім того, відповідач як одержувач аліментів не погоджується на зміну способу їх стягнення, відтак суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed