Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У квітні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про визнання його батьком малолітнього [PERSON], [INFO], та зобов'язання внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, записавши його батьком хлопчика, змінивши прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]» та по батькові з «[PERSON]» - на «[PERSON]». На обґрунтування позову зазначив, що з 2008 по квітень 2010 р. проживав у цивільному шлюбі з [PERSON], яка на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У квітні 2010 р. через суперечку [PERSON] переїхала в інше місце проживання. У травні 2014 р. їх відносини відновилися, і з того часу вони мешкають разом у його будинку як подружжя. Тоді ж [PERSON] йому повідомила, що він є батьком її сина [PERSON]. Оскільки шлюб [PERSON] з [PERSON] не був розірваний у встановленому законом порядку, у свідоцтві про народження дитини батьком був записаний [PERSON] Разом з [PERSON] вони намагалися розшукати [PERSON], а згодом дізналися, що він помер [INFO] Позивач послався на те, що оскільки він проживав однією сім'єю з [PERSON] за 5 місяців до народження сина, він вважає себе його біологічним батьком, що не заперечується матір'ю дитини. Він виконує усі батьківські обов'язки, бере участь у вихованні і утриманні сина, а тому зазначення у свідоцтві про народження дитини батьком іншої особи порушує його права. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнала підтвердивши, що [PERSON] являється біологічним батьком її сина [PERSON]. В останнє судове засідання [PERSON] не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві свого представника до суду не направив, подавши письмові пояснення на позов вказавши, що у цій справі відділ може мати лише статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 19-20). Представник Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Козлюк Л.І. позов підтримала пославшись на те, що визнання позивача батьком відповідає інтересам дитини. Заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. З 7 серпня 1993 р. відповідач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 5). [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Враховуючи, що на час народження сина [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], реєстрація його народження проведена відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України, за приписом якої дружина записується матір*ю, а чоловік - батьком дитини. Відтак в актовому записі про народження [PERSON] № 3459, складеному 8 жовтня 2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, його батьком зазначений [PERSON] (а.с. 4). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 6). Судом встановлено, що батьком малолітнього [PERSON] є не [PERSON], а позивач [PERSON], з яким мати хлопчика перебувала у близьких стосунках. Вказана обставина визнається матір'ю дитини, підтверджується результатом аналізу ДНК, відповідно до якого вірогідність батьківства [PERSON] стосовно дитини [PERSON] становить 99,99998% (а.с. 34) та показаннями свідків - близьких друзів сторін [PERSON] та [PERSON] [PERSON] пояснив в суді, що з [PERSON] перебуває у дружніх стосунках з 1997 р. і бачиться з ним 1-2 на місяць. Також він знайомий з [PERSON], який був одружений з [PERSON] Приблизно в 2007 р. [PERSON] та [PERSON] розійшлися, і невдовзі [PERSON] стала проживати цивільним шлюбом з [PERSON] Син [PERSON] народився у [PERSON] років через три після припинення спільного проживання з [PERSON] Останній ніколи не визнавав себе батьком [PERSON], так як усім було добре відомо, що його батьком є [PERSON], на якого хлопчик дуже схожий. Своїм батьком [PERSON] називає [PERSON], який також вважає хлопчика своїм сином. [PERSON] пояснив, що являється хрещеним батьком [PERSON] При цьому він з самого початку знав, що батьком хлопчика являється [PERSON], який також визнає хлопчика своїм сином. Відповідно до статті 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Оскільки [PERSON], який записаний батьком дитини, помер, за позовом про визнання батьківства, поданим в порядку статті 129 Сімейного кодексу України, повинна відповідати мати дитини. Позивач пояснив, що про своє батьківство він достовірно дізнався у травні 2014 р., а отже строк позовної давності ним не пропущений. З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним, що позивач [PERSON] являється біологічним батьком [PERSON], що є підставою для задоволення позову. Враховуючи, що за приписом статті 134 Сімейного кодексу України рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідних змін до Книги реєстрації народжень та видачі нового Свідоцтва про народження, є обґрунтованими і вимоги про внесення до актового запису про народження дитини змін щодо особи батька, прізвища та по батькові дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved