Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулась у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» (надалі - відповідач) про стягнення суми боргу за договором банківського рахунку, в якому просила стягнути з відповідача кошти за договором банківського рахунку № 7321 від 22.11.2013 року у розмірі 201116,22 грн., із врахуванням 3 % річних за період прострочення зобов'язання. В обґрунтування позову зазначено, що 22.11.2013 року року між сторонами було укладено договір банківського вкладу та банківського рахунку. 03 червня 2014 року позивач звернулась із заявою до Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» із заявою про видачу їй грошових коштів, що знаходяться у неї на рахунку проте останній було відмовено у їх видачі без будь-яких пояснень, у зв'язку із зазначеним позивач просила стягнути на її користь вказану суму грошових коштів. Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, від представника позивача надійшла заява про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, від представника відповідача надійшли письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог та слухати справу у відсутність представника. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог повінстю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2014 року між сторонами було укладено договір банківського рахунку № 7321. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Банк за заявою Клієнта відкриває банківський поточний рахунок Клієнта [NUMBER] у доларах США та здійснює за ним операції згідно діючого законодавства України та нормативно-правових актів НБУ та чинних Умов здійснення операцій за рахунками фізичних осіб нормативно правових актів НБУ та чинних Умов здійснення операцій за рахунками фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Старокиївський банк». З виписки Відділення № 1 Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» /321477/ вбачається, що станом на 03.06.2014 року на поточному рахунку позивача залишок становить 17080,66 доларів США. (а. с. 9). Також судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.06.2014 року № 365 ПАТ «Старокиївський банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. З рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2014 року № 50 розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О. Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Статтею 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено перелік заходів, які здійснює Уповноважена особа фонду гарантування вкладів на ліквідацію щодо підготовки задоволення вимог кредиторів, в частині 6 якої визначено, що Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Разом з тим, в судове засідання не представлено належних і допустимих доказів на підтвердження звернення позивача з метою повернення грошових коштів до запровадження Тимчасової адміністрації у банку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Вимоги пред'явленого позову суперечать положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», адже уповноваженій особі прямо забороняється здійснювати розрахунки з вкладниками та кредиторами банку. Порядок та черговість задоволення вимог кредиторів до банку передбачено ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, розглянувши цивільну справу, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed