Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

у квітні 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УОСК»). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15.05.2014 року приблизно о 8 год. 30 хв. на перехресті вул. Лайоша Гавро та Приозерної м. Києва сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобілів «Москвич-2140», д.р.н.[NUMBER], яким керував [PERSON]та «Фольксваген Тігуан», д.р.н.[NUMBER], який належить позивачу на праві приватної власності. Вказана ДТП сталаясь з вини водія [PERSON], якого було визнано виним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вказаної ДТП позивачу, як власнику автомобіля, було завдано майнову шкоду. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Москвич 2140» була застрахована відповідно до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспотрних засобів» поліс №АС/6108362 та страховиком є ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». 16.05.2014 року [PERSON] особисто страховій компанії відповідача надано відповідний пакет документів та оформлено заяву про ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. Документи були прийняті представником страхової компанії та зареєстровано,також надано інформацію, що у найближчий час, по отриманню телефонного дзвінка від експерта відповідача, необхідно буде надати пошкоджений автомобіль для проведення оцінки пошкоджень. Автомобіль позивача був придбаний 31.08.2011 року у офіційного дилера - ТОВ «Автосоюз» за договором купівлі-продажу автомбіля №362675 та перебував на гарантії. Відповідно до п.5.3.1 додатку до цього договору гарантійні зобов»язання припиняються у випадку, якщо будь-які ремонтні роботи виконуються не дилерським підприємством. Про це було повідомлено експерту. 23.05.2014 року на СТО Автосоюз за присутності експерта відповідача було проведено огляд пошкоджень ТЗ «Фольксваген Тігуан», за результатами якого експерту та [PERSON] спеціалістом СТО було надано рахунок №123001341 від 24.05.2014 року на сумму 17074,70 грн. Оскільки жодного офіційного повідомлення про рух по справі про виплату страхового відшкодування позивачу не надходило, 29.09.2014 року позивачка письмово звернулася до страхової компанії з листом, в якому вказала про закінчення 90-денного строку на здійснення виплати страхового відшкодування та клопотала про надання їй копій усіх документів по страховіій справі. Лист отриманий страховою компанією 29.09.2014 року. Майже через 2 місяці від страхової компанії надійшов лист про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 12892,71. Франшиза по страховому полісу АС/6108362 становить 1000,00 грн. Цим же листом позивачу гарантовано виконання АТ «УОСК», як страховиком, взятих на себе зобов»язань в повному обсязі щодо виплати страхового відшкодування найближчим часом. 14.11.2014 року вона також звернулась до АТ «УОСК» з проханням надати копію заяви про страхове відшкодування та просила уточнити дату прийняття рішення про виплату мені страхового відшкодування та надати копії документів, на підставі яких було проведено розрахунок розміру такого відшкодування. Вказане звернення залишилося без відповіді. 12.12.2014 року в черговий раз позивачка звернулася письмово до відповідача, однак і на це звернення відповіді не отримала. Позаяк автомобіль позивачки потребував ремонту, а також у зв»язку з високим ризиком подальшого пошкодження частин транспортного засобу у зв»язку з несприятливими погодними умовами (зимовий період), позивачкою було прийнято рішення про ремонт автомобіля. Ремонтні роботи були проведені спеціалістами дилерської організації - СТО Автосоюз. Вартість проведенного ремонту складала 17106,20 грн., які були витрачені позивачкою 06.01.2015 року. Станом на дату подачі позову АТ «УОСК» не виконав свої зобов»язання, тому позивачка була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. На підставі ст.ст. 1166, 1188, 979, 988 ЦК України, ст.ст. 6, 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.36.2 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивачка заявила позовну вимогу про стягнення з [PERSON] на її користь суми франшизи в розмірі 1000 грн., та стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суми страхового відшкодування на завдані матеріальні збитки у розмірі 16106, 20 грн. та пені у розмірі 5696,30 грн., інфляційні нарахування - 8956,66,три проценти річних - 393,17 грн та суми судового збору. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.08.2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] залишено без розгляду. В судове засідання позивачка не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов частково, посилаючись на наявність звіту експерта про суму завданої шкоди 12892,37 грн., яку не заперечував стягнути та пеню за несвоєчасне виконання 4559,66 грн. Також вважає за неможливе стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, оскільки не вважає правовідносини сторін договірними. [PERSON] в судове засдання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідломлений належним чином.Суд вважає можливим розгляд справи у його відстуності. Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідльності за ст. 124 КУпАП. Постановою встановлено, що 15.05.2014року приблизно о 8 год. 30 хв. на перехресті вул. Лайоша Гавро та Приозерної м. Києва сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобілів «Москвич-2140», д.р.н.[NUMBER], яким керував [PERSON]та «Фольксваген Тігуан»,д.р.н.[NUMBER],який належить позивачці на праві приватної власності. Право власності [PERSON] на автомобіль «Фольксваген Тігуан»,д.р.н.[NUMBER] підтверджується договором №362675 від 31.08.2011 року укладеним між нею та ТОВ Автосоюз. Цим же договором передбачено ряд дилерських підприємств, які здійснюють гарантійний ремонт автомобіля. Відповідач не заперечує, що позивачем вчинено всі дії щодо оформлення страхового випадку у ПрАТ «УОСК», де застрахована відповідальність винного учасника ДТП [PERSON] відповідно до поліса №АС/6108362 від 19.07.2014 року - складено відповідну заяву, подані документи, також представник відповідача не заперечує проти того, що з вини відповідача відбулась затримка у виконанні виплати відшкодування. Представником відповідача надано суду копію звіту №2602 від 06.072014 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 13892,71 грн. При цьому представник відповідача підтвердив, що позивачці про даний висновок відповідач не повідомляв, а лише 14.11.2014 був надісланий лист про прийняте рішення страхової компанії про виплату страхового відшкодування в розмірір 12892,71 грн. На день розгляду справи по суті страхове відшкодування [PERSON] відповідачем не виплачено, хоча своїм листом від 14.11.2014 року відповідач гарантував виконання страховиком взятих на себе зобов»язань в повному обсязі щодо виплати страхового відшкодування найближчим часом. Крім того, відповідачем проігноровано звернення [PERSON] від 12.12.2014 року (а.с.21) про надання їй інформації щодо підстав нарахування страхової виплати в розмірі 12 892,71 грн. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що саме грубе порушення страховиком своїх зобов»язань призвело до того, що [PERSON] була вимушена самостійно ремонтувати автомобіль та сплатила у зв»язку з цим ТОВ «Автосоюз» 17106,20 грн., що підтверджується відповідними документами - нарядом замовлення та квитанцією про сплату від 06.01.2015 року (а.с.22-25). Суд вважає необгрунтованим та безпідставним мотивування заперечення відповідача тим, що позивачка повинна була чекати відшкодування або самостійно провести експертизу вартості завданого збитку. Таке посилання порушує права позивача щодо отримання відшкодування та порушує принцип обов»язкового страхування цивільної відповідальності визначений спеціальним законом України, що гарантує внаслідок сплати страхувальником внесків до страховика забезпечити належне відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно ст.6 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивліьно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та або майну потерпілого. За ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов»язаний у разі настанння страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. За ст. 36.2 Закону «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкордування з соосбою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш 90 днів з дня отриманння заяви про страхове відшкодування зобов»язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. За вимогою ст. 36.5 зазначеного вище Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Ст. 12 Закону передбачено, що страхова виплата зменшується на суму франшизи - 1000 грн. Заява про відшкодування подана позивачкою 27.06.2014 року, тобто не пізніше 26.09.2014 року відповідач повинен був виконати свої зобов»язання. Прострочення по виплаті складає 297 днів. Сума заборгованості за виключенням франшизи складає 16106,20 грн. Пеня відповідно 5696,30 грн. (розрахунок а.с.63). Крім того, за неналежне виконання зобов»язань відповідно до ст. 526, 625 ЦК України з відповідача підлягшає стягненню інфляційна складова боргу - 8956,66 грн. та три проценти річних - 393,17 грн. Суд вважає помилковим посилання представника відповідача на існування між позивачем та страховиком деліктних правовідносин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 311,52 грн. На підставі вищевикладеного, оцінивши у сукупності зібрані у справі письмові до кази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, а права позивачки судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved