Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Позивач зазначає, що окрім неї в даній квартирі зареєстрований, але не проживає її колишній чоловік [PERSON]. Оскільки, факт реєстрації колишнього чоловіка в квартирі порушує її законні права на користування та розпорядження квартирою, вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом в квартирі [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд позов задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2006 року, посвідченим державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Бойко О.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 2-693 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12436946 від 08 листопада 2006 року (а.с.4, 5). Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності, з 27 лютого 2007 року зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.7-8). Між тим, із Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] виданого 12 травня 2010 року, вбачається, що шлюб між сторонами було розірвано про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено актовий запис № 124 (а.с.6). Згідно Актів від 03 вересня 2018 року та від 03 жовтня 2018 року складених Головою правління ЖБК «Факел», [PERSON], з 27 лютого 2007 року зареєстрований в квартині [ADDRESS], однак з травня 2010 не проживає за місцем реєстрації (а.с.9,10). Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони позивача порушено не було, відповідач відсутній в спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратив право користування нею, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved