Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

У жовтні 2017 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Декабристів 46» (далі - ОСББ «Декабристів-46» звернулося до суду із даним позовом, в якому з урахуванням змін предмету позову (а.с. 227-229 т. 1) просить: - визнати протиправним і скасувати запис № 1402 в книзі 1/4 від 19 жовтня 2010 року про реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» (далі - ТОВ «БДК «Мекрурій») на нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 273,4 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] з реєстраційним номером 31808499; - визнати протиправним і скасувати запис № 11688079 від 07 жовтня 2015 року про реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 273,4 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 755078432106; - визнати протиправним і скасувати запис № 13075905 від 01 лютого 2016 року про реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 273,4 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 755078432106; - визнати протиправним і скасувати запис № 25810137 від 20 квітня 2018 року про реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 273,4 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 755078432106. В обґрунтування вимог зазначається, що 30 листопада 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію ОСББ «Декабристів 46». У червні 2017 року позивачу стало відомо, що на допоміжні приміщення, а саме приміщення підвального типу у багатоквартирному будинку [ADDRESS] оформлено право власності. Так, рішенням Броварської міської ради Київської області від 13 вересня 2010 року № 482 ТОВ «БДК «Меркурій» оформлено право власності на об'єкти нерухомого майна, зокрема нежитлові приміщення [NUMBER] підвального поверху 1 під'їзду, загальною площею 273,4 кв.м, у будинку [ADDRESS]. Рішенням Броварської міської ради від 22 лютого 2011 року № 116 у зв'язку із виявленими невідповідностями між поданими заявами на оформлення права власності та техніко-економічними показниками цих будинків, які засвідчені у актах державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, скасовано дозвіл ТОВ «БДК «Меркурій» на реєстрацію права власності на нерухоме майно, зокрема і щодо вищевказаних нежитлових приміщень. Разом з тим, право власності на дані об'єкти нерухомого майна скасовано не було, що у свою чергу дало ТОВ «БДК «Меркурій» можливість відчужити нежитлові приміщення третім особам зі зміною їх номеру. 07 жовтня 2015 року спірні приміщення відчужені [PERSON] (запис № 11688079, реєстраційний номер майна як ідентифікуючий № 31808499). У подальшому на підставі договору дарування від 01 лютого 2016 року [PERSON] відчужила [PERSON] нежитлове приміщення, загальною площею 273,4 кв.м, [ADDRESS], запис про право власності № 13075905, реєстраційний номер 755078432106. 20 квітня 2018 року [PERSON] відповідно до свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Іваненко О.В. від 20 квітня 2018 року, зареєстровано право власності на спірне приміщення, запис про право власності № 25810137, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 755078432106. Позивач вважає, що співвласники багатоквартирного будинку, набуваючи право власності на квартири, автоматично стають власниками допоміжних приміщень і приміщень загального користування багатоквартирного будинку у тому числі і спірного, яке відповідно до вимог Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (у редакції станом на 2010 рік) відчуженню не підлягає. Приймаючи рішення про державну реєстрацію, уповноважені особи зобов'язані перевірити документи, що подаються для державної реєстрації та встановити факт відсутності підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень є протиправним, таким, що порушує право власності власників квартир багатоквартирного будинку, а усі записи про право власності, якими реєструвалося право на спірне приміщення у подальшому на підставі первинного запису, підлягають скасуванню. У судовому засіданні представник позивача ОСББ «Декабристів 46» - Янкаускас Ю.Ю. позовні вимоги підтримав, пояснив, що спірне приміщення є підвалом у будинку [ADDRESS]. Підвальні приміщення призначені для забезпечення експлуатації будинку та відносяться до спільного майна багатоквартирного будинку. Право власності на спільне майно не потребує окремої державної реєстрації. Вважає, що жоден із відповідачів не набув право власності на спірне приміщення, оскільки таке набуття заборонено законом у редакції 2010 року, правочини щодо його відчуження є неукладеними. Уточнив, що підставою позову не є положення статті 377 ЦК України, які регулюють відповідний спосіб захисту цивільного права, витребування майна з чужого незаконного володіння у даному випадку не вимагається. Відповідно до статті 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно відчуженню не підлягає, отже запис про право власності 2010 року має бути скасований. Представники позивача ОСББ «Декабристів 46» - Колесник К.А. й Чайка Ю.М. позовні вимоги та пояснення дані представником Янкаускас Ю.Ю. підтримали, просять позовні вимоги задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] й [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що відповідач набула право власності на спірне приміщення на публічних торгах в порядку виконання судового рішення, повністю розрахувалася за нього, сплативши кошти на рахунок державної казначейської служби. Право власності на нерухоме майно зареєстровано [PERSON] у визначеному законом порядку, при цьому остання відкрито здійснює своє право. Будь-які законні підстави для витребування нерухомого майна від [PERSON] у позивача відсутні. Просить суд відмовити у задоволенні даного позову. Відповідач приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федоряка О.С. у судове засідання не з'явилася. Направила до суду заперечення проти позову, в яких зазначила, що не є належним відповідачем у справі, а також заяви про розгляд справи у її відсутність. Відповідач ТОВ «БДК «Меркурій» у судове засідання представника не направило, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялося у визначеному законом порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Заслухавши пояснення учасників справи, присутніх у судовому засіданні, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу із рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 13 вересня 2010 року № 482 оформлено право власності на об'єкти нерухомого майна ТОВ «БДК «Меркурій» на нежитлові приміщення у будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно із додатком 5 до вказаного рішення ТОВ «БДК «Меркурій» оформлено право власності на нежитлові приміщення [NUMBER] підвального поверху, площею 273,4 кв.м. 19 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області видано ТОВ «БДК «Меркурій» свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення підвального поверху 1 під'їзду за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 19 жовтня 2010 року присвоєно реєстраційний номер: 31808499, номер запису:1402 в книзі 1/4, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 19 жовтня 2010 року. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 116 від 22 лютого 2011 року визнано такими, що втратили чинність пункти 1.16, 1.17 та додатки 4 і 5 рішення виконкому Броварської міської ради від 13 вересня 2010 року № 482 «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна». Як вбачається із матеріалів справи реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області видано [PERSON] 21 жовтня 2015 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер: 46025438) - нежитлове приміщення в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], загальна площа 273,4 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень - 07 жовтня 2015 року державним реєстратором Крамом О.С., Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, внесено запис про право власності: 11688079 [PERSON] на вищевказане нежитлове приміщення, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 755078432106. На підставі договору дарування від 01 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С., зареєстрованого у реєстрі № 198, [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] нежитлове приміщення [ADDRESS], загальною площею 273,4 кв.м. Відповідно до вказаного договору дарування приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Федорякою О.С. 01 лютого 2016 року внесено запис про право власності: 13075905, власник [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна від 01 лютого 2016 року. Як вбачається із матеріалів справи, в рамках виконавчого провадження АСВП 55443159 з виконання виконавчого листа № 361/3708/16-ц від 18 квітня 2017 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі - 417 233 грн. 29 коп., проведено електронні торги з реалізації спірного нежитлового приміщення. 20 квітня 2018 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком О.В. відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» та акту державного виконавця про проведення електронних торгів № 322394 від 12 квітня 2018 року по лоту № 267879 з реалізації нерухомого майна, що належить [PERSON], видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі № 706 згідно із яким [PERSON] належить на праві власності майно, що складається із спірного нежитлового приміщення. Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 20 квітня 2018 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком О.В. внесено номер запису про право власності: 25810137 [PERSON] на нерухоме майно відповідно до свідоцтва від 20 квітня 2018 року. Заявляючи вимоги про визнання протиправними та скасування записів про право власності позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що спірне приміщення є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку (підвал), належить до спільного майна багатоквартирного будинку, перебуває у спільній власності, за нормами діючого законодавства (на момент первісного відчуження) не підлягало відчуженню, а управління спільним майном багатоквартирного будинку здійснюється його співвласниками. На час прийняття виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області рішення про оформлення права власності на спірні приміщення за ТОВ «БДК «Меркурій», 13 вересня 2010 року правові та організаційній засади об'єднань власників жилих та нежилих приміщень визначалися Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III (далі - Закон № 2866-III). Так, відповідно до статті 1 Закону № 2866-III (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку; нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Статтею 19 вказаного Закону № 2866-III передбачено, що спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню. Загальне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку. Власники приміщень володіють, користуються і у встановлених цим Законом та цивільним законодавством межах розпоряджаються спільним майном. При відчуженні приміщення в жилому будинку право на частку неподільного майна підлягає відчуженню разом з приміщенням без виділення частки в натурі. Об'єкти права спільної власності на майно можуть бути передані в користування фізичній або юридичній особі або групі осіб у разі, якщо це не пов'язано з порушенням прав і інтересів інших співвласників неподільного та загального майна, які охороняються законом. Положеннями статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об'єктом нерухомого майна; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. За змістом статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно із частиною другою статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї та ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. У Рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року у справі за конституційним зверненням громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1.10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), вказано що в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так: допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін. передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Таким чином, розмежування понять «допоміжні приміщення багатоквартирного будинку» та «нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку» законодавцем у вказаних нормативних документах визначено критерій не місцезнаходження приміщення (в даному випадку підвальний поверх), а технічні характеристики такого приміщення та його значення для експлуатації всього будинку. Згідно із інформацію, наданою комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броварське бюро технічної інвентаризації» від 11 березня 2019 року приміщення підвального поверху [NUMBER] під'їзду 1 відносяться до нежитлових приміщень. Відповідно до плану квартирного (багатоквартирного) будинку [ADDRESS], виготовленого 15 липня 2008 року, приміщення [NUMBER] розташовані у підвальному поверсі, їх загальна площа складає 273,4 кв.м, основна - 234,3 кв.м, підсобна - 39,1 кв.м. Із доказів зібраних у судовому засіданні суд встановив, що спірні приміщення мають статус нежитлових, вони не використовуються для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців і виступають самостійним об'єктом нерухомого майна та цивільно-правових відносин. При цьому у даному випадку вони складаються із основної та підсобної площі, що підтверджується експлікацією внутрішніх площ до плану будівлі. Передачі ж у спільну власність підлягають виключно допоміжні приміщення житлового комплексу, і аж ніяк не нежитлові приміщення. Доказів, які б свідчили, що спірні приміщення є допоміжними, відносяться до загального та/або неподільного спільного майна співвласників, позивач до суду не надав. Режим спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку на ці приміщення не розповсюджується, як і положення статті 10 Закону № 417-VIII про Прийняття рішень щодо управління багатоквартирним будинком зборами співвласників. Згідно із частиною першою статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При постановленні рішення судом також враховується, що право власності ТОВ «БДК «Меркурій» набуло відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 13 вересня 2010 року. На підставі цього рішення товариство 19 жовтня 2010 року отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Рішення органу місцевого самоврядування від 22 лютого 2011 року, яким визнано такими, що втратили чинність пункти 1.16, 1.17 та додатки 4 і 5 рішення виконкому Броварської міської ради Київської області, суд вважає нікчемним, тобто таким, що не змінює цивільних прав та обов'язків. Право ради скасовувати свої рішення існує виключно у випадках, що передбачені Конституцією та законами України. Це підтверджується й змістом мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року, де приведений аналіз законодавства із конкретними випадками, у яких закон надає право органам місцевого самоврядування скасовувати та змінювати свої рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Не заслуговують на увагу суду посилання сторони позивача на ті обставини, що правочини із відчуження спірного нерухомого майна є неукладеними. Так, виходячи із диспозиції статті 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним з моменту узгодження сторонами всіх його істотних умов, що й було здійснено сторонами. Право власності на спірне нерухоме майно [PERSON] набуто у порядку встановленому для виконання судових рішень, у силу положень статті 388 ЦК України воно не може бути витребувано у добросовісного набувача. У частині другій статті 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У даному випадку вимог щодо визнання недійсними правовстановлюючих документів на підставі яких відповідачі набували право власності на спірні приміщення із застосуванням наслідків реституції, позивачем пред'явлено не було, як і віндикаційного позову. Правові підстави для скасування реєстрації права власності як підтвердження самого факту набуття речового права на нерухоме майно, що внесене до Державного реєстру речових прав за ТОВ «БДК «Меркурій», [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відсутні. При цьому скасування реєстрації права власності не може бути самостійною підставою для припинення цивільних прав та обов'язків. Доказів, які б підтверджували, що спірне нерухоме майно належить позивачу на праві власності в силу положень Законів № 2866-III та № 417-VIII судом здобуто не було. Вищевказані відповідачі у визначеному порядку та у спосіб, передбачений законом, набули право власності на спірне нерухоме майно, підстави для позбавлення їх прав у спосіб скасування запису про реєстрацію права власності відсутні. Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов'язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо заяви відповідача [PERSON] про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, то суд не приймає її до уваги з огляду на наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 1 Закону № 2866-III об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСББ «Декабристів 46» зареєстроване 30 листопада 2015 року, керівником юридичної особи є Янкаускас Ю.Ю., що також підтверджується й наказом № 1 від 29 грудня 2015 року. Таким чином, з часу реєстрації позивача як юридичної особи, звернення його до відповідних органів з питань надання інформації щодо спірних нежитлових приміщень та фактичного отримання відповіді, у позивача виникло право на звернення до суду із даним позовом. Крім того, позивач, як особа, яка звернулася до суду із негаторним позовом, може пред'являти доти, поки існує відповідне правопорушення. Щодо можливості звернення із даним позовом будь-якого мешканця будинку у строк до 23 лютого 2014 року, то суд відхиляє вказані посилання, так як у даному випадку до суду звернулося об'єднання, при цьому суд розглядає справу за зверненням конкретної особи. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Outcome: dismissed