Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

У жовтні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментах та пеню, посилаючись на ті підстави, що сторони перебували у шлюбних відносинах до 22.03.2001. У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] на утримання якої рішенням Подільського народного суду м. Києва від 28.02.2001 було призначено аліменти у розмірі ? частину щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем починаючи аліменти не сплачувалися у результаті чого утворилася заборгованість. Разом з тим між сторонами було укладено 24.04.2009 договір про між батьками про утримання дитини та сплату аліментів на дитину, однак станом на 27.10.2016 відповідач умови договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем за вказаним договором. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом поштового повідомлення (а.с. 103, 104, 107, 108, 121, 122), причини неявки суд не повідомив, заперечень щодо позовних вимог не надходило. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.1997, який 22.03.2001 згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] ВРАГС Подільського РУЮ у м. Києві було розірвано (а.с. 16, 18). У шлюбі в подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 17). 28.02.2001 постановою Подільського народного суду м. Києва вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 16.02.2001 і до повноліття (а.с. 19). 18.03.2009 постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-730 виданого 24.11.2008 Подільським р/с м. Києва про стягнення ? частини з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 20, 21). Згідно довідки розрахунку Шевченівського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві заборгованість з аліментів за період з 18.03.2009 по 13.01.2016 складає 57338 грн 89 коп. (а.с. 22). Встановлено, що між сторонами було укладено договір між батьками про утримання дитини та сплату аліментів на дитину 24.04.2009 згідно якого сторони встановили порядок утримання, розмір, строки виплати аліментів на утримання до досягнення дитиною повноліття або у разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі до його закінчення (а.с. 27, 28). Згідно довідки НТУ України «КПІ» №719 від 13.10.2016 [PERSON] є студентом ВПІ НТУУ «КПІ» ІІІ курсу, денної форми навчання і закінчує університет 30.06.2018 (а.с. 32). Відповідач належним чином не виконував умови вище вказаного договору, тому станом н а27.10.2016 утворилася заборгованість у розмірі 117222 грн 40 коп., також 3% річних від простроченої суми, що складає 13396 грн 17 коп. і пеня за прострочення сплати аліментів на дитину згідно вказаного договору у розмірі 817166 грн 10 коп. (а.с. 33-35, 44-56). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень викладених п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 №6-94цс15, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів. З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1022 грн. 00 коп., оскільки ціна позову складає 1022440 грн 37 коп., що згідно Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позову майнового характеру фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік», у ч. 1 ст. 7, встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць 1600 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved