Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу. Вказували, що 09.09.2000 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалося. Фактично шлюбні відносини припинилися та спільне господарство не ведеться. Посилаючись на вищевикладене, заявники просять суд розірвати шлюб. Заявники подали через канцелярію суду заяву про слухання справи у їх відсутності, просять заяву задоволити, розірвати шлюб. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2000 року Виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району, про що зроблено актовий запис №35. Від подружнього життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №097985, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 22.06.2007 року, про що зроблено актовий запис №4800, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №097956, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 21.06.2007 року, про що зроблено актовий запис №3375 Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Діти за домовленістю заявників залишається проживати разом з батьком. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно із роз'ясненнями, які містяться в пункті 8постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. Дослідивши всі докази в сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved