Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, заінтересована особа - [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин із [PERSON] . Вимоги заяви обґрунтовувались тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , однак документи, які підтверджують родинність збереглися не в повному обсязі з причин різного місця проживання. 13 грудня 2011 року [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. [INFO] [PERSON] звернулась до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, на що остання їй порадила звернутись до суду із заявою про встановлення факту родинного зв`язку. Заявник в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа про розгляд заяви повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь-яких пояснень не надала. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження від 12 липня 1960 року [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] у місті Добропілля Донецької області, матір`ю якої є [PERSON] . Зі свідоцтва про одруження від 30 січня 1952 року [NUMBER] вбачається, що [PERSON] і [PERSON] одружились 30 січня 1952 року, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . 13 грудня 2011 року [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І. Ю. Відповідно до свідоцтва про смерть від 05 серпня 2019 року серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої, другої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, [PERSON] посилалася на те, що встановлення такого факту необхідно для вирішення її спадкових прав після смерті її матері [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами частин першої - другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В судовому засіданні на підставі письмових доказів, наявних у матеріалах справи встановлено, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , а від встановлення такого факту залежить можливість реалізації заявником її прав як спадкоємиці за заповітом, тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved