Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що між ним та відповідачем 30 вересня 2014 року укладено договір фінансового лізингу № 000778. За умовами цього правочину лізингодавець зобов'язався придбати та передати у користування предмет лізингу, яким є автобус марки «БАЗ-079.32». Згідно із додатком № 1 до договору вартість предмета лізингу визначена в сумі - 360 000 грн. 00 коп., платежі визначені у розмірі - 50% від вартості предмету лізингу, щомісячний платіж в розмірі - 15 000 грн. 00 коп., комісійна винагорода лізингодавця за організаційні заходи в розмірі - 10% від вартості предмета лізингу, а саме 36 000 грн. 00 коп., комісійна винагорода лізингодавця за передачу предмета лізингу 3 % (10 800 грн. 00 коп.). Відповідно до додатку № 2 до договору вартість предмета лізингу становить - 360 000 грн. 00 коп., відсоток платежів 50%, сума лізингу - 180 000 грн. 00 коп., викупна вартість - 5 400 грн. 00 коп., відсоткова ставка - 10%, комісія - 3%, щомісячний платіж - 4 522 грн. 00 коп., а також витрати, які сплачує лізингоодержувач за відвантаження предмета лізингу та передачу автомобіля в сумі - 10 800 грн. 00 коп. На виконання правочину позивачем було сплачено відповідачу - 36 000 грн. 00 коп. 06 жовтня 2014 року позивач, вважаючи правочин несправедливим, звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору фінансового лізингу, на що одержав згоду, однак із відмовою у поверненні сплачених коштів. Вважає укладений правочин недійсним через наявність у ньому несправедливих умов. Зокрема, відповідно до пункту 3.5 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за виконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За цими зобов'язаннями відповідає продавець. При цьому, відомості про продавця у правочині й додатках до нього відсутні. Пунктом 5 договору передбачено, що у разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати авансового платежу лізингоодержувачем, останній повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмету лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу, визначеного у додатку № 1 до цього правочину фактичній вартості предмету лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмету лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу, різниця комісії за організацію поверненню не підлягає. Пунктом 8.3 договору передбачено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізинодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. За змістом пунктів 8.8., 8.13 договору коригування розміру лізингових платежів у випадках передбачених ним не призводить до збільшення загальної вартості предмета лізингу. Відповідно також не збільшується частина лізингових платежів, які відшкодовують (компенсують) частину вартості предмета лізингу. Зазначене коригування індексує частину лізингових платежів - комісію (винагороду) лізингодавця в частині витрат на фінансування предмету лізингу. Розмір лізингової плати може індексуватися в залежності від конвертації гривні в іноземну валюту та змінами ситуації на грошовому ринку. Оскільки предмет лізингу, лізингові платежі визначені у національній грошовій одиниці, а еквівалент у іноземній валюті не передбачався, то наведені положення правочину є неправомірними. Також договором передбачено, що розмір лізингової плати може індексуватися й змінюватися в залежності від зміни законодавства, розміру податків та прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, які впливають на вартість предмета лізингу, однак формули перерахунку не передбачені. В односторонньому порядку залишено за лізингодавцем право на односторонню зміну лізингових платежів. Правочином передбачено, що в разі відмови лізингоодержувача від підписання додаткової угоди про коригування розміру платежів та вартості предмету лізингу лізингодавець вправі в односторонньому порядку розірвати договір, вимагати повернення предмету лізингу, а вже сплачені споживачем платежі не повертаються. Таким чином, навіть при сплаті лізингоодержувачем лізингових платежів, що перевищують більше ніж п'ятдесят відсотків вартості предмета лізингу лізингодавець має право не повертати дані кошти, що фактично є компенсацією за невиконання пункту 8.5 договору. При цьому за договором у лізингоодержувача відсутні права на одержання будь-якої компенсації від лізингодавця у зв'язку із розірванням або невиконанням договору. Нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмету лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови, надають лише одному учаснику правовідносин право на збільшення платежів та вартості у формально правильній поведінці і призводить до позбавлення іншого учасника правовідносин можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору. Договором передбачено право лізингодавця змінювати та розривати договір в односторонньому порядку, проте таке право в жодному випадку не передбачається для лізингоодержувача. Правочином передбачена сплата лізингоодерувачем штрафу, пені, збитків, однак адекватного захисту прав лізингоодержувача від неналежного виконання договірних зобов'язань лізингодавцем умовами договору не передбачено. Таким чином, спірний правочин є несправедливим. Позивачем [PERSON] було сплачено відповідачу ТОВ «ЛК «Еталон» - 36 000 грн. 00 коп. 06 жовтня 2014 року позивач, вважаючи договір несправедливим, звернувся до відповідача із заявою про його розірвання. ТОВ «ЛК «Еталон» надало згоду на розірвання правочину, однак відмовило у поверненні одержаних грошових коштів. Просить суд: - визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000778 із додатками до нього (1,2,3) від 30 вересня 2014 року, укладений між ним та ТОВ «ЛК «Еталон»; - стягнути із ТОВ «ЛК «Еталон» на його користь грошову суму комісії за організацію договору фінансового лізингу № 000778 від 30 вересня 2014 року в сумі - 36 000 грн. 00 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Надав до суду письмову заяву про розгляд цієї цивільної справи у його відсутність. Позов підтримує. У судове засідання відповідач ТОВ «ЛК «Еталон» представника не направив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. До суду надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність представника позивача. Проти задоволення позову відповідач заперечує. Перевіривши матеріали справи й дослідивши зібрані по ній докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 вересня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № 000778. За умовами цього правочину лізингодавець зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно, а саме автобус «БАЗ - 079.32», а лізингоодежувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі й інші платежі згідно із умовами цього договору. Строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) згідно з графіком сплати лізингових платежів (додаток № 2 до договору) та починається з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі предмету лізингу. Лізингоодержувач має право самостійно обирати транспортний засіб та його продавця (постачальника) і несе пов'язані із цим ризики. Продавцем (постачальником) транспортного засобу є особа, що як правило, зазначається у специфікації. Пунктом 3.5 договору передбачено, що лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За цими зобов'язаннями відповідає продавець. Лізингодавець має право в односторонньому порядку за умови невиконання лізингоодержувачем умов договору (зокрема п.4.3.2.) розірвати його. При цьому лізингодавець не зобов'язаний завчасно повідомляти лізингоодержувача про розірвання даного договору. Додатком № 1 до договору фінансового лізингу визначено графік сплати першого авансового платежу (вартість предмета лізингу - 360 000 грн. 00 коп., відсоток платежів - 50,00%, сума виплат - 180 000 грн. 00 коп., щомісячний платіж - 15 000 грн. 00 коп., комісія за організацію (10%) - 36 000 грн. 00 коп., комісія за передачу (3%) - 10 800 грн. 00 коп.) (а.с.14). Додатком № 2 до договору фінансового лізингу визначено графік сплати другого лізингового платежу (вартість предмета лізингу - 360 000 грн. 00 коп., авансовий платіж - 50,00%, сума лізингу - 180 000 грн. 00 коп., викупна вартість - 5 400 грн. 00 коп., відсоткова ставка - 12,50%, комісія - 5,00%, період лізингу (кільк. міс.) 60, щомісячний платіж - 4 522 грн. 00 коп.). Відвантаження автомобіля після оплати (авансовий платіж - 180 000 грн. 00 коп., комісія за передачу ПЛ - 10 800 грн. 00 коп. (а.с.15). 06 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся із письмовою заявою про розірвання договору фінансового лізингу від 30 вересня 2014 року № 000778 й про повернення сплачених грошових коштів. 20 жовтня 2014 року ТОВ «ЛК «Еталон» повідомило листом за номером 568 [PERSON] про те, що договір № 000778 від 30 вересня 2014 року вважається розірваним із 06 жовтня 2014 року відповідно до пункту 12.11 ст.12 договору, однак відмовлено у поверненні коштів в сумі - 36 000 грн. 00 коп., які були сплачені в якості комісії за організацію (а.с.17). Несправедливими умовами оспорюваного правочину позивач [PERSON], окрім іншого, вважає: (п.5.4) розмір комісії за організацію та комісії за передачу предмета лізингу встановлюється у додатку № 1. У разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати авансового платежу лізингоодержувачем, останній повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу, визначеного в додатку № 1 до цього договору, фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію поверненню не підлягає. В такому випадку остаточна вартість предмета лізингу та поточні лізингові платежі будуть розраховані, визначені та встановлені в додатковій угоді до даного договору; (п.8.3) у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів, лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни; (п.8.8) коригування розмірів лізингових платежів, у випадках, передбачених цим договором, не призводить до збільшення загальної вартості предмета лізингу. Відповідно також не збільшується і частина лізингових платежів, які відшкодовують (компенсують) частину вартості предмета лізингу. Зазначене коригування індексує частину лізингових платежів - комісію (винагороду) лізингодавцю в частині витрат на фінансування предмету лізингу; (п.8.13) в період строку дії договору розмір лізингової плати може індексуватися в залежності від: - зміни законодавства, яке впливає на лізингову діяльність лізингодавця; - збільшення та/або зменшення податків, зборів та інших обов'язкових платежів, пов'язаних з конвертацією гривні в іноземну валюту та змінами ситуації на грошовому ринку; - переоцінки викупної (залишкової) вартості предмета лізингу, яка спричинена змінами вимог нормативно-правових актів України щодо переоцінки предмета лізингу; - збільшення та/або зменшення розмірів податків з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та/чи механізмів, у зв'язку із збільшенням митних зборів та інших обов'язкових платежів, які впливають на вартість предмету лізингу згідно умов договору поставки на момент проведення повного розрахунку лізингодавця з продавцем за придбання предмета лізингу; (п.8.14) дострокове погашення може відбуватися не раніше ніж через 12 календарних місяців після підписання Акту приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокову сплату лізингових платежів в термін, визначений п.4.4.1 даного договору, лізингоодержувач сплачує штраф за дострокове погашення в розмірі 10% від суми дострокового погашення; (п.8.15) у разі зміни розмірів лізингових платежів лізингодавець та лізингоодержувач складають додаткову угоду до даного договору, а також на вимогу лізингодавця підписують акт коригування вартості предмета лізингу. У разі відмови лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу лізингодавець має право розірвати даний договір, після чого лізингоодержувач зобов'язаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом п'яти діб з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів, при цьому раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають; (п.12.1) за несвоєчасне внесення лізингових платежів лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення, починаючи від дня, наступного за днем оплати поточного платежу, зазначеного у додатку № 2 до даного договору, до дня фактичної оплати цього платежу включно. За несвоєчасне внесення лізингових платежів лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингодавцю проценти за користування чужими коштами в розмірі 3% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення сплати лізингових платежів, починаючи від дня, наступного за днем оплати поточного платежу, зазначеного у додатку № 2 до договору фінансового лізингу, по день фактичної оплати цього платежу включно; (п.12.2) за використання предмета лізингу не за призначенням, невиконання обов'язку з утримання його у відповідності до технічних умов, правил технічної експлуатації, інструкції виробника предмета лізингу, неподання інформації про стан та місцезнаходження предмета лізингу, порушення умов п.п. 4.2 даного договору, лізингоодержувач зобов'язаний сплатити лізингодавцю штраф у розмірі 3% від загальної вартості предмета лізингу на момент укладення цього договору за кожен окремий випадок такого порушення; (п.12.3) за створення перешкод представникам лізингодавця в інспектуванні предмета лізингу лізингоодержувач зобов'язаний сплатити лізингодавцю штраф у розмірі 5% від загальної вартості предмета лізингу на момент укладення цього договору за кожен випадок такого порушення; (п.12.7) за затримку повернення предмета лізингу лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період за який сплачується пеня, від суми вартості предмета лізингу за кожен день прострочення, включаючи день сплати. Вартість предмета лізингу визначається з урахуванням амортизації на день виникнення обов'язку лізингоодержувача щодо його повернення; (п.12.10) якщо в результаті невиконання або неналежного виконання лізингоодержувачем умов цього договору порушені майнові інтереси або ділова репутація лізингодавця, лізингоодержувач відшкодовує заподіяні збитки в повному обсязі; (п.12.11) у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до підписання Акту приймання-передачі предмета лізингу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансового платежу. В такому випадку комісія за організацію даного договору лізингоодержувачу не повертається; (п.12.12) у випадку необґрунтованої відмови від прийняття предмета лізингу, визначеного цим договором, лізингоодержувач зобов'язаний сплатити на користь лізингодавця неустойку (штраф) у розмірі 10% від вартості предмету лізингу, зазначеної у даному договорі та додатку № 1 до нього. Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). За змістом статей 1, 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року № 723/-ВР фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Договір лізингу має бути у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 16 наголошеного вище Закону України передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Згідно із частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Дослідивши умови правочину щодо прав та обов'язків лізингодавця та лізингоодержувача, суд приходить до висновку, що ряд його умов є несправедливими за змістом частини третьої статті 18 вказаного вище Закону України, зокрема, положення: - щодо обмеження прав споживача стосовно виконавця, третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); - встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; - надання можливості продавцю (виконавцю) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; - надання продавцю (виконавцю) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд; - визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві й надання продавцю (виконавцю) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Такими несправедливими умовами правочину є пункти договору фінансового лізингу: 5.4 (умови щодо можливості зміни вартості предмета лізингу й імперативний обов'язок лізингоодержувача єдиноразово доплатити різницю), 8.3, 8.8, 8.13 (умови щодо коригування лізингових платежів та проведення індексації розміру лізингової плати в залежності від конвертації гривні в іноземну валюту та змінами ситуації на грошовому ринку, збільшенням або зменшенням податків, зборів, та інших обов'язкових платежів тощо), 8.15 (положення щодо неповернення сплачених лізингових платежів у разі відмови лізингоодержувача від підписання додаткової угоди про коригування розміру платежів та вартості предмета лізингу, при тому, що лізингодавець у такому випадку наділений правом на одностороннє розірвання договору й повернення предмету лізингу). Нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмету лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови надають лише одному учаснику відносин право на збільшення платежів та вартості у формально правильній поведінці й призводить до позбавлення іншого учасника правовідносин можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору. Договором передбачено право лізингодавця змінювати та розривати договір в односторонньому порядку, проте таке право не передбачається для лізингоодержувача. Одночасно для лізингоодержувача встановлюються жорсткі зобов'язання та непропорційно великий розмір штрафу. Так, у пункті 8.14 передбачено, що за дострокову сплату платежів лізингоодержувач сплачує штраф в розмірі 10 % від суми дострокового погашення. Виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лізингоодержувача. У пунктах 12.1., 12.2, 12.3, 12.7, 12.10, 12.11, 12.12 договору передбачена сплата лізингоодержувачем штрафів, пені. При цьому адекватного захисту прав лізингоодержувача від неналежного виконання договірних зобов'язань лізингодавцем умовами договору не передбачено. Таким чином, забезпечено захист інтересів лише лізингодавця, що свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обов'язками сторін. За змістом статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими й доведеними зібраними по справі доказами, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому вони підлягають задоволенню. Підлягає визнанню недійсним договір фінансового лізингу (із додатками за №№ 1,2,3 до нього, які є невід'ємною й складовою частиною цього правочину) із стягненням із відповідача сплачених позивачем грошових коштів в сумі - 36 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved