Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP30300166 від 9 липня 2005 року (далі - Договір) [PERSON] отримав кредит у розмірі 3296,80 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії та інших витрат. Позивач зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому Договором. Відповідач [PERSON] не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № DNH4KP30300166 від 9 липня 2005 року. Станом на 17 березня 2016 року відповідач має невиконані зобов'язання за Договором на суму в розмірі 36373,19 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 912,02 грн, заборгованості за процентами 9323,73 грн, пені за невиконання зобов'язань - 26137,44 грн. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з'явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності у судове засідання не з'явився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 9 липня 2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір № DNH4KP30300166 (а. с. 5, 6). Відповідно до п. 1.1. цього Договору для повного розрахунку за товар і сплати комісії Банку та ТОВ «Приват-Кредит» (далі - Компанія) за консультаційні послуги за цією угодою, Банк надає Позичальникові строковий кредит у сумі 3296,80 грн на строк 24 місяці до 9 липня 2007 року включно зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місць на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит надається в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків у зазначені Договором строки. Згідно п. 1.2. Договору погашення заборгованості за Договором здійснюється у такому порядку: щомісяця у Період сплати за який приймається період з 15 по 22 число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 176,66 грн для погашення заборгованості за цим Договором, що складається із заборгованості за кредитом та відсотками, а також інші витрати Банку відповідно до п. п. 3.9., 3.17. Відповідно до п. 3.1. Договору позичальник зобов'язується за користування Кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення Кредиту щомісяця у Період сплати, сплачувати відсотки у розмірі зазначеному в п. 1.1. цього Договору. Пунктами 3.6., 3.10. Договору передбачено, що при непогашенні Кредиту у строки, зазначені у п. 1.1., 1.2. цього Договору заборгованість у частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі Кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п. 3.2. цього Договору з дати виникнення простроченої заборгованості. При порушенні Позичальником кожного із зобов'язань, передбачених п. п. 1.1., 1.2., 3.1., 3.2., 3.7., 3.9. цього Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочення. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, що регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. У порушення умов Договору та вищезазначених правових приписів, станом на 17 березня 2016 року [PERSON] допустив заборгованість за Договором у розмірі 36373,19 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 912,02 грн, заборгованості за процентами - 9323,73 грн, заборгованості за пенею - 26137,44 (а. с. 3, 4). Частиною 3 ст. 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. До вищезазначеного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові, у справі № 6-100цс14. Як убачається з матеріалів цієї цивільної справи, розмір неустойки (штрафу, пені) становить 26137,44 грн, тобто перевищує розмір збитків більш ніж у два рази (912,02 грн (заборгованість за тілом кредиту) + 9323,73 грн (заборгованість за відсотками) = 10235,75 грн (розмір збитків)). Такий розмір неустойки суд уважає є таким, що значно перевищує розмір збитків, а відтак з урахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає зменшити розмір неустойки до 6000 грн. Відповідно до вищезазначеного, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за Договором у розмірі 16235,75 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 912,02 грн, заборгованості за процентами - 9323,73 грн, заборгованості за пенею - 6000 грн. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. З огляду на вищевикладене правило, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1378 грн понесених судових витрат, що складаються з судових витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial