Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 06 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~487. В обґрунтування позову зазначала, що з 06 серпня 2011 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та ведення сумісного побуту. З цих причин між ними часто виникали непорозуміння і сварки. Подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. За взаємною згодою їхня дитина залишиться проживати з матірю. Майновий спір між ними відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, просить розглянути справу у його відсутність. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 06 серпня 2011 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~487. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved