Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, де заінтересованою особою є Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро про встановлення факту, що має юридичне значення. У поданій заяві [PERSON] просить встановити факт, що поновлення пенсійних прав заявника, порушених в указаних ст. 1-4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» обставинах, включаючи незаконні затримання та перебування на примусовій судовій експертизі, а також вилучення і знищення правоохоронними органами документів, що впливають на призначення пенсії, є компетенцією органів ПФУ, що реалізується при поданні заяви про призначення пенсії. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що у зв'язку закриттям 1 кримінальної справи та 2 справ про адміністративні правопорушення, які були порушені відносно нього, у нього виникло право на поновлення пенсійних прав, що порушені незаконними діями правоохоронних органів та суду при провадженні цих справ. Таке право передбачено ст. 7 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». При цьому як у зазначеному законодавчому акті, так і в ст. 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має місце неповнота, а саме не зазначено особи, що зобов'язана розглянути заяву про поновлення пенсійних виплат, не указана значна частина різновидів позбавлення свободи, які забезпечують виникнення такого права, та знищення правоохоронними органами незаконно вилучених ними органів, що підтверджують пенсійні права. Заявник указує на те, що така неповнота виникає лише при неуважному чи недостатньо уважному ставленні до законодавства, що регулює ці питання, тоді як при правильному застосуванні та правильних висновках воно однозначне. Так, незаконне затримання і незаконне позбавлення свободи при проведенні судової експертизи входять до часу перебування під вартою. Щодо незаконно вилучених та знищених правоохоронними органами документів, які впливають на призначення пенсії, то ці дії слід відносити до інших незаконних дій, що указані в п. 1 ст. 1 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а тому ці обставини також входять до складу предмета розгляду питання про поновлення пенсійних прав. З урахуванням відсутності в законодавстві України права та обов'язку представників влади робити власні висновки, що призвело до не вирішення серії питань про право заявника на поновлення прав в частині розміру пенсії, дати її призначення тощо, та того, що цими обставинами непереборної сили обумовлено виникнення вищевказаної неповноти законодавства, яка підлягає усуненню саме в судовому порядку, заявник просить на підставі ч. 2 ст. 256 ЦПК України встановити указаний факт, що має юридичне значення. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2017 року указана заява передана для розгляду судді Ткаченко Н.В. Ухвалою судді від 02 листопада 2017 року у цій справі за заявою [PERSON] заявлено самовідвід. У зв'язку із цим справа за указаною заявою згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2017 року передана судді Антонюку О.А., який ухвалою від 06 листопада 2017 року заявив у цій цивільній справі самовідвід. У зв'язку із цим справа за указаною заявою згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2017 року передана судді Трещову В.В., який ухвалою від 07 листопада 2017 року відкрив провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року, постановленою суддею Трещовим В.В., указану заяву [PERSON] залишено без розгляду на підставі приписів ч. 4 ст. 315 ЦПК України. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, у зв'язку із чим протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 березня 2018 року заява [PERSON] була передана для розгляду судді Ходаківському М.П., який ухвалою від 30 березня 2018 року прийняв її до провадження та призначив до розгляду. Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити з підстав наведених у заяві та додатково озвучених у судовому засіданні. Представник заінтересованої особи просила відмовити у задоволенні заяви з підстав викладених у відзиві на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. У судовому засіданні 22 травня 2018 року було замінено Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Суд, вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов такого висновку. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що заявник просить встановити факт, що поновлення пенсійних прав заявника, порушених в указаних ст. 1-4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» обставинах, включаючи незаконні затримання та перебування на примусовій судовій експертизі, а також вилучення і знищення правоохоронними органами документів, що впливають на призначення пенсії, є компетенцією органів ПФУ, що реалізується при поданні заяви про призначення пенсії. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Однак даний факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає встановленню у відповідності до правил розділу 4 ЦПК України, оскільки в порядку окремого провадження встановлюються ті факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Натомість діяльність органів Пенсійного фонду України із призначення, нарахування пенсійних виплат регламентовано низкою законодавчих та підзаконних нормативних актів, такі повноваження є делегованими державою цим органам та є дискреційними, оскільки належать виключно відповідним органам, а тому суд позбавлений можливості їх установлення у судовому рішенні. За таких обставин суд вважає, що відсутні встановлені законом підстави для задоволення заяви [PERSON] у цій справі. На підставі викладеного суд

Outcome: dismissed