Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] . Позовна заява мотивована наступними обставинами. Так, 25.10.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 548. Від шлюбу подружжя має двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб на даний час не розірвано. Під час шлюбу сторонами було придбане наступне майно: зварювальний апарат вартістю 9 798, 14 грн., багатофункціональний зварювальний інвентор ПДГУ-180, вартістю 9 050 грн., ноутбук HP «Pavilion» g6 ЗУ вартістю 4501 грн. Загальна вартість придбаного у шлюбі майна складає 23 349, 15 грн. Позивач та відповідач не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна. На переконання позивача, їй має бути компенсовано Ѕ частини від вартості зварювального апарату, який коштує 9 798, 14 грн., ноутбуку HP «Pavilion» g6 ЗУ, вартістю 4501 грн., а вартість багатофункціонального інвентора ПДГУ-180, який коштує 9 050 грн. належить компенсувати їй повністю, оскільки він придбаний за кошти, які позивач отримала як допомогу по вагітності та пологам. Вказаний інвентор наразі перебуває у користуванні відповідача. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її корись грошові кошти в сумі 16 200, 07 грн. як компенсацію вартості Ѕ частини зварювального апарату та ноутбуку HP «Pavilion» g6 ЗУ, які є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та компенсацію вартості багатофункціонального зварювального інвентора ПДГУ - 180, який є об`єктом права приватної власності та визнати право власності за [PERSON] на зварювальний апарат вартістю 9 798, 14 грн., багатофункціональний зварювальний інвертор ПДГУ - 180, вартістю 9050 грн., ноутбук HP «Pavilion» g6 ЗУ, вартістю 4501 грн. Також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768,40 грн. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 29 листопада 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 грудня 2019 року суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] було відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку із притягненням до дисциплінарної відповідальності у вигляді подання про звільнення з посади. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 24.03.2020 р. справа передана судді [PERSON] Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2020 року справа прийнята в провадження судді [PERSON] Рішенням Вищої ради правосудді від 07.07.2020 р. № 2049/0/15-20 суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було [PERSON] звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справа передана судді Кондрашову І.А . Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2021 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А., ухвалено продовжувати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На його адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, про прийняття справи до провадження, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від [PERSON] не надходило. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. До майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, відноситься: майно, набуте у шлюбі (за винятком речей індивідуального користування); доходи, отримані кожним із подружжя (заробітна плата, пенсія, стипендія тощо); речі, придбані для одного із подружжя для професійних занять (музичні інструменти, лікарське устаткування, оргтехніка тощо). Статтею 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте до шлюбу; майно, набуте у шлюбі на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте у шлюбі за кошти, які належали їй чи йому особисто; житло, набуте у шлюбі внаслідок його приватизації; земельна ділянка, набута у шлюбі внаслідок приватизації; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги (суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню); кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала та відшкодування завданої моральної шкоди; страхові суми за обов`язковим чи добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, які були особистою приватною власністю кожного з подружжя; майно, набуте за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин (за рішенням суду); якщо у придбання майна вкладені, крім спільних коштів, і кошти, які належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю; якщо річ, що належить одному з подружжя, плодоносить, дає приплід або дохід (дивіденди), він є власником цих плодів, приплоду або доходу (дивідендів). Статтею 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 25.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки № 07-56/1089/19 від 22.07.2019 року, виданої Господарським судом Дніпропетровської області, [PERSON] за період з 11.07.17 р. по 13.11.17 р. отримувала лікарняні по вагітності та пологам. Загальний дохід позивача за період з листопада 2016 р. по липень 2017 р. включно складає 51 367, 35 грн. Шлюб між сторонами не розірваний, проте згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Судом також встановлено, що за період перебування у шлюбі сторонами придбано таке майно: -зварювальний апарат, вартістю 9 798, 14 грн. -багатофункціональний зварювальний інвентор ПДГУ - 180, вартістю 9 050, 00 грн. -ноутбук HP «Pavilion» g6 (ЗУ), вартістю 4 501, 00 грн. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Норми статей 57, 60, 61, 70 Сімейного кодексу України встановлюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Отже, у разі поділу спільного майна подружжя, презюмується, що все майно подружжя, яке набуте ними за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Проте цю презумпцію може спростувати у встановленому порядку будь-яка сторона у справі, надавши докази того, що певне (конкретне) майно є її особистою власністю. Вирішуючи позовну вимогу про розподіл спільного майна, суд вважає, що все майно, яке позивач та відповідач придбали за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, тому воно підлягає розподілу в рівних частках між подружжям. Отже, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню Ѕ вартості зварювального апарату, багатофункціонального зварювального інвентору ПДГУ - 180 та ноутбуку HP «Pavilion» g6 (ЗУ), а за відповідачем необхідно визнати право власності на це майно, оскільки воно перебуває у його користуванні. Разом із тим, суд відхиляє докази і аргументи позивача про те, що багатофункціональний зварювальний інвентор ПДГУ - 180 є її особистою власністю, оскільки придбаний за кошти, що отримані нею як допомога по вагітності та пологам. Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога у зв`язку з вагітністю та пологами та допомога при народженні дитини є видами державної допомоги сім`ям з дітьми, і не може вважатися особистою власністю одного з подружжя, тому вимоги в частині визнання багатофункціонального зварювального інвентору ПДГУ - 180 особистим майном позивача та стягнення на її користь його повної вартості, задоволенню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача Ѕ вартості усього майна, що підлягає розподілу в сумі 11 674, 57 грн. та визнання права власності на спірне майно за відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 553, 70 грн. необхідно стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 57, 60, 61, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial