Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

У квітні 2016 року до суду звернувся ПАТ «Укрсоцбанк» з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29 грудня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (змінило своє найменування на ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договір кредиту № 1624, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 100 300 доларів США, а відповідач у свою чергу зобов'язалася погашати кредит та сплачувати проценти з кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 28 грудня 2025 року зі сплатою 12,75% річних. Для забезпечення вимог кредитора 29 грудня 2005 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 04/П-735, відповідно до якого поручитель зобов'язався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків та користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у випадках, передбачених логовором кредиту. Посилаючись на те, що відповідачі порушили умови договору щодо повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором у сумі 70 356,39 доларів США. 13 червня 2016 року провадження у справі відкрито (т. 1 а.с. 27). Ухвалою суду від 11 січня 2017 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] в частині стягнення розміру пені залишено без розгляду (т. 1 а.с. 46). 11 січня 2017 року судом ухвалене заочне рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» (т. 1 а.с. 48-50). 01 лютого 2017 року до суду представником відповідачів [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення (т. 1 а.с. 60-65), на підставі якої заочне рішення ухвалою суду від 27 лютого 2017 року скасоване та призначено судовий розгляд по справі (т. 1 а.с. 105). 23 березня 2017 року під час судового розгляду представником відповідачів подано до суду заперечення на позов (т. 1 а.с. 112-114), а також клопотання про витребування доказів (т. 1 а.с. 115-116), яке було задоволено ухвалою суду від 23 березня 2017 року (т. 1 а.с. 120). 20 квітня 2017 року представником відповідачів [PERSON] подано клопотання про зупинення провадження у справі (т. 1 а.с. 123), у задоволенні якого ухвалою від 26 квітня 2017 року відмовлено та об'єднано в одне провадження цивільну справу № 757/17740/16-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та цивільну справу № 757/15401/17-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки недійним, присвоєно спільний номер № 757/17740/16-ц (т. 1 а.с. 129). Відповідно до об'єднаної цивільної справи № 757/15401/17-ц 17 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа [PERSON] про визнання недійсним договору поруки № 04/П-735 від 29 грудня 2005 року (т. 3 а.с. 167-169) з підстав того, що між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір поруки, відповідно до якого він виступив поручителем за кредитним договором від 28 грудня 2005 року, а не за кредитним договором від 29 грудня 2005 року, по якому позивач просить стягнути кредитну заборгованість. Оскільки кредитний договір між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» 28 грудня 2005 року не укладався, то договір поруки у його забезпечення є недійсним. У судовому засіданні 09 червня 2017 року представником відповідачів [PERSON] заявлено клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи з приводу правильності нарахування відсотків та визначення кредитної заборгованості (т. 3 а.с. 183 - 184). Представник позивача заперечив щодо його задоволення, мотивуючи його безпідставністю. Ухвалою суду від 09 червня 2017 року призначено у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та до отримання висновку експертизи провадження у справі зупинено (т. 3 а.с. 187). 26 грудня 2017 року на адресу суду надійшов висновок судового експерта № 15874/25326/17-45 від 19 грудня 2017 року (т. 3 а.с. 192 - 209). Ухвалою суду від 27 грудня 2017 року провадження у справі поновлено (т. 3 а.с. 219). На виконання п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2018 року, у справі 19 лютого 2018 року проведено підготовче судове засідання, у котрому встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Від представника відповідачів [PERSON] 19 лютого 2018 року до суду надійшов відзив (т. 3 а.с. 225-236), відповідно до якого підстав для задоволення позову про стягнення кредитної заборгованості немає, оскільки вона відсутня у відповідача [PERSON] перед позивачем, що стверджується довідками позивача, квитанціями, виписками по особовому рахунку та висновком судової експертизи. Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, а також правом на подання відзиву на позов [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа [PERSON] про визнання недійсним договору поруки № 04/П-735 від 29 грудня 2005 року. У судове засідання 25 травня 2018 року представник позивачів не з'явився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача Задорожної Т.А. про розгляд справи у їх відсутність (т. 1 а.с. 110). Тому, суд розглянув справу у відсутність представника позивача, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Представник відповідачів [PERSON] заперечив щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві, а також підтримав позов [PERSON] про визнання недійсним договору поруки. Зазначив, що прострочена заборгованість за кредитним договором відсутня, позивач ухилився від проведення експертизи, тому вимоги позивача є безпідставні. Заслухавши пояснення представника відповідачів [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 29 грудня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (змінило своє найменування на ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договір кредиту № 1624, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 100 300 доларів США, а відповідач у свою чергу зобов'язався погашати кредит та сплачувати проценти з кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 28 грудня 2025 року зі сплатою 12,75% річних (т. 1 а.с. 10-12). 29 грудня 2005 року між позивачем Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 04/П-735, відповідно до якого поручитель зобов'язався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків та користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій та у випадках, передбачених договором кредиту № 1624 від 28 грудня 2005 року (т. 1 а.с. 13-14). Кредитор свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором щодо видачі кредитних коштів в сумі 100 300 доларів США виконав. Позивач у позов вказує, що відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору щодо погашення тіла та відсотків, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12 лютого 2016 року становила 68 744, 85 доларів США та складається із заборгованості за кредитом - 67 279,27 доларів США та заборгованості за відсотками - 1 465,58 доларів США, яку просив суд стягнути солідарно з відповідачів. Відповідно до п. 1.1. ст. 1 кредитного договору позичальник щомісячно 29 числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 1 171 доларів США (ануїтетний платіж). За умовами п. 1 договору про внесення змін № 1 від 23 січня 2015 року до договору кредиту № 1624/380 (ануїтетні платежі) від 29 грудня 2005 року, в зв'язку з достроковим погашенням позичальником частини кредиту, сторони домовились здійснити перерахунок ануїтетного платежу, встановивши розмір останнього, починаючи з 23 січня 2015 року у сумі 968 доларів США 45 центів (т. 1 а.с. 66). П.п. 2.3.2. п. 2.3. ст. 2 кредитного договору передбачено, що у випадку зарахування позичальником в якості погашення заборгованості за кредитом суми грошових коштів, що перевищує розмір ануїтетного платежу, визначеного п. 1.1. цього договору, сума власне ануїтетного платежу перераховується на позичковий рахунок та рахунок нарахування відсотків у день погашення, а сума, що перевищує розмір ануїтетного платежу продовжує обліковуватись на відповідному транзитному рахунку в Київській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» і перераховується на позичковий рахунок та рахунок нарахування відсотків у день погашення наступного ануїтетного платежу. Вказане положення кредитного договору свідчить про можливість здійснення позичальником сплати ануїтетних платежів з випередженням та покладення на кредитора обов'язку періодично списувати суми переплат в рахунок чергових ануїтетних платежів. Умови укладених змін 23 січня 2015 року до кредитного договору свідчать про належне виконання [PERSON] умов вказаного договору станом на дату підписання договору про внесення змін № 1. У свою чергу, дослідженні в судовому засіданні довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 26 березня 2015 року за вих. № 08-205-07/67-5797 (т. 1 а.с. 67), від 23 березня 2016 року за вих. № 10/1-186/96-5030 (т. 1 а..с 68), від 26 січня 2017 року за вих. № 09/203-16/1760 (т. 1 а.с. 70-73), від 15 січня 2018 року за вих. № 09.12-86/578 (т. 3 а.с. 230), сальдові відомості по рахунку [PERSON] (т. 1 а.с. 74-79, 100), меморіальні валютні ордери та квитанції (т. 1 а.с. 80-92, т. 3 а.с. 231-234), виписки з особового рахунку (т. 1 а.с. 133-250, т. 2 а.с. 1-250, т. 3 а.с. 1-153) свідчать про відсутність простроченої заборгованості за кредитним договором у період після 23 січня 2015 року. Більше того, як вбачається з повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк» від 21 липня 2017 року за вих. № 17-290/96-10822 у відповідь на заяву [PERSON] щодо дати виникнення заборгованості за кредитним договором № 1624 від 29 грудня 2005 року, - з 01 березня 2017 року зафіксовано виникнення простроченої заборгованості за вказаним кредитним договором (т. 3 а.с. 229). Зазначене додатково свідчить, що станом на 12 лютого 2016 року, а саме на кінцеву дату заявлених позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк», простроченої заборгованості [PERSON] за кредитним договором не було. Відповідно до висновку комісійної судово-економічної експертизи від 19 грудня 2017 року № 15874/25326/17-45 (т. 3 а.с. 194-209): - наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 12 лютого 2016 року не відповідає умовам кредитного договору від 29 грудня 2005 року № 1624 та нормам чинного законодавства; - розмір ануїтетного платежу за договором кредиту № 1624 від 29 грудня 2005 року та за договором про внесення змін № 1 від 23 січня 2015 року, в частині визначення методу нарахування процентів за користування кредитом (факт/360), не відповідає математичній природі ануїтетних платежів, а саме в тому, що вони мають бути рівними в кожному платіжному періоді протягом дії кредитного договору, тобто проценти за користування кредитом повинні нараховуватися на фактичний залишок/заборгованості, виходячи з кількості 30 днів у місяці й 360 днів у році. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст. 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. З урахуванням наведеного, розміру та складових позовних вимог, наявність в матеріалах справи розрахунку заборгованості, що не відповідає умовам кредитного договору № 1624 від 29 грудня 2005 року та вимогам законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, на яку посилався позивач, а також фактів неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. Відповідно, заявлені позовні вимоги до [PERSON], який, на думку позивача, виступив поручителем за зобов'язаннями [PERSON] за кредитним договором, є безпідставними. У зв'язку з цим позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволенню не підлягає. Також суд дійшов висновку про задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки недійсним, виходячи з такого. Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). У свою чергу, п. 1.1 договору поруки № 04/П-735 від 29 грудня 2005 року передбачено, що поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, можливих пень та штрафів у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 1624, укладеним між позичальником та кредитором 28 грудня 2005 року, а також інших витрат кредитора, що пов'язані з захистом свого порушеного права у разі невиконання/неналежного виконання позичальником обов'язків за договором кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У ч. 1 цієї статті зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Зазначене свідчить, що [PERSON] виступив поручителем за кредитним договором від 28 грудня 2005 року, а не за кредитним договором від 29 грудня 2005 року. У свою чергу, ПАТ «Укрсоцбанк» не надав доказів наявності договору поруки, укладеного з [PERSON] за кредитним договором від 29 грудня 2005 року. У зв'язку з цим позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Під час судового розгляду справи встановлено, що позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в розумінні ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження наявності простроченої заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1624 від 29 грудня 2005 року. Більше того, сукупність доказів у справі свідчить про належне виконання [PERSON] кредитних зобов'язань перед ПАТ «Укрсоцбанк» за заявлений позивачем період. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та про задоволення позову [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки недійсним. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір ПАТ «Укрсоцбанк» не відшкодовується. Судові витрати за проведення експертизи у справі у розмірі 11 904 грн. (т. 3 а.с. 193) на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] судом задоволені, то судові витрати понесені останнім у вигляді сплати судового збору у розмірі 640 грн. (т. 3 а.с.166) підлягають стягненню з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved