Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на те, що разом зі [PERSON] проживали у шлюбі з 19 серпня 2006 року. За час перебування у шлюбі сторонами були придбано майно, що відповідно було спільним сумісним майном подружжя. До жовтня 2013 року позивач разом із [PERSON] та спільною донькою проживали за адресою: [INFO]. У жовтні 2013 року сімейне життя та ведення спільного господарства сторонами було припинено, позивач переїхав проживати до своїх батьків. Усе спільне майно подружжя залишилось у належній [PERSON] квартирі за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2014 року спільне майно подружжя було розділено та визнано за позивачем [PERSON] право власності на: компютер; DVD «BBK»; аудіо систему 5.1; скутер (моторолер) «Viper 3І»; фотоапарат «Nikon»; шафу купе; кухонний куточок «Оазис». [PERSON] указує, що оскільки все спільне сумісне майно подружжя залишилось за місцем проживання відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], відповідно тепер знаходиться у її володінні. 27 лютого 2015 року [PERSON] було направлено на адресу відповідачки [PERSON] лист-вимогу про повернення майна. Така вимога не була виконана. Згідно вищевикладеного, позивач [PERSON] зазначає, що [PERSON] незаконно утримує у себе належне йому майно, а відповідно це майно повинно бути витребувано. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON], [PERSON] позов підтримали за обставин зазначених у ньому, попросили позов задовольнити. Суду пояснили, що заперечують проти доводів представника відповідачки, що стосуються того, що позивач таємно забрав частину розділеного за рішенням суду майна з квартири за їх місцем проживання. Представник відповідачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] позов визнав частково. Суду пояснив, що у володінні відповідачки дійсно знаходиться шафа купе та кухонний куточок «Оазис». Іншим майном відповідачка не володіє. Представник указує, однак не стверджує, що інше майно було таємно вивезене позивачем, а тому підстав для його витребування не має. Крім цього, представник не заперечує того факту, що спірне майно знаходилось за місцем проживання відповідачки. Представник уважає, що позивачем не надано жодного доказу, що спірне майно знаходиться у відповідачки. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 19 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 61 (а. с. 4). Відповідно до рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 5). Згідно рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2014 року розділено спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON], зокрема за [PERSON] визнано право власності на: компютер, вартістю 3500 грн; програвач DVD «BBK», вартістю 500 грн; аудіо систему 5.1, вартістю 600 грн; скутер (моторолер) «Viper 3І», вартістю 3700 грн; фотоапарат «Nikon», вартістю 2000 грн; шафу купе, вартістю 2200 грн; кухонний куточок «Оазис», вартістю 1500 грн (а. с. 6, 7). Вищевказане майно знаходилось за місцем проживання відповідачки у справі [PERSON], а саме за адресою: [ADDRESS]. Указану обставину сторони визнають. За змістом ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Вищезазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння. Предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин. Як суд вище зазначав, позивач у цій справі [PERSON] є власником, відповідно до рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2014 року компютера, DVD «BBK», аудіо системи 5.1, скутера (моторолера) «Viper 3І», фотоапарату «Nikon», шафи купе, кухонного куточку «Оазис». Вищевказане майно знаходилось за місцем проживання сторін у справі разом, а потім за місцем проживання відповідачки [PERSON], а саме за адресою: [ADDRESS]. Суд також зазначав, що вказану обставину сторони визнають. Крім цього, частина цього майна, а саме шафа купе та кухонний куточок «Оазис» і досі знаходиться за вказаною адресою, тобто за місцем проживання відповідачки. З огляду на вищевикладене, тобто на той факт, що саме за місцем проживання відповідачки [PERSON] знаходилось спірне майно, відповідно й обовязок доказування вибуття цього майна з її володіння покладається на неї. Оскільки [PERSON] не надано суду жодного доказу, що стосуються вказаного, відповідно суд уважає доведеним той факт, що спірне майно знаходиться у відповідачки. Беручи до уваги правило ст. 387 ЦК України, а також ураховуючи, що спірне майно знаходиться за місцем проживання відповідачки [PERSON], яка не є його власником, володіє ним незаконно, тобто без будь-яких підстав, відповідно вимоги [PERSON] про витребування на його користь цього майна є обґрунтованими. Оскільки положення ст. ст. 1212, 1213 ЦК України можуть застосовуватись, якщо на підставі положень спеціальних норм потерпіла особа не у змозі захистити порушене право, а у цих правовідносинах спеціальною нормою є правило ст. 387 ЦК України, відповідно й відсутні підстави для захисту порушеного право, згідно ст. ст. 1212, 1213 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем [PERSON] у цій справі понесено судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн (а. с. 1), що підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved