Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12 липня 2003 року по 26 липня 2017 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Під час шлюбу ними придбано спільне майно - житловий будинок, загальною площею 61 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м. (літ. Б-1), вбиральні площею 2,00 кв.м. (літ. Е), сарай площею 11,2 кв.м. (літ. К), душ площею 2,0 кв.м. (літ. Л), навіс площею 7,0 кв.м. (літ. М), споруди № 1 (1/2 частина), 4, замощення І, які розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Василя Макуха, буд. 109 А, та земельна ділянка, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Василя Макуха, буд. 109 А, кадастровий номер 1210100000:04:193:0029, загальною площею 0,0249 га. Оскільки відповідачка відмовляється розділити вказане майно, просив поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнавши за ним право власності на ? частку житлового будинку загальною площею 61 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м. (літ. Б-1), вбиральні площею 2,00 кв.м. (літ. Е), сарай площею 11,2 кв.м. (літ. К), душ площею 2,0 кв.м. (літ. Л), навіс площею 7,0 кв.м. (літ. М), споруди № 1 (1/2 частина), 4, замощення І, які розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Василя Макуха, буд. 109 А, та ? частку земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Василя Макуха, буд. 109 А, кадастровий номер 1210100000:04:193:0029, загальною площею 0,0249 га. 05 квітня 2018 року ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву залишено без руху. 24 квітня 2018 року ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 липня 2003 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального управління юстиції міста Дніпропетровська було зареєстровано шлюб, актовий запис № 341, який розірвано на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 26 липня 2017 року. За час шлюбу сторонами нажито спільне майно, зокрема: житловий будинок, загальною площею 61 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м. (літ. Б-1), вбиральні площею 2,00 кв.м. (літ. Е), сарай площею 11,2 кв.м. (літ. К), душ площею 2,0 кв.м. (літ. Л), навіс площею 7,0 кв.м. (літ. М), споруди № 1 (1/2 частина), 4, замощення І, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Василя Макуха, буд. 109 А, та земельна ділянка, розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Василя Макуха, буд. 109 А, кадастровий номер 1210100000:04:193:0029, загальною площею 0,0249 га, право власності на які згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна № 119126499 від 30.03.2018 року зареєстровано за відповідачкою. Відповідно до\~ст.60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11 (далі Постанова), встановлено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший). Зі змісту п.п. 23, 24 Постанови вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до п.30 Постанови рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 Сімейного кодексу України. Оскільки вказане вище майно набуто сторонами під час шлюбу, є обєктом їх спільної сумісної власності, відтак може бути поділено між сторонами в судовому порядку на засадах рівності часток кожного із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1\~498 грн. 30 коп.

Outcome: approved