Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У жовтні 2015 року позивачка звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. 09 серпня 2015року відбулося затоплення квартири водою, а саме коридору кухні та кімнат. Про що було складено відповідний акт. Залиття квартири сталось з вини відповідачки [PERSON], оскільки в квартирі №97 відбулося пошкодження колби фільтру води. У добровільному порядку відповідачка відшкодувати заподіяну шкоду відмовляється. Відповідно до звіту про оцінку майна, вартість відновлювального ремонту складає 21129,72 грн. Крім того, через неправомірні дії відповідача, їй заподіяно моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 10000 грн. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на відшкодування матеріальної шкоди 21 129,72 грн., на відшкодування моральної шкоди 10000 грн., на відшкодування витрат на проведення дослідження 2000 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що залиття її квартири відповідачкою відбувається не перший раз. Але раніш пошкодження були не значними та не потребували великих затрат. Натомість в даний час відновлювальний ремонт становитиме 21 129,72 грн. У добровільному порядку відповідачка відшкодувати затрати не бажає, тому вона звернулась до отримання звіту по визначенню шкоди, за його проведення сплатила 2000 грн. Дійсно, в кватирі відповідача проживає [PERSON], але відповідачка як власник має їй відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Просила суд задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував. Суду пояснив, що в квартирі відповідачка не проживає, та здає її в оренду. В даний час там проживає [PERSON], який за умовами договору оренди має відшкодувати шкоду позивачу. Просив врахувати, що жодних винних дій відповідачкою по відношенню до позивача не вчинялись, тому вона не є належним відповідачем по даному позову. Також вказав, що згідно вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за утримання внутрішньо будинкових мереж, приладів та обладнання в належному технічному стані зобов'язані відповідні жеки. Просив відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник товариство з обмеженою відповідальністю Будівельно монтажна компанія «Софіївська», [PERSON] не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, від 18 квітня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі №343, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, [PERSON] [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, від 25 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі №801, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київськохї області, [PERSON] З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є ТОВ БМК «Софіївська». У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно з ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. З акту від 11 серпня 2015 року вбачається, що 8 серпня 2012 року було виявлено затоплення житлових приміщень квартири [ADDRESS], а саме: коридор кухню, кімнату, зверху розташованої квартири №97, а також виявлено пошкодження колби фільтру в квартирі №97, що призвело до залиття квартири №90. Аналогічне затоплення квартири №90 вже відбувалося 27 лютого 2015 року, про що був складений відповідний акт, де було виявлено затоплення житлових приміщень квартири [ADDRESS], зверху розташованої квартири №97, а також виявлено пошкодження колби фільтру в квартирі №97, що призвело до залиття квартири №90. Відповідно до договору №19 від 21 вересня 2015 року, укладеного між позивачкою та ТОВ «ЗЕМЕКСПЕРТГРУП» про проведення оцінки майна, зроблено висновок про вартість об'єкту та звіту про оцінку майна, складеного 25 вересня 2015 року ТОВ «ЗЕМЕКСПЕРТГРУП» , вартість відновлювального ремонту становить 21 129,72 грн. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень. За даним Законом споживач зобов'язаний забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Враховуючи наведене суд вважає, що доводи відповідача, що за аварію мають відповідати суб'єкти господарювання (жеки) є необґрунтованими. Так, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що аварія сталась на трубах, які знаходяться у відданні жеків. Натомість встановлено, що прорив стався саме в квартирі на трубах, за належний технічний стан яких відповідає саме власник майна. З огляду на позицію у Постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 року № 3-72гс12, за змістом ст. 1166 ЦК для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Як роз'яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Оскільки відповідачка є власником квартири №97, зобов'язана здійснювати свої права власника не порушуючи прав інших власників, доказів щодо належного встановлення колби фільтру, або спростування доводів позивача щодо причин залиття суду подано не було, оцінюючи подані докази в сукупності, наявні фотокартки, звіт та акти, суд приходить до висновку, що наявна вина, шкода та причинно-наслідковий зв'язок між ними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 21 129,72 грн. та 2000 грн. (витрати за проведення оцінки), тобто 23 129,72 грн. З матеріалів справи та пояснень позивача та представника відповідача судом також встановлено, що 07 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладеного договір оренди нежитлового приміщення, а саме квартири[ADDRESS]. У п.4 договору передбачено, що орендар зобов'язується усувати наслідки аварій, що відбулись по його провині. Твердження відповідача, що за збитки має відповідати орендар [PERSON] суд до уваги не бере, оскільки матеріали справи не містять доказів саме вини [PERSON] у аварії, що сталась та як наслідок затоплення квартири позивача, зокрема проведення якихось перебудов, купівля або встановлення певного обладнання на систему водопостачання. Тобто відсутній причино-наслідковий зв'язок між проживання в квартирі орендаря та затопленням кватири позивача. У судовому засіданні відповідно до ст. 10 ЦПК України судом роз'яснювалось право сторін на призначення експертизи для вирішення спірних питань, пов'язаних з причиною затоплення, визначення розміру шкоду, тощо. Клопотань сторони не заявляли. Ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. З огляду на ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Оскільки позивачем не подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження доказів щодо заподіяння моральної шкоди, тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір. Враховуючи наведене, з відповідачки [PERSON] слід стягнути витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 487,20 грн. відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved