Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна, придбаного у період шлюбу. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі вона шлюб уклала 03 жовтня 1998 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірваний. У теперішній час між ними виникло питання про розподіл майна, придбаного у період шлюбу. Ними 11 грудня 2006 року, у період шлюбу, була придбана квартира [ADDRESS]. Квартира складається із трьох кімнат загальною площею 63,4м.кв., а жилою - 43,7м.кв. Правовстановлюючі документи на квартиру зареєстровані на ім*я відповідача. 04 серпня 2009 року відповідач 1/3 частину нині спірної квартири подарував сину. Таким чином, на теперішній час відповідач є власником 2/3 частин квартири, а їхній неповнолітній син відповідно власником 1/3 частини квартири. Добровільно розділити квартиру відповідач не бажає. Вона вважає, що їй належить 1/3 частина вказаної квартири з тих підстав, що квартира ними була придбана у період шлюбу, за спільні кошти та є спільною сумісною власністю. Просить позов задовольнити, визнавши за нею право власності на 1/3 частини квартири, яка ними була придбана у період шлюбу та знаходиться у їх спільній сумісній власності. Відповідач пред*явлений позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вказав, що квартира ними була придбана у період шлюбу та є їхньою спільною сумісною власністю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України: «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку /доходу/. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя». У судовому засіданні було встановлено, що шлюб сторони уклали 03 жовтня 1998 року, а 11 грудня 2006 року, тобто в період шлюбу, сторонами була придбана нині спірна квартира. При таких обставинах придбана сторонами квартира є їхньою спільною сумісною власністю. Шлюб сторони розірвали 16 березня 2010 року та в теперішній час виникла необхідність розподілу майна, придбаного у період шлюбу. Згідно зі ст.68 Сімейного Кодексу України: «Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу». При цьому, відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України: «Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу». У судовому засіданні було встановлено, що відповідачем пред*явлений позов був визнаний та відповідач не заперечував проти визнання за позивачкою права власності на 1/3 частину квартири, яка є їхньою спільною сумісною влпасністю. Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України: «У разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором». У судовому засіданні також було встановлено, що між сторонами ніякої домовленості щодо володіння спільним сумісним майном не існувало. Також у судовому засіданні було встановлено, що сторонами шлюбного договору укладено не було. При таких обставинах суд вважає, що частки сторін у спільному сумісному майні, квартирі, є рівні, тобто кожному з них належить 1/3 її частина та яка сторонами була придбана у період шлюбу. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по справі суд вважає за необхідне покласти на позивачку.

Outcome: approved