Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду, вказавши, що 04 квітня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір №AN3XR9104490269, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 4838,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач дала свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і банком кредитно-заставний договір, що підтверджується її підписом у заяві. Проте відповідачем було порушено умови вказаного договору щодо своєчасного повернення грошових коштів та відсотків для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 11058,42 грн., яку позивач просить стягнути на його користь. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача до суду не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність,\~ в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явилася, однак належним чином\~повідомлялася\~про слухання справи, про причини своєї неявки не повідомила. Суд рахує за можливе слухати справу у її відсутність в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що 04 квітня 2013 року між ПАТ «А-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №AN3XR9104490269, відповідно до умов якого остання отримала споживчий кредит у розмірі 4838,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Наведені позивачем обставини в обґрунтування позовних вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи заявою позичальника [PERSON] та Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», із яких вбачається, що [PERSON] ознайомилася з умовами надання кредиту і тарифами банку та надала згоду на те, що її заява разом із зазначеними умовами та тарифами банку складає кредитний договір між нею та позивачем. Згідно з п.3.2.2. договору відповідач зобовязалась погашати кредит у порядку та строки, передбачені умовами договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1, 3\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі\~ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Судом зясовано, що позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, тоді як відповідач [PERSON] всупереч\~умовам кредитного договору порушила строки повернення кредитних коштів,\~внаслідок чого утворилася\~ заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 19 жовтня 2016 року склала 11058,42 грн., із них: заборгованість по кредиту 3539,06 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 2,94 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 859,32 грн., заборгованість по пені 5654,32 грн., а також\~ нарахований відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) 502,78 грн. Вирішуючи обґрунтованість вказаного позивачем розміру заборгованості, судом враховується те, що кредитним договором було передбачено повернення коштів позичальником щомісячними платежами в розмірі 365,80 грн. в період з 4 по 8 числа кожного місяця. Крім того, згідно з п.3.2.4. договору відповідач зобовязалася сплатити банку винагороду у строки та в розмірі, визначених договором. Таким чином, оскільки\~відповідач дані умови порушила, то відповідно до вимог ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~та умов кредитного договору заборгованість по кредиту у розмірі 3539,06 грн. та заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 859,32 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Згідно з умовами кредитного договору відповідач отримала кредит зі сплатою 0,12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже, оскільки борг по процентах станом на 19 жовтня 2016 року становив 2,94 грн. і на даний час він не сплачений, вимоги позивача про стягнення вказаної суми з відповідача також є обґрунтованими. При цьому судом приймається до уваги те, що сумнівів у розрахунку боргу наданого позивачем немає, а жодних належних та допустимих доказів, які б вказували, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, відповідачем не надано. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1002,78 грн. та пені в розмірі 5654,32 грн., суд враховує положення ст. 611 ЦК України, якою встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.\~\~ При укладені кредитного договору сторони домовились, що за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з передбачених договором грошових зобовязань більш ніж на 30 днів відповідач зобов'язується сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині та в розмірі 5% від суми заборгованості. Зазначене передбачено п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Виходячи з наведених умов договору та законодавчих норм, а також беручи до уваги наявність факту порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1002,78 грн. є обґрунтованими. Згідно п.5.1 банк має право нараховувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу. \~ Разом із цим, судом приймається до уваги, що згідно з положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Штраф і пеня є одним видом цивільноправової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання зазначених положень Конституції України. Зазначені висновки відповідають правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду України №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в позові банку в частині стягнення пені в розмірі 5654,32 грн. слід відмовити. Підсумовуючи вищенаведене, загальний розмір боргу за кредитним договором, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ «А-Банк» становить\~5404 грн. 10 коп. (3539,06 грн. + 2,94 грн. + 859,32 грн. + 1002,78 грн.). В силу вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог банку на 48,87 %, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 673 грн. 43 коп.\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved