Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

у квітні 2015 позивач звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 30.08.2007 року його було зараховано до складу курсантів ХНУВС на факультет соціальної роботи, а 05.09.2007 на другому курсі навчання між ним та ХНУВС і Управлінням МВС України в Полтавській області укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. 18.06.2001 року він отримав диплом з кваліфікацією інспектора по роботі з персоналом та його відкомандировано для подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ до Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області на посаді оперуповноваженого по боротьбі з незаконним обігом наркотиків. 17.09.2012 ним подано рапорт про звільнення на підставі п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів УМВС України, так як у роботі його не влаштовував графік роботи та заробітна плата. Причиною цього стало те, що він має матір інваліда другої групи та малолітнього брата інваліда першої групи, які потребували його допомоги. Так, за братом потрібна цілодобова опіка та пильний нагляд, а стан матері значно погіршився, що також вимагає значних матеріальних затрат. Окрім цього, Кабінетом Міністрів України з метою приведення чинних нормативно правових актів у відповідність до законодавства та у звязку із втратою чинності ч.2 ст.52 Закону України «Про освіту» прийнято постанову від 15.04.2015 року № 216 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992 відповідно до якої було вилучено п.8, а саме: « випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місце призначення не менше трьох років. З урахуванням п.9 ч.2 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992, позивач просить суд визнати зобовязання, що виникло з договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 05.09.2007 року, укладеного між ним та відповідачами таким, що припинило свою дію з 14.12.2012 року, тобто з моменту його звільнення з Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області. У судове засідання позивач [PERSON] зявився, позов підтримав з підстав викладених у ньому. Представник відповідача -1 ХНУВС у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Надали заперечення згідно яких просять відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, оскільки позивач не надав докази того, що його мати за медичним висновком потребувала стороннього догляду. Підставою для звільнення з органів внутрішніх справ явилося невлаштування позивача режиму роботи та розмір заробітної плати. Після закінчення навчання останній не відпрацював в органах внутрішніх справ обумовленого в договорі строку, а отже зобовязаний відшкодувати витрати, повязані із навчанням. Представник відповідача -2 УМВС України в Полтавській області у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне: 30.08.2006 позивача [PERSON] прийнято на службу в органи внутрішніх справ та зараховано курсантом 1 курсу до навчально наукового інституту психології, менеджменту, соціальних та інформаційних технологій ХНУВС, за спеціальністю «соціальна робота», з 04.08.2006 року. 05.09.2007 між [PERSON] та ХНУВС, УМВС України в Полтавській області укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (далі Договір), за умовами якого ХНУВС зобовязався забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця, створити умови для навчання [PERSON], розробити програми для проходження практики та стажування, забезпечити того харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, можливістю користуватися бібліотеками, читальними залами, літературою, компютерною технікою, обєктами спортивно оздоровчого, соціально побутового та культурного призначення. В свою чергу [PERSON] зобовязався виконувати навчальну програму у повному обсязі, а після закінчення навчання прибути до місця призначення та приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначений замовником та відпрацювати не менше трьох років. (п.2.3.1, 2.3.5). Відповідальність за виконання умов Договору несуть сторони (п.6.1). У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з ОВС по закінченню навчання, до встановленого трирічного перебування на службі [PERSON] зобовязався відшкодувати фактичні витрати, повязані із утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком. (п.2.3.6). Підстави відшкодування витрат, зазначені в розділі 3, Договору, зокрема дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у ВНЗ та у звязку із небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших 3 років після закінчення навчання. (а.с. 23-24). 18.11.2006 [PERSON] відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Полтавській області. ( а.с. 9). Згідно рапорту від 17.09.2012 року [PERSON] просить звільнити його з органів внутрішніх справ за власним бажанням, згідно п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів УМВС України. Причина звільнення: невлаштування графіку роботи та заробітна плата. (а.с.10). 14.12.2012 року [PERSON] звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням на підставі п.64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів УМВС України. Причина звільнення: невлаштування графіку роботи та заробітна плата. Згідно ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. Порядок відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у Вищих навчальних закладах МВС, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року. Даний Порядок був чинний на момент укладення договору від 01.09.2007 року. На момент зарахування [PERSON] курсантом (30.08.2006 року) діяв Порядок підготовки фахівців у вищому навчальному закладі МВС України за державним замовленням із числа осіб цивільної молоді, рядового і молодшого навчальницького складу органів внутрішніх справ України та їх працевлаштування від 30.08.1999 року, пунктом 3.5 якого також було передбачено випадки відшкодування коштів на навчання. Взаємовідносини між сторонами регулюються договором з моменту його укладення. Так, у даному договорі передбачено звільнення від відшкодування витрат у разі дострокового його розірвання лише у випадку форс мажору (розділ 6) та у разі звільнення за станом здоровя (розділ 5). Судом встановлено, що звільнення позивача із органів внутрішніх справ мало місце на підставі п.64 «ж» ( у запас за власним бажанням). При цьому, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, окрім п. «ж», який передбачає звільнення за власним бажанням при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обовязків, містить також п. «и», яким передбачено звільнення через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України від 12.06.2013 року № 413, де серед причин звільнення названо необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько консультативної комісії для осіб до 18 років. В рапорті від 17.09.2012 року (а.с.10) позивач зазначив причини звільнення, а саме графік роботи, який його не влаштовував та розмір заробітної плати. Таким чином, судом не встановлено, що причиною звільнення позивача із органів внутрішніх справ стала інвалідність його матері, яка потребувала догляду. З урахуванням викладеного підстави для застосування до даних правовідносин положень п.3.1.4 Наказу МВС України від 30.08.1999 року № 660 та ч.2 п.9 Порядку, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22.08.1996 року № 992, відповідно до яких дострокове розірвання угоди, передбаченої розділом I пунктом 2 цього Порядку, без відшкодування МВС України вартості навчання можливе за таких обставин якщо батько або мати, дружина (чоловік) випускника - є інвалідом 1-ї або 2-ї групи і за медичним висновком потребує його догляду - відсутні. Одночасно суд не приймає до уваги тверджень позивача в тій частині, що Кабінетом Міністрів України з метою приведення чинних нормативно правових актів у відповідність до законодавства та у звязку із втратою чинності ч.2 ст.52 Закону України «Про освіту» прийнято постанову від 15.04.2015 року № 216 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992 відповідно до якої було вилучено п.8, а саме: « випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місце призначення не менше трьох років. Так, на момент укладення договору із позивачем діяла постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992 відповідно до якої останній зобовязаний відпрацювати певний строк у органах внутрішніх справ або ж відшкодувати фактичні витрати, повязані із утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком. На підставі викладеного, приходжу до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed