Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з неї на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 14\~358,05 грн., мотивуючи тим, що всупереч умов укладеного кредитного договору №AN48RG81420137 від 21.03.2013 року між ним та відповідачем, остання своїх договірних зобовязань належним чином не виконує у звязку з чим у неї перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач була повідомлена в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, зокрема судова повістка направлена за останнім відомим та вказаним у позовній заяві місцем проживання і була отримана нею особисто 30.04.2016 року та 12.07.2016 року, про причини неявки до суду вона не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обовязки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 21.03.2013 року відповідач звернулась до банку з Заявою Позичальника №AN48RG81420137 про надання їй кредиту (далі Заява). Цього ж дня між сторонами було укладено кредитний договір, який складається із заяви Позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови). Відповідно до даного договору відповідач отримала кредит для часткової оплати товару (котла - водонагрівання, вікна та інших ДСП) шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на її поточний рахунок в сумі 5\~000 грн., на строк 36 місяців, з кінцевою датою повернення по 20.03.2016 року включно, встановленою відсотковою ставкою за користування кредитом 0,12 % річних. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем суду, слідує, що розмір кредитного ліміту відповідачу було встановлено в сумі від 5 000 грн., який в подальшому не збільшувався. З серпня 2013 року відповідач припинила погашення кредиту. Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Перед укладенням кредитного договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в банку, з Умовами, тарифами, порядком погашення по кредиту відповідач була ознайомлена, погодилась з ними та надала свою згоду, що останні разом з її заявою складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис. Як вбачається з п.2 Заяви відповідач зобовязалась до 20.03.2016 року включно повернути надані їй кредитні кошти, а також щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 139,15 грн., а з 29.06.2013 року у сумі 289,15 грн. в період з 24 по 28 число кожного місяця; щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 150 грн. (п. 5, 7 Заяви); а за порушення кредитної дисципліни сплатити пеню в розмірі, встановленому Умовами за кожен день прострочки (п. 14 Заяви), яка складає 0, 15 % від суми простроченого платежу та штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову при порушенні грошових зобовязань більш ніж як на 30 днів (п. 5.1. та 5.3 Умов). Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків і комісії, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача станом на 02.02.2016 року склала 14\~358,05 грн., яка включає в себе: заборгованість за кредитом 4\~420,54 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6,04 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 2 550 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 6\~221,56 грн. та штраф 1\~159,91 грн. (500 грн. фіксована частина, 659,91 грн. процентна складова). Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування нею не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує умови кредитного договору, припинила погашення кредиту і відсотків та на день подачі позовної заяви до суду заборгувала позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України суд не знаходить, оскільки відповідач в судове засідання не прибула, заперечень проти позову не подала та не надала суду будь-яких доказів на наявність обставин, які б мали істотне значення для вирішення справи. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved