Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

У жовтні 2017 року Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі по тексту - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за фактично спожиті комунальні послуги у розмірі 13 109,57 грн., а також судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не в повному обсязі сплачує кошти за надані їй комунальні послуги по обслуговуванню будинку, прибудинкової території та комунальні послуги, в зв'язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 13109, 57 грн., які позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 07.12.2017 року відкрито провадження по справі. Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи викладене , суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що представник позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася, а тому відповідно до ч.1 ст. 280 та ст. 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору про надання послуг з утримання б, споруд та прибудинкової території, комунальних та інших послуг № 50ж/В36-14 від 01.03.2014, які надавав позивач. У відповідності до переліку послуг зазначеного в Додатку №1 по Договору, послуги, що надає Фірма «Т.М.М.» - ТОВ складаються з послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, додаткових послуг та послуг з теплопостачання, постачання гарячої води й водовідведення. Послуги з теплопостачання, постачання гарячої води надавалися на підставі укладеного між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та ПАТ «Київенерго» договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №330335 від 01.12.2010 року за тарифами затвердженими для ПАТ «Київенерго». З 01.09.2016 року, на підставі розрахункових витрат на утримання житлового будинку, затвердженого Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ, вартість послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території для будинку [ADDRESS] Згідно до п.2.2.1. Договору, споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк. Зокрема, відповідно до п. 3.1. Договору, споживач сплачує спожиті послуги на підставі рахунку на оплату, наданого Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ, який є одночасно актом виконаних послуг не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Проте, всупереч умовам Договору, відповідач не виконав свої зобов'язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 07.10.2016 року по 11.11.2016 року на загальну суму 13109, 57грн.,що підтверджується Актом звірки за період жовтень-листопад 2016 року. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що станом на 11.11.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 13 109, 57 грн. за надані житлово-комунальні послуги. Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.2 п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572 з наступними змінами, власники та наймачі (орендарі) квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно із п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved