Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа - Краснокутська районна державна адміністрація Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) із резервного фонду. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він являвся членом колгоспу ім. Горького, в подальшому реорганізованого в Мурафське КСП. В період з 16.06.1981 року по 15.02.1997 року працював в даному господарстві на посадах водія та тракториста , що підтверджується записами в трудовій книжці. На час розпаювання земель Мурафського КСП він являвся членом КСП, але з невідомих причин не був включений до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-18-00-000700 по КСП «Мурафське». Відповідно до листа Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 03.08.2018 року №9-517/01-25, вільні земельні ділянки із невитребуваних земельних часток (паїв), які б могли надаватися громадянам, на території Мурафської сільської ради відсутні, тому, в разі неможливості надати земельної частки (пай) з земель колективної власності через відсутність необхідної кількості земель ,відповідно до п.7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», земельна частка (пай) може бути виділена із резервного фонду, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Просив визнати за ним право на земельну частку (пай) із резервного фонду та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надати позивачу земельну частку (пай) розміром 4,5 умовних кадастрових гектарів із резервного фонду, створеного Мурафською сільською радою під час передачі землі у колективну власність. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені [PERSON] позовні вимоги, просить задовольнити. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з`явився, подав заяву заслухати справу у його відсутність , позов не визнав , просить відмовити. Представник третьої особи - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні позов не визнав , просить відмовити . Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши докази по справі , дійшов до наступних висновків. Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 10 вересня 2013 року позов [PERSON] до Краснокутської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) задоволено. Визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) та зобов`язано Краснокутську районну державну адміністрацію Харківської області виділити [PERSON] земельну частку (пай) в розмірі 4,5 умовних кадастрових гектарів із невитребуваних земельних часток (паїв), розташованих на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів. [PERSON] набув право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з невитребуваних паїв КСП «Мурафське» у зв`язку з його роботою в колгоспі ім. Горького (яке в подальшому було реорганізоване у КСП Мурафське). 8 травня 2015 року [PERSON] звернувся до Краснокутської районної державної адміністрації із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, для подальшого надання у власність, розташовану за межами населених пунктів на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області на підставі рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 10 вересня 2013 року. За результатом розгляду заяви Краснокутською районною державною адміністрацією Харківської області прийнято розпорядження від 20 травня 2015 року №200 «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для подальшого надання у власність із земель не витребуваних паїв реформованого КСП «Мурафське» площею 4,50 у умовних кадастрових гектарах за межами населених пунктів на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Позивачем на підставі вказаного розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 20 травня 2015 року №200 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та 23.02.2016 року погоджено у відділі Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області, про що свідчить висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 23.02.2016 №12/41-16. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно зі статтею 23 Земельного кодексу (в редакції Закону № 561-XII 18 грудня 1990 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X«Перехідні положення`ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Виходячи із зазначених норм, право на земельну частку (пай) мають особи, які були членами колективного сільськогосподарського підприємства на час видачі державного акта на право колективної власності на землю і залишаються такими згідно списку, який є обов`язковим додатком до цього акта. Право на земельну частку (пай) посвідчується відповідним сертифікатом. Відповідно до другого пункту розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 20 травня 2015 року №200 зобов`язано [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва подати на затвердження до районної державної адміністрації для прийняття розпорядження про надання земельної ділянки у власність. Однак, як вбачається з відповіді Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 04.07.2018 року №01-38/2486, [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до розпорядження від 20.05.2015 №200 «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» до райдержадміністрації на затвердження не подавав, в зв`язку з чим вказане розпорядження залишилося не реалізоване. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року № 5245-VI внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року, цим Законом змінено суб`єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України, а згодом - до Держгеокадастру України. За правилами цивільного судочинства обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Згідно вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК). Доказів на підтвердження того, що [PERSON] звертався до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з приводу виділення земельної частки (паю) та відмови Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області у задоволенні такої заяви, матеріали справи не містять. За таких підстав суд вважає , що позивач не надав належних доказів на підтвердження позову , тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed