Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, а саме що її мати [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) Т.І. знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], який помер 08.05.2008 року, шлюб між ними зареєстрований не був. В період їх спільного проживання народилася заявниця [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], 09.03.1998 року. В графі батько зазначено «Тимофєєв Олександр Васильович», тобто прізвище вказане за прізвищем матері, а імя та по батькові заявниці батька [PERSON]. До органів РАЦС її батько не встиг подати заяву про визначення батьківства. Після досягнення дитиною пяті років стосунки батька та її матері погіршилися, оскільки [PERSON] зловживав спиртними напоями, вони з матірю були змушені виїхати до іншого місця проживання. Все своє життя заявник знала, що [PERSON] є її батьком. За своє життя [PERSON] визнав заявницю своєю донькою та перед смертю залишив на її імя заповіт. Інших спадкоємців [PERSON] не має. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала та просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON]І у судовому засіданні заяву підтримала та просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Муравлівська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області у судове засідання не зявився, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, вимоги викладені в заяві визнають в повному обсязі. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 09.03.1998 року, її батьками у свідоцтві про народження вказані: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, 08.05.2008 року помер [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №15 (а.с.11) З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00021072624 від 26 вересня 2018 року слідує, що запис про батька заявника у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів її матері [PERSON]. Зміна прізвища заявника відбулася на підставі свідоцтва про шлюб серія І-ЖД № 299716, видане Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 26.08.2017 року. Факт батьківства підтверджується фотографіями, листом Виконавчого комітету Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Вих. № 193 від 22.11.2018 року, яким підтверджено, що за період проживання гр. [PERSON] з [PERSON] народилася заявниця [PERSON] [INFO]. Згідно до ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Верховною радою України 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 15 абз. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка ї утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Відповідно до ч.1\~ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження. Встановлення факту батьківства має для заявниці [PERSON] юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на оформлення спадщини після смерті батька [PERSON].

Outcome: approved