overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

у квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 21.12.2002 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судове засідання не зявилась, від його представника надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.12.2002 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться та подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 55774,92 грн., посилаючись на невиконання останнім договірних зобов'язань щодо повернення коштів. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 08.08.2014 між сторонами було укладено договір за яким відповідач отримав кредит у розмірі 7800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, не повертає позивачу кредитні кошти, внаслідок чого станом на 31.03.2017 має прострочену заборгованість в розмірі 55774,92 грн., з яких: 8319,62 грн. - заборгованість за кредитом; 41423,16 грн. - по процентам за користування кредитом; 2900 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2632,14 грн. - штраф (процентна складова), а тому з урахуванням вищезазначених приписів закону суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення. За правилами ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 1600 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

у квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 14 530 грн. 04 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 13.06.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.03.2017 року виникла заборгованість в розмірі 14 530 грн. 04 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 498 грн. 59 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9863 грн. 35 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3000 грн., а також штрафи (фіксована сума) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 668 грн. 10 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 14 530 грн. 04 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

у квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 93 382 грн. 08 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн.. В судове засідання представник позивача не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 10.08.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 13.04.2017 року виникла заборгованість в розмірі 93 382 грн. 08 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 12453 грн. 59 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 73 055 грн. 53 коп., заборгованість за пенею та комісією 2950 грн., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 4422 грн. 96 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-6). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 93\~382 грн. 08 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

у квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі в розмірі 9183 грн. 40 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, до його початку надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Черкаського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної карки № 130372, Між АТ «Ощадбанк» та Позичальником було укладено Додатковий договір №1 до Договору № 130372, згідно якого Позичальнику було надано кредит у сумі 9000 (дев'ять тисяч) грн. 00 коп. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов'язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного поверненням Позичальниками кредитів та\\або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених Договорами, були застраховані у Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» згідно Договору добровільного страхування кредитів №055/03 від 01.08.2014 року. Відповідач належним чином не виконувала умови Договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку, передбачених вищевказаним Договором та станом на 07.07.2015 року заборгованість Позичальника за Договором становила 9183 грн. 40 коп. АТ «Ощадбанк» звернулося до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач, виконуючи свої зобов'язання по договору №055/03 від 01.08.2014 року, визнав факт неповного погашення Позичальником грошового зобов'язання згідно умов Договору перед АТ «Ощадбанк» страховим випадком та провів виплату страхового відшкодування в розмірі 9183 грн. 40 коп., що підтверджується страховим актом та платіжним дорученням №2339 від 04.08.2015 року. У відповідності з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної сторони у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, позовні вимоги про стягненням з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 9183 грн. 40 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про припинення стягнення аліментів посилаючись на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2014 року з нього були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.04.2016 року було виключено з актових записів про народження дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відомості про батька дітей [PERSON]. Просив припинити стягнення аліментів з 12 квітня 2016 року зі [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які були стягнуті на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2014 року та виконавчого листа № 202/865/14-ц від 12.03.2014 року та стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2014 року з позивача стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.04.2016 року було виключено з актових записів про народження дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відомості про батька дітей [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином обовязок по утриманню дітей випливає з їх походження від батька, засвідченого у встановленому законом порядку. Тому виключення позивача з актового запису про народження дітей тягне за собою й припинення його обовязку утримувати цих дітей. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 жовтня 2005 року уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу, мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На початку липня 2016 року шлюбні відносини між ними були припинені, підставою розпаду сімї стало те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на подружні стосунки призводили до сварок. Спільне проживання стало неможливим, мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, тому вважає збереження шлюбу неможливим. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. При цьому зазначив, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних доказів. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходе на підставі наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, сторони перебувають у шлюбі з 29 жовтня 2005 року, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №\~1001 (а.с. 4). Від шлюбу, подружжя мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з матірю. Спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені на початку липня 2016 року, з вказаного часу сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Підставою розпаду сім`ї стало те, що між ними відсутнє взаєморозуміння та мають різні погляди на життя, що в результаті призвело до втрати почуттів любові та поваги. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач не має наміру, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сімю зберегти немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває. У відповідності до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 січня 2006 року помер його рідний брат [PERSON], після смерті якого, відкрилась спадщина на 1/2 частину домоволодіння №93 по вул.Петровського в с.Мирча Бородянського району Київської області. Після смерті брата крім нього спадкоємців немає, він проживав у спадковому будинку фактично прийнявши спадщину, про необхідність подання заяви про прийняття спадщини не знав, тому при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено у зв'язку з пропущенням строку подання такої заяви. Крім того, у нього відсутнє свідоцтво про народження брата, і отримати його дублікат неможливо. Просив визначити йому як спадкоємцю за законом після смерті 23 січня 2006 року рідного брата [PERSON] додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Встановити факт, що [PERSON], який помер 23 січня 2006 року в с.Мирча Бородянського району Київської області є рідним братом [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, викладене підтвердив. Представник відповідача - Мирчанської сільської ради Бородянського району Київської області та третя особа - приватний нотаріус Бородянського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] в судове засідання не з'явились, просили слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 січня 2006 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 травня 1993 року (а.с.12) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] - діти померлої [PERSON] успадкували в рівних частках спадкове майно, крім того факт родинних відносин підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]. З копії листа приватного нотаріуса Бородянського районного нотаріального округу [PERSON] від 26 квітня 2017 року (а.с.18) вбачається, що після смерті 23 січня 2006 року [PERSON] позивачу відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини оскільки пропущено строк для подачі такої заяви та відсутні документи, що підтверджують родинні відносини із померлим. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до нотаріуса з поважних причин, та оскільки факт, що померлий являвся рідним братом позивача в судовому засіданні знайшов своє підтвердження, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 01 грудня 2015 року він уклав шлюб з відповідачкою в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 385. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сторони однією сімєю не проживають з грудня 2016 року, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обовязків, через що в сімї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 01 грудня 2015 року в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 385. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сімя розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини.

Outcome: approved