Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив стягнути з [PERSON] на його користь матеріальні збитки у розмірі 198 079, 3 грн.; моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та сплачену суму судового збору у розмірі 2 081 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 02 січня 2016 року о 19 год. 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по проспектуШевченка - вулиці Шкільна, рухаючись по другорядній дорозі здійснив зіткнення з його автомобілем [NUMBER], який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 15.02.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Зазначив, що вартість матеріального збитку згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 156/4-16 від 01.04.2016 року, завданого його автомобілю становить 246 579, 30 грн., Страховою компанією «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь було здійснено страхове відшкодування в сумі 50 000, 00 грн. Однак, різниця між розміром матеріального збитку завданого автомобілю позивача та сумою страхового відшкодування, що становить 196 579, 30 грн. відповідачем у добровільному порядку не відшкодована не відшкодована, що змушує її звернутись до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначив, що його представник відмовився представляти його інтереси в суді та ним 30 грудня 2016 року було укладено новий договір про надання правової допомоги з іншим представником, на підтвердження чого ним до клопотання було долучено договір про надання правової допомоги від 30 грудня 2016 року та дійсний до 31 грудня 2016 року. Таким чином на момент розгляду справи термін дії вищезазначеного договору скінчився , і підстав для відкладення розгляду справи не вбачається , в зв*язку з тим ,що представник відповідача в попередньому судовому засіданні дав обгрунтовані пояснення по суті позову , висловив свою правову позицію. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так судом встановлено, що 2 січня 2016 року о 19 годині [PERSON] керуючи транспортним засобом Ford Fusion д.н.з. [NUMBER] по проспекту Шевченка - вулиці Шкільна, рухаючись по другорядній дорозі здійснив зіткнення з його автомобілем [NUMBER], який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 15.02.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з довідки № 83308749 про дорожньо - транспортну пригоду 02.01.2016 року автомобілем [NUMBER] керував [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] здійснює керування автомобілем [NUMBER] на підставі довіреності від 04.04.2016 року укладеного між ним та [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 156/4-16 від 13 квітня 2016 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] становить 246 579, 30 грн. (а.с. 55-76). 08.04.2016 року Головним управлінням приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] було здійснено страхове відшкодування в сумі 50 000, 00 грн. згідно страхового акту № 16/0001осцпв поліс АІ 8612302 (а.с. 6). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать водії. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яке на відповідних правових підставах володіє транспортним засобом або іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого складає підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 вказаної статті ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, яка пов'язана з використанням, зберіганням та утриманням транспортних засобів та ін., що складає підвищену небезпеку для осіб, які здійснюють цю діяльність та інших осіб. Ст. 1887 ч.2 ЦК України передбачає, що шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 1188 ЦК шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Враховуючи наведене, та те, що неправомірними діями відповідача завдано матеріальної шкоди позивачу, так як внаслідок дорожньо транспортної пригоди було пошкоджено його автомобіль позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягаю задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, а саме 10 000 грн. на користь позивача із відповідача, то відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Однак, в супереч вимог статті 60 ЦПК України, позивачем суду не надано належних доказів, що підтверджують перенесених ним душевних страждань, їх тривалість, наявність порушення нормальних життєвих зв'язків у результаті діянь відповідача. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial