overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохав розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося через постійне зловживання спиртними напоями. Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи повідомлений шляхом надіслання судової повістки на останню відому судові адресу, котра вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 10 вересня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №1194 від 10 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] зареєстроване та видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 10 вересня 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], зареєстроване та видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 25 вересня 2012 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати неповнолітня дитина, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохав розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося через припинення шлюбних відносин. Позивач [PERSON] до суду не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], до суду не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 22 грудня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №122 від 22 грудня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] зареєстроване та видане відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області 22 грудня 2007 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], зареєстроване та видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 11 травня 2010 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати неповнолітня дитина, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося внаслідок припинення шлюбних відносин. Позивач [PERSON] до суду не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 06 серпня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №895 від 06 серпня 2011 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб [NUMBER] зареєстроване та видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 21 жовтня 2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], зареєстроване та видане Октябрським відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м. Полтави 14 серпня 2012 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати неповнолітня дитина, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06 листопада 2004 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 267. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося. Протгом останніх 5 років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. [PERSON] і [PERSON] мають різні погляди на шлюб та сім'ю, між ними часто виникають сварки. На даний момент ведення спільного господарства і сумісне проживання між подружжям припинено. Враховуючи викладене, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 267. В судовому засіданні позивач [PERSON] поданий позов підтримав та просив його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] поданий позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши думку осіб, що беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 06 листопада 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], що міститься в матеріалах справи. Подружнє життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя. Їхня сім'я розпалася, півроку вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року сторонам надано строк для примирення, однак, як зазначали у судовому засіданні позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], заходи суду щодо їх примирення позитивного результату не дали. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому після розірвання шлюбу суд залишає прізвище відповідачу «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 листопада 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1466. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка перебуває на спільному утриманні батьків. Спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сім»ю. Їхня сім»я розпалася, з вересня 2014 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON]., зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 04 листопада 2004 року, актовий запис № 1466. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява позивача про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON]. не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи у її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 листопада 2004 року між [PERSON] та [PERSON]. було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя. Їхня сім»я розпалася, з вересня 2014 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім»ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Як зазначала у поданій суду заяві відповідач [PERSON]., дитина проживає з нею та знаходиться на їхньому спільному утриманні. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON]. просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому після розірвання шлюбу суд залишає прізвище відповідачу «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26 квітня 2006 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 133. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім'ю, тому їхня сім'я існує формально. Вказані обставини призвели до того, що вони припинили проживання однією сім'єю, кожен живе своїм особистим життям незалежно один від одного. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 26 квітня 2006 року, актовий запис № 133. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач у поданій суду заяві не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 26 квітня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. Їхня сім'я розпалася, вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини. [PERSON] зазначав, що сім'ю зберегти не бажає. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому він просить розірвати шлюб зареєстрований 29.03.1995 року, посилаючись на те, що вони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові і поваги один до одного. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 29 вересня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №485, свідоцтво [NUMBER]. Шлюб укладено між сторонами вперше. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Від вказаного шлюбу сторони мають дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що він з відповідачкою з червня 2014 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, на даний час втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через постійні суперечки з різних питань сімейного життя. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд розірвати шлюб, та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, не повідомивши причини своєї неявки. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 20 жовтня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 1373 (а.с. 12 ). Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 4 ) та сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). З червня 2014 року сторони по справі спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, сімейних стосунків не підтримують. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що він з липня 2014 року з відповідачкою шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, на даний час втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через постійні суперечки з різних питань сімейного життя. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в останнє судове засідання не з'явилася, не повідомивши суду причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить її підпис в розписці про отримання повістки, заяв про відкладення розгляду справи суду не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що 24 січня 1987 року сторони зареєстрували шлюб у Шахворостівській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 1. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved