Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У жовтні 2015 р. позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно аліменти у розмірі ? частини всіх доходів відповідача, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, аргументуючи тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від даного шлюбу у сторін є дитина, однак відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, зазначивши, що діти потребують додаткових витрат на фізичний, духовний творчий та пізнавальний розвиток. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом оголошення у пресі «Урядовий кур'єр» №42 від 03.03.2016 р. (а.с.29, 30) та поштовими повідомленнями (а.с.10, 11, 12, 18, 19), причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляду справи у відсутності не надавав. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2014 р., який укладений у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1388 (а.с. 3). Від даного шлюбу сторін є спільний малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно довідки КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва» від 03.10.2015 р., позивачка проживає разом з малолітнім сином за адресою: [ADDRESS] без реєстрації (а.с. 5). Як вбачається із відповіді ДМС України ГУДМС України у м. Києві Святошинського районного відділу в м. Києві від 10.10.2015 р., за №9/2367 гр. Республіки Білорусь [PERSON], [INFO] 09.10.2014 р. зареєстрував своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] на підставі посвідки на тимчасове проживання, як іноземець, станом на 10.10.2015 р. з приводу продовження терміну дії посвідки на тимчасове проживання не звертався (а.с. 21, 22). Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України та погодження сторін, щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] р. у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved