Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили в порядку поділу спільного майна визначити частки позивачів у праві власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями по вул.Вавілова,25 в м.Ковелі рівними по 49/200 за кожним. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 27 квітня 2005 року за позивачами визнано право спільної сумісної власності на 49/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Вавілова,25 в м.Ковелі в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], за відповідачем [PERSON] визнано право власності відповідно на 51/100 частини спірного майна. Відповідач своє право власності зареєструвала у встановленому законом порядку, вони ж позбавлені такої можливості через відсутність у реєстратора програмної можливості поєднати при реєстрації права власності на один обєкт двох різних режимів права власності : спільної часткової та спільної сумісної. У звязку із зазначеним позивачі просять провести поділ спільної сумісної власності між ними порівну. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 27 квітня 2005 року за [PERSON] визнано право власності на 51\\100 частину житлового будинку (згідно технічного плану кв.№1) з самочинною добудовою (коридор площею 7,9 кв.м.) загальною площею 66,1 м.кв. із них жилою площею 33,7 м.кв.; гараж Г-1, літню кухню В-1, вбиральню, 1/2 огорожі, замостку по вул. Вавілова,25 в м.Ковелі Волинської області. За [PERSON] та [PERSON] визнано право спільної сумісної власності на 49/100 частин житлового будинку (згідно технічного плану кв.№2) з самочинною добудовою (топочна площею 7.1 кв.м.) загальною площею 41,2 м.кв., із них житловою 24,2 кв.м., хлів Б-1, колонку, ? огорожі, замостку та самовільно добудований гараж Д-1 площею 4,27 на 9,65 м, що по вул.Вавілова,25 в м.Ковелі. В мотивувальній частині рішення суд вказав, що таке право власності виникло у сторін в порядку спадкування після смерті [PERSON], а проведені самочинні добудови не порушують прав інших осіб та відповідають вимогам будівельних, санітарних та протипожежних норм. В силу ст.328 Цивільного Кодексу України (далі ЦК) право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини третьої статі 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) не підлягають доказуванню обставини, які встановлені судом. Отже, право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на 49/100 частин житлового будинку (згідно технічного паспорту кв.№2) з самочинною добудовою (топочна площею 7.1 кв.м.) загальною площею 41,2 м.кв., із них житловою 24,2 кв.м., хлів Б-1, колонку, ? огорожі, замостку та самовільно добудований гараж Д-1 розміром 4,27 на 9,65 м, що по вул. Вавілова,25 в м.Ковелі слід вважати правомірним та таким, що не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.372 ЦК майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно технічної документації на жилий будинок, він фактично поділений на дві квартири згідно рішення суду від 27 квітня 2005 року. Відповідач [PERSON] зареєструвала своє право власності на 51/100 частину будинку та відповідні господарські будівлі. Інших добудов чи перепланувань не проведено. Враховуючи викладене, суд не вбачає перешкод для поділу 49/100 частини спірного жилого будинку з відповідними господарськими будівлями між позивачами в рівних частках. Підстав для відступлення від принципу рівності часток суд не вбачає. Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачами згідно поданого клопотання.

Outcome: approved