Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом, уточнивши який, мотивували його тим, що 31 березня 2015 року в смт. Липова Долина помер гр. [PERSON] (батько позивача [PERSON] та чоловік позивачки [PERSON]М.), до цього спадкодавець постійно мешкав в смт. Липова Долина по вул. 2-му [ADDRESS]. Позивачі є єдиними спадкоємцями за законом першої черги спадкування після смерті [PERSON], які спадщину в установленому порядку прийняли, фактично проживаючи до дня смерті і після смерті чоловіка та батька відповідно разом із ним. За життя [PERSON] був власником 1/3 частини у праві власності на квартиру № 7 по 2-му провулку Лікарняному, 11 в смт. Липова Долина, ця нерухомість набута ним разом із позивачами в порядку приватизації. Проте оформити спадкові права у нотаріальній конторі на вказану частину квартири їхнього померлого чоловіка та батька не представилось можливим, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право власності на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного із співвласників спільної сумісної власності лише після визначення частки померлого та частки позивачів у спільному майні. Крім цього, свідоцтво про право власності на житло за життя [PERSON] не було зареєстровано і не проведена державна реєстрація цих прав як така. Просили суд визначити розмір їх частки в обсязі по 1/6 частині кожному із позивачів від 1/3 частини у праві власності на квартиру, яка належала спадкодавцю [PERSON], а також визнати за ними право власності по 1/6 частині у праві власності від частки гр. [PERSON] на спірну квартиру, як набуте ними в порядку спадкування за законом після смерті 31 березня 2015 року зазначеного спадкодавця. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність на підставі поданих ними доказів. Відповідач, представник Липоводолинської селищної ради Сумської області, в судове засідання не з'явився, але в своїй письмовій заяві позов визнав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його присутності. Завідувач сектору державної реєстрації прав на нерухоме майно Липоводолинського РУБ у Сумської області [PERSON], в суд не зявився, про причини та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. У звязку з неявкою в судове засідання сторін та третіх осіб, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази зібраній у ній, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 26 березня 1996 року в смт. Липова [PERSON] Михайлович та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружиною обрано прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.9). На підставі розпорядження комісії по приватизації житлового фонду Липоводолинської селищної Ради народних депутатів Сумської області від 18 березня 1996 року № 333 за підписом її керівника [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право спільної часткової власності на житло у виді квартири № 7, розташованої в смт. Липова Долина, 2-й пров. Лікарняний, 11 (загальна площа квартири становить 49,9 кв.м), а саме: кожному співвласнику передано у приватну власність по 1/3 частині цього нерухомого майна. Проведена реєстрація цієї квартири у реєстраційній книзі органу приватизації за № 4/328 (а.с.13,14). За даними технічної документації вищевказана квартира є двокімнатною, загальною житловою площею 49,9 кв.м., і розташована на першому поверсі будинку № 11 по 2-му пров. Лікарняному в смт. Липова Долина, її загальна вартість станом на 12 жовтня 2015 року складає 110162 грн. 00 коп. (а.с. 11-12,15). 31 березня 2015 року в смт. Липова Долина [PERSON] помер (а.с.7). 24 червня 2015 року за заявою дружини [PERSON] у Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі Сумської області заведена спадкова справа № 141/2015. Син спадкодавця [PERSON] є спадкоємцем який відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька (а.с.26). При вирішенні даної справи суд виходить з наступних норм законів та висновків. Відповідно до ч.1,2 ст.22 Кодексу про шлюб та cімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. При цьому, кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно з ч.1 ст.28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Частиною 1 ст.17 Закону України «Про власність» також визначає презумпцію спільної власності громадян, якщо таке майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї. Статті 5,8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду від 19 червня 1992 року визначають, що передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, і оформляється дана процедура свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації, і не потребує нотаріального посвідчення. Отже, моментом переходу права власності на квартиру від держави до фізичних осіб в порядку приватизації є прийняття відповідного рішення органом приватизації з послідуючим оформленням свідоцтва про право власності на приватизовану квартиру, зареєстрованого в органі приватизації. Наведений вище закон не повязує та раніше не повязував момент виникнення права власності на приватизовану квартиру з послідуючою державною реєстрацією такого права, або реєстрацією свідоцтва в органах БТІ. З матеріалів справи вбачається, що подружжя [PERSON] та їх спільний син правомірно набули право власності на приватизовану квартиру в порядку приватизації з належним його оформленням. З урахуванням вимог ст.ст.1218,1220 ЦК України право власності у позивачів на 1/6 частину кожному у праві власності на 1/3 частину [PERSON] вказаної вище квартири, яка належала спадкодавцю за життя, виникло саме з моменту відкриття спадщини. У матеріалах справи відсутні дані про наявність угод чи інших правочинів, вчинених за життя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо відчуження виділених часток у вказаному вище нерухомому майні із припиненням режиму спільної сумісної власності на нього чи зміни розміру часток на зазначену нерухомість. Разом з цим, суд вважає, що у звязку зі смертю фізичної особи припиняється її здатність мати цивільні права та обовязки (ч.4 ст.25 ЦК України), а тому померлий співвласник квартири [PERSON] відповідно не може бути носієм права спільної сумісної власності на цю нерухомість, яке успадковується у визначеному законом порядку спадкоємцями [PERSON], а тому у судовому порядку може бути визначена частка у вказаному праві за його спадкоємцями із визнанням за останніми права власності у рівних частках на вищевказану нерухомість. При цьому слід зазначити, що розмір часток позивачів у праві власності на вищевказану квартиру, визначений при приватизації зазначеної нерухомості в обсязі по 1/3, залишається незмінним, і до них по даному рішенні суду калькуляційно додається по 1/6 частині кожному від 1/3 частини, яка належала померлому спадкодавцю [PERSON]

Outcome: approved