Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що останній є батьком їх повнолітнього спільного сина [PERSON] [INFO] . На даний час син навчається у Київському національному економічному університеті ім. В. Гетьмана на денній формі навчання та платній основі, у зв`язку з чим не має змоги самостійно отримувати заробіток. Також позивач зазначає, що відповідач батьківських обов`язків не виконує, матеріально не підтримує сина, позивач самостійно сплачує кошти за навчання сина у розмірі 22800 грн. згідно з договором про надання освітніх послуг та несе інші поточні витрати. Враховуючи наведене, позивач на підставі ст.ст. 185, 199 Сімейного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 1/3 частину всього заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зауважуючи, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки має достатні доходи, працює в НАК «Нафтогаз України» заступником начальника відділу Департаменту співробітництва з питань транзиту і постачання природного газу та одержує заробітну плату. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано у провадження судді Васильченка О.В. Ухвалою судді від 29 січня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До початку розгляду справи по суті, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2021 року справу передано у провадження судді Подільського районного суду міста Києва Ковбасюк О.О., оскільки суддю Васильченка О.В. згідно з рішенням Вищої ради правосуддя № 798/0/15-21 від 08 квітня 2021 року звільнено з посади судді Подільського районного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку. Ухвалою судді від 18 червня 2021 року прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позов, в якому заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що до лютого 2021 року відповідно до рішення Подільського районного суду по справі №758/1370/16-ц від 01.02.2016 року з нього стягувалися аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.01.2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідач вважає, що виплати за 2020 рік та за попередні роки дали абсолютно повну можливість забезпечити повноцінне життя дитини та заощадити гроші на подальше навчання. Крім того, зазначає, що 28.02.2020 року він одружився з гр. [PERSON] , в якої від першого шлюбу є двоє дітей та, будучи їм вітчимом, взяв на себе зобов`язання по їх утриманню. Також, враховуючи те, що відповідач не має власного житла, він змушений винаймати житло відповідно до договору найму нерухомості від 21.01.2021 року, орендна плата якого, без урахування житлово-комунальних платежів, становить 7000 грн. на місяць. Відповідач також вказує на те, що у нього на утриманні знаходяться батьки похилого віку (пенсіонери), батько є інвалідом 3-ї групи, тому відповідач вимушений приймати фінансову участь у підтримці батьків. Крім того відповідач зазначає, що повністю погоджується на безперечне право позивача на стягнення аліментів до 23 річного віку або до закінчення навчання, але зважаючи на його матеріальний стан та враховуючи розмір його загального щомісячного прибутку, просить встановити для нього розмір аліментів для сплати на користь позивача на утримання сина до досягнення ним 23 років аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно. Представником позивача надано відповідь на відзив, у якому він вказує на недоведеність та необґрунтованість доводів відповідача, наведених у відзиві, а тому просить у його задоволенні відмовити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у позові підстав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03 серпня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 353, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] від 03 серпня 2002 року. [INFO] від вказаного шлюбу народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 лютого 2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №197. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року у справі № 758/8183/15-ц, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням також визначено, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] залишається жити із матір`ю. Як встановлено судом та не оспорювалось сторонами, на даний час дитина проживає разом з матір`ю. Згідно довідки Київського національного економічного університету ім. Вадима Гетьмана №763 від 10.09.2020 року [PERSON] являється студентом першого курсу факультету економіки та управління денної форми навчання. Термін навчання по 30.06.2024 року. У зв`язку з цим, суд вважає обґрунтованими доводи позивача проте, що повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки позбавлений можливості самостійно забезпечувати себе матеріально. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час син сторін [PERSON] є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, будь-якого іншого самостійного доходу він не має. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, судом враховується, що відповідач є працездатним, має нормальний стан здоров`я, на даний час працює в НАК «Нафтогаз України» та має стабільний дохід, що, зокрема, він сам підтвердив у судовому засіданні. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність у відповідача, як батька дитини, можливості надавати матеріальну допомогу на утримання його повнолітнього сина. Разом із цим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, судом приймається до уваги, що на даний час відповідач фактично має іншу сім`ю, оскільки 28.02.2020 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . На даний час фактично на утриманні відповідача перебувають двоє дітей його дружини від попереднього шлюбу - син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Водночас, суд критично оцінює доводи сторони відповідача щодо факту перебування на його утриманні непрацездатних батьків, оскільки такі його доводи не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Крім того, суд вважає, що наведені відповідачем доводи щодо його матеріального стану, зокрема, факту оренди ним житла, не можуть беззаперечно вказувати на неможливість останнього надати матеріальну допомогу на утримання його повнолітнього сина. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання сина, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. При вирішенні даного спору судом також враховується положення ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, згідно з яким аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Водночас, відповідно до ст.6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Як встановлено судом, позивач звернулася із даним позовом до суду 06 жовтня 2020 року, предметом спору у даній справі є стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Син сторін [PERSON] народився [INFO] , тобто на час звернення із позовом до суду він був неповнолітнім. Із урахуванням наведеного, враховуючи те, що вісімнадцять років [PERSON] виповнилося [INFO], суд вважає вірним стягувати аліменти з відповідача з 18 лютого 2021 року. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial