Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрований 12 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 210. Зазначав, що дітей від шлюбу немає, сімейне життя з відповідачкою не склалося, тривалий час вона не проживає з ним, веде розгульний спосіб життя, внаслідок чого між ними постійно виникають сімейні конфлікти, непорозуміння. Це призвело до розпаду сімї і він більше не хоче і не може з нею спільно проживати. Шлюб носить формальний характер і тому його слід розірвати. Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2015 року справа згідно правил підсудності передана на розгляд Славутицькому міському суду Київської області. Позивач надіслав до суду доповнення до позовної заяви, у якому усунув недоліки позовної заяви, пославшись на неможливість розірвання шлюбу в порядку ст. 106 Сімейного кодексу України через те, що відповідачка відмовляється розірвати шлюб в добровільному порядку. Також просив розгляд справи провести за його відсутності у звязку з неможливістю прибути в судове засідання. Позовну заяву підтримує і просить розірвати шлюб. Відповідач подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності. Позов визнає і просить задовольнити. Прізвище після розірвання шлюбу бажає залишити [PERSON]. У звязку з неявкою в судове засідання обох сторін фіксування судового засідання технічними засобами згідно правил ст. 197 ЦПК України не проводилось. Перевіривши матеріали справи та визначивши відповідні правовідносини, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії I-АП № 171123, виданого відділом державної реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, [PERSON], який народився 12 січня 1992 року в с. Придністровя Галицького району Івано-Франківської області, громадянин України і [PERSON], яка народилася 24 жовтня 1993 року в м. Славутичі Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 12 квітня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 210. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON]; дружини [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. За правилом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сімейні відносини між подружжям фактично припинені, їх взаємовідносини не притаманні сімї і не відповідають її інтересам. Можливості відновлення нормальних сімейних відносин та збереження шлюбу не вбачається. За встановлених обставин справи суд вважає позовні вимоги достатньо обгрунтованими, а їх визнання не суперечить закону і не порушує права інших осіб, у звязку з чим позов необхідно задовольнити і розірвати шлюб. Підстав для зміни прізвища дружини після розірвання шлюбу немає. Судові витрати по оплаті судового збору за подання позивачем позовної заяви на суму 243 грн. 60 коп. за правилами ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved