Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

у жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач по справі зареєстрована у будинку, однак фактично не проживає в ньому з травня 2015 року. Її реєстрація у вказаному будинку перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися своєю власністю, а тому позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . У судове засідання сторони не з`явились, від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 22). Відповідач двічі належним чином повідомлялася про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 20), також відповідач викликалася, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті Машівського районного суду (а.с.27-28), однак у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Виходячи з викладеного, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивачка є власницею житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.03.1998 року (а.с. 7). Як видно з довідки Селещинського старостинського округу Машівської селищної ради Полтавської області № 1064 від 17.09.2019, позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] і має такий склад сім`ї: [PERSON] , 1994 р.н., [PERSON] , 1996 р.н. (а.с. 8). За довідкою Машівської селищної ради № 690 від 31.10.2019, відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , з 10.12.2013 по теперішній час (а.с. 14-15). Натомість, згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 18.09.2019 та 17.12.2019, [PERSON] фактично не проживає по [ADDRESS] з травня 2015 року (а.с. 9, 32). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім того, ч. 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що оскільки відповідач більше 4 років без поважних причин не проживає в належному позивачці житловому будинку, де вона зареєстрована, а тому доходить висновку, що право позивача підлягає захисту, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, позивач була звільнена від сплати судового збору за подачу даного позову до суду відповідно до ухвали суду від 08.11.2019, а тому з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved