Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. 24 жовтня 2016 року між ним та відповідачем [PERSON] про було укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу в борг 4200,00 доларів США, що також підтверджується розпискою, останній зобов`язувався повернути борг у строк не пізніше 24 листопада 2016 року. Відповідач умови договору не виконав, кошти у встановлений договором строк не повернув. Позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу від 03.04.2018 року про повернення грошових коштів в розмірі 4200,00 доларів США, яка залишилась без відповіді, грошові кошти не повернуто. 04.02.2019 року представник позивача уточнив позовні вимоги. Просить суд, стягнути з відповідача з урахуванням уточнених позовних вимог заборгованість за договором позики в розмірі 4200,00 доларів США , 3% річних в розмірі 275,00 доларів США; витрати на правову допомогу у розмірі 2800,00 грн, та судовий збір у сумі 1241,24грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Підставою для пред`явлення позову позивачем зазначено невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, що укладений між ними. На підтвердження укладання такого договору, позивачем представлено розписку від 24 жовтня 2016 року, в якій відповідач [PERSON] підтверджує, що отримав у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 4200 доларів США, які зобов`язується повернути строком до 24 листопада 2016 року (а.с.9-10). Отже, судом встановлено, що свої зобов`язання за договором позики щодо передачі коштів позивачем [PERSON] виконані в повному обсязі. В порушення взятих на себе зобов`язань відповідачем [PERSON] отримані грошові кошти у строк та на умовах, визначених договором, позивачу не повернуто. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно п. 6.1. договору позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу позикодавця зобов`язаний сплатити позичену суму, а також 3% річних від простроченої суми з урахуванням індексу інфляції за весь час просточення. Згідно з ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на вказані вище вимоги чинного законодавства, судом встановлено, що між сторонами 24 жовтня 2016 року укладено договір позики №1-П (поворотної фінансової допомоги) на суму 4200,00 доларів США, сума позики повинна бути повернута у строк не пізніше 24 листопада 2016 року, про що сторони склали розписку. Позика у вказаний термін позивачу не повернута, у зв`язку з чим позивач отримав право звернутись до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення боргу. Згідно розрахунку наданого позивачем, перевіреного судом, сума боргу складає у розмірі 4200,00 доларів США; 3% річних становить у розмірі 275 доларів США. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2800,00 грн. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 1241,24 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved