Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ЕККО» (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії за договором страхування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.01.2001 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія ЕККО» було укладено договір (поліс) страхування життя № 0003-0101, відповідно до умов якого, предметом Договору страхування є добровільне страхування життя та інвалідності в результаті нещасного випадку. Згідно з умовами цього договору, страхувальник зобов'язується здійснювати страхування позивача, на підставі даних, викладених в заяві-анкеті та доданих документах, згідно з умовами поліса та додатків до нього (далі - договір). Відповідно параграфу 2 Правил страхування, які є складовою договору від 03.01.2001 року за № 0003-0101, якщо застрахована особа доживає до указаного в страховому полісі строку закінчення договору страховик виплачує страхове відшкодування на випадок доживання . Згідно з договором, сторонами погоджено, що страхова сума у разі дожиття страхувальника до погодженого строку дії страхового захисту (31.01.2016 року 24:00 год. ) складає 16 414 доларів США. Як убачається із повідомлення № 30 від 13.01.2015 року надісланого відповідачем на адресу позивача, їй було запропоновано здійснити черговий платіж за п'ятнадцятий страховий рік у розмірі 1144.50 дол. США по курсу НБУ станом на день сплати в термін до 01.02.2015 року. Враховуючи вищенаведене, позивач в повному обсязі виконав покладені на нього фінансові зобов'язання за вище вказаним договором, що в свою чергу підтверджується квитанцією № 0311524399 від 30.01.2015 року про сплату останнього необхідного платежу на суму 18492,62 грн., отримувачем в якій зазначено ПрАТ «СК «ЕККО». 01.02.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхової суму у зв'язку із закінченням терміну дії договору із зазначенням своїх банківських реквізитів, яка була прийнята представником відповідача [PERSON] разом з пакетом необхідних документів, що в свою чергу підтверджується відповідною відміткою на заяві. Вказана заява була зареєстрована відповідачем 02.02.2016 року за вих. № 947, однак залишилась без відповіді та задоволення. На день подання позовної заяви відповідач не виконав покладених зобов'язань, а тому є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання за договором щодо здійснення позивачеві страхової виплати у сумі 16441 дол. США, а отже на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суму. Тому, позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕККО» (код ЄДРПОУ 30307718) на користь [PERSON] суму в розмірі 17675,99 дол. США у перерахунку в національну валюту на день прийняття судом рішення, з яких 17316,77 дол. США - сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період прострочення з 01.02.2016 по 24.10.2016 ; 359,22 дол. США - 3% річних від простроченої суми за період прострочення з 01.02.2016 по 24.10.2016 року та стягнути сплачений судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що 03.01.2001 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія ЕККО» було укладено Договір (поліс) страхування життя № 0003-0101. Відповідно до умов вищевказаного договору, предметом договору страхування є добровільне страхування життя та інвалідності в результаті нещасного випадку. У відповідності до умов договору, страхувальник зобов'язується здійснювати страхування позивача, на підставі даних, викладених в заяві-анкеті та доданих документах, згідно з умовами поліса та додатків до нього (далі - договір). Згідно параграфу 2 Правил страхування, які є складовою договору від 03.01.2001 року за № 0003-0101, якщо застрахована особа доживає до указаного в страховому полісі строку закінчення договору страховик виплачує страхове відшкодування на випадок доживання . Згідно з договором, сторонами погоджено, що страхова сума у разі дожиття страхувальника до погодженого строку дії страхового захисту (31.01.2016 року 24:00 год. ) складає 16 414 доларів США. Як убачається із повідомлення № 30 від 13.01.2015 року надісланого відповідачем на адресу позивача, їй було запропоновано здійснити черговий платіж за п'ятнадцятий страховий рік у розмірі 1144.50 дол. США по курсу НБУ станом на день сплати в термін до 01.02.2015 року. Враховуючи вищенаведене, позивач в повному обсязі виконав покладені на нього фінансові зобов'язання за вище вказаним договором, що в свою чергу підтверджується квитанцією № 0311524399 від 30.01.2015 року про сплату останнього необхідного платежу на суму 18492,62 грн., отримувачем в якій зазначено ПрАТ «СК «ЕККО». 01.02.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхової суму у зв'язку із закінченням терміну дії договору із зазначенням своїх банківських реквізитів, яка була прийнята представником відповідача [PERSON] разом з пакетом необхідних документів, що в свою чергу підтверджується відповідною відміткою на заяві. Вказана заява була зареєстрована відповідачем 02.02.2016 року за вих. № 947, однак залишилась без відповіді та задоволення. На день подання позовної заяви відповідач не виконав покладених на нього зобов'язань, а тому є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання за договором щодо здійснення позивачеві страхової виплати у сумі 16441 дол. США, а отже на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу а також 3% річних від простроченої суму. Страхова виплата здійснюється тією валютою, яка передбачена договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України. Грошові зобов'язання сторін по договорах страхування життя, за їх згодою, можуть бути визначені як у національній валюті України, так і у вільно конвертованій валюті або розрахункових величинах, що визначають фактичний розмір зобов'язань страховика на дату виникнення або виконання цих зобов'язань (ч. 3 та ч. 4 ст. 19 Закону України «Про страхування»). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом(ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до Постанови ВСУ від 27 січня 2016р. у справі № 6-771цс15) норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Офіційний курс НБУ гривні до доллару США, станом на 28.03.2017 року, становить 27,153547, а тому сума заборгованості за вказаним договором (16414 дол. США) у гривневому еквіваленті складає 445698,32 грн., також 3% річних за період з 01.04.2016 по 31.12.2016 року становить 10074,00 грн. Таким чином, сума заборгованості за договором страхування життя № 0003-0101 від 01.03.2001 року, на момент звернення позивачем до суду, складає : 445698,32 грн. + 10074,00 грн. = 455772,32 грн. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за Договором страхування життя № 0003-0101від 01.03.2001 року належним чином не виконав, страхової суму у зв'язку із закінченням терміну дії Договору не виплатив, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 5108.92 грн.

Outcome: partial