overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

У квітні 2016 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що у 2016 році звернулася до управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя для перерахування пенсії та надала відповідні документи. За результатами огляду документів, спеціалістами було виявлено помилку в трудовій книзі, а саме вказане в трудовій книзі прізвище «Бузлома» не збігається з прізвищем зазначеним у паспорті «Бузлама». Просила встановити факт приналежності їй трудової книги від 23.03.1959 року. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя до суду не з'явився, надіслав заяву із проханням розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява знайшла своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта серія ВА 526161 виданого 30.10.1996 року Іллічівським РВ Маріупольського ГУ УМВС України в Донецькій області правильне прізвище заявниці «Бузлама» (а.с.4). Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 11.07.2000 року правильне прізвище заявниці [PERSON], ІПН:[NUMBER] (а.с.4). В трудовій книзі, виданій 23.03.1951 року в написанні прізвища заявниці було допущено помилку - замість вірної «Бузлама» помилково вказано «Бузлома» (а.с.5). У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян розглядаються судом, коли діючим законодавством не визначено іншого порядку їх встановлення. В іншому порядку, окрім судового, встановити зазначений факт заявниця [PERSON] не в змозі. За таких обставин, суд вважає, що заява [PERSON] знайшла своє підтвердження наданими доказами і підлягає задоволенню, оскільки представленими документами встановлено, що трудова книга від 23.03.1959 року на імя «Бузлома» належить заявниці [PERSON]. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

У квітні 2016 року заявниця звернулась до суду з даною заявою, при цьому зазначає, що він має військовий квиток серії ГТ № 075720, виданий 14 серпня 1996 рок Управлінням Служби безпеки України у Донецькій області, де зазначено про те, що він проходив службу в КДБ СРСР, СБ України на посадах оперативно-техничного складу з 02.03.1972 р. по 25.05.1996 р. В зазначеному документі по-батькові заявника вказане «Харлампієвич», яке не збігається з по-батькові вказаним в його паспорті громадянина України «Харлампович», тому змушений звернутись до суду з даною заявою та просить встановити факт належності йому вказаного військового квитка серії ГГ № 075720, виданого 14 серпня 1996 року. Заявник в судове засідання не зявився, в заяві зазначив прохання про її розгляд за його відсутності та підтримку заявлених вимог. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про не заперечення проти суті заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту [PERSON], [INFO], прізвище останнього вказано як «Харлампович», а з копії військового квитка серії ГТ № 075720, виданий 14 серпня 1996 рок Управлінням Служби безпеки України по Донецькій області вбачається зазначення прізвища [PERSON], [INFO], як «Харлампієвич». Факт належності вказаного військового квитка заявнику підтверджується копією посвідчення серії СБ № 10556 від 26.05.1996 року, виданого Управлінням Служби безпеки України по Донецькій області, та копією трудової книжки [PERSON], [INFO], згідно з відомостей якої останній з 02.03.1972 р. по 25.05.1996 р. проходив служби в органах КДБ. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки доводи його заяви об'єктивно підтверджуються дослідженими судом документами, а встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки, дозволяє йому реалізувати свої законні права, щодо оформлення пенсії за віком. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У квітні 2016 року Новосанжарська районна державна адміністрація Полтавської області звернулася до суду з заявою, про встановлення опіки і призначення опікуна над [PERSON]. В судовому засіданні представник заявника підтримав свою заяву та пояснив, що [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та потребує опіки, що й змусило заявника звернутися до суду. Представник заінтересованої особи - Новосанжарський дитячий будинок-інтернат в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що згідно довідки МСЕК від 17.04.2007 року серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], встановлена перша «А» група інвалідності з дитинства. Відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії вона потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а.с. 5). З 14 червня 2001 року [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні у Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті та проживає за адресою: вул. Пролетарська, 33, смт. Нові Санжари, Полтавська область, що підтверджується довідками Новосанжарського дитячого будинку-інтернату № 04-11/67 та № 04-11/68 від 14.01.2016 року (а.с. 7, 8). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.02.2011 року [PERSON], [INFO], яка народилася в м. Комсомольськ та з 14.06.2001 року знаходиться на утриманні в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті Полтавської області, визнано недієздатною (а.с. 9). Як визначено ст. 60 ЦК України,суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи вищенаведене, необхідність у забезпеченні особистих немайнових та майнових прав та інтересів [PERSON], суд вважає за можливе задовольнити заяву Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У квітні 2016 року Новосанжарська районна державна адміністрація Полтавської області звернулася до суду з заявою, про встановлення опіки і призначення опікуна над [PERSON]. Представник Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки МСЕК від 21.05.2009 року серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], встановлена друга група інвалідності з дитинства. Відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії вона потребує постійного стороннього нагляду (а.с. 5). З 13 червня 2001 року [PERSON], [INFO], знаходиться на повному державному утриманні у Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті та проживає за адресою: вул. Пролетарська, 33, смт. Нові Санжари, Полтавська область, що підтверджується довідками Новосанжарського дитячого будинку-інтернату № 04-11/54 та № 04-11/56 від 13.01.2016 року (а.с. 7, 8). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.12.2010 року [PERSON], [INFO], уродженку м. Хорол Полтавської області, яка проживає в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті - смт. Нові Санжари, вул. Пролетарська, 33, Полтавської області, визнано недієздатною (а.с. 9). Як визначено ст. 60 ЦК України,суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи вищенаведене, необхідність у забезпеченні особистих немайнових та майнових прав та інтересів [PERSON] суд вважає за можливе задовольнити заяву Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і прохало стягнути з неї 11035,23 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] позов визнала повністю. Суд,вислухавши пояснення відповідача і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 11.10.2010 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 6). Пунктом 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена відповідальність за порушення будь-якого із зобовязання, а саме: при порушенні позичальником строків платежів передбачених Договором, по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову (а. с. 27). Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 29.02.2016 року має заборгованість на загальну суму 11035,23 грн., що складається: 4836,73 грн. заборгованість за кредитом; 5196,82 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 501,68 грн. штраф (процентна складова). Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 11035,23 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і прохало стягнути з неї 12707,39 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі,не заперечує заочному розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 16.02.2012 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 5). Пунктом 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена відповідальність за порушення будь-якого із зобовязання, а саме: при порушенні позичальником строків платежів передбачених Договором, по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову (а. с. 27). Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 31.01.2016 року має заборгованість на загальну суму 12707,39 грн., що складається: 2625,46 грн. заборгованість за кредитом; 7393,92 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 1606,71 грн. заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 581,30 грн. штраф (процентна складова). Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 12707,39 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і прохало стягнути з нього 14533,69 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 26.03.2013 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 5). Пунктом 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена відповідальність за порушення будь-якого із зобовязання, а саме: при порушенні позичальником строків платежів передбачених Договором, по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову (а. с. 27). Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 29.02.2016 року має заборгованість на загальну суму 14533,69 грн., що складається: 981,00 грн. заборгованість за кредитом; 9334,42 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 668,27 грн. штраф (процентна складова). Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 14533,69 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і прохало стягнути з нього 14578,44 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 11.06.2013 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 5). Пунктом 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена відповідальність за порушення будь-якого із зобовязання, а саме: при порушенні позичальником строків платежів передбачених Договором, по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову (а. с. 27). Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 31.01.2016 року має заборгованість на загальну суму 14578,44 грн., що складається: 1400,00 грн. заборгованість за кредитом; 9208,04 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 2800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 670,40 грн. штраф (процентна складова). Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 14578,44 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У квітні 2016 року ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову ПАТ «КБ «Приватбанк» зазначає, що 17.04.2012 року було укладено договір з [PERSON], за яким банком надано позичальнику кредит на суму 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.03.2016 року [PERSON] порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання та не погашає заборгованість, позивач просить суд позов задовольнити, стягнути на його користь з відповідача 13 447 грн. 69 коп. заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, насідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню на законних підставах, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved