Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

У жовтні\~2020\~року [PERSON] \~пред`явила в\~суд позов\~до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначила, що 14 листопада 2015 року укладено шлюб з відповідачем, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №420. Від шлюбу у них є малолітня дитина син [PERSON] , [INFO] . Основною причиною розірвання шлюбу називає різні життєві погляди та характери, відношення до добробуту, ставлення і спілкування в родині. Впродовж останніх двох років проживають окремо. Шлюб між нею та відповідачем є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними припиненні. Відповідач не офіційно працевлаштований, отримує високу заробітну плату, фізично здоровий, інших утриманців не має, а тому може та зобов`язаний сплачувати аліменти. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття. Стягнути з відповідача на її користь понесені та документально підтвердженні судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить справу розглядати у її відсутності. (а.с.3) Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. (а.с.24, 26) Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2015 року, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.05.2020 року. (а.с.10) Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом тривалого часу, заходи для збереження сімї стронами не вживаються, шлюбні стосунки фактично припинені. \~ \~ \~ \~З викладеного суд робить висновок про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.04.2016 року, вбачається, що відповідач є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати його до досягнення ним повноліття. (а.с.11) Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи №321 та №2512 виданих Млинівською селищною радою Рівненської області 26.10.2020 року малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. (а.с.12-13) За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Статтею 183\~СК України\~передбачено,\~що частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено на 2020 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, котрий на час розгляду справи становить 1921 гривень. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності\~до ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача\~звільнено від\~сплати судового\~збору,\~а його\~позовні вимоги\~задоволені,\~судовий збір\~в сумі\~840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На думку суду, підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно довідки, виданої адвокатом Лейковським А.М. на імя Коновал А.М. витрати за надання правничої допомоги складають 2000 гривень (а.с.17). Враховуючи наведене,\~на підставі\~статей 105,110,112,\~180,\~181,\~182,\~183,\~184\~ Сімейного\~кодексу України,\~

Outcome: approved