Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила збільшити розмір аліментів, присуджених за рішенням суду, та стягнути з ньогона її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів в розмірі 500 грн. є недостатньою, при тому, що прожитковий мінімум з часу ухвалення судом рішення підвищився. Матеріальний стан відповідача покращився, в той час, коли її погіршився, у зв`язку підвищенням витрат на утримання сина, який повністю знаходиться на її матеріальному забезпеченні, зростанням цін на одяг, харчування та навчання, комунальні послуги, адже відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, має високу заборгованість по аліментах, належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання сина та забезпечення його усім необхідним для нормального розвитку та життя. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в письмовій заяві позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.141, 180 СК України). Судом установлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього[PERSON] , [INFO] , на утримання якого відповідач сплачує на користь позивача аліменти, присуджені заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15.07.2009, в розмірі 500 грн. щомісячно. З довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, виданою Новоград-Волинським МРВ ДВС від 20.09.2019 з`ясовано, що відповідач з 2009 року сплачував аліменти, але не в повному обсязі, а саме за весь час з 2009 по 2010 рік уплатив всього 2 900 грн., а з 2011 по 2019 рік не здійснив проплату жодного разу, що станом на 01.09.2019 призвело до утворення заборгованості в сумі 59 616,13 грн. та оголошення його в державний розшук, як неплатника аліментів (довідка Новоград-Волинського ВП ГУНП від 20.09.2019). Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Законом України «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.12.2019 - 2218 грн. Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання сина у зв`язку із ростом цін на продукти та одяг, навчання, оплату комунальних послуг. Крім того, в дитини наявні хронічні захворювання: лівобічний грудний сколіоз і плоскостопість, що підтверджується довідкою №60 від 24.09.2019, виданою КНП «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини» Городницької селищної ради, що потребує постійного довготривалого лікування та значних коштів. Слід відмітити, що розмір аліментів на утримання спільної дитини сторін стягується з відповідача в розмірі, меншому за мінімальний розмір, передбачений ч.2 ст.182 СК України (23,61 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Одночасно при постановленні рішення суд зважає на ту обставину, що відповідач є здоровим, працездатним, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має, а тому має можливість утримувати свою неповнолітню дитину. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини; враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів до розміру, зазначеного в позові.Це відповідатиме як інтересам сина, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Відповідач в судове засідання не прибув, не надав жодних заперечень проти позову, в тому числі і будь-яких відомостей щодо його заробітку і матеріального становища на теперішній час, чи про його зміну з моменту ухвалення рішення по аліментах. Також відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити хлопчику шкільного віку належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі 500 грн. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне його утримання. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 з дня набрання рішенням законної сили. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768, 40 грн.

Outcome: approved