Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

У жовтні 2018 року Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 31.07.2015 року №151 [PERSON] з зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання та з 01.08.2015 року зараховано до списків особового складу інституту, призначено на посаду курсанта та присвоєно військове звання «Солдат» на всі види забезпечення по курсантській нормі, на котлове забезпечення. Оскільки наказом начальника Військового інституту від 31.03.2016 року № 12 [PERSON] відраховано з інституту у зв'язку із достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки, пов'язані із його навчанням і утриманням у сумі 1 135 грн. 38 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки на зареєстроване місце проживання, тому відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно що витягу з наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 31.07.2015 № 151 [PERSON] зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання з 01.08.2015 року та зараховано до списків особового складу інституту, призначено на посаду курсанта та присвоєно військове звання «Солдат» на всі види забезпечення по курсантській нормі, на котлове забезпечення з 01.08.2015 року. Крім того, 01.08.2015 року з [PERSON] укладено контракт про про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. Як вбачається із витягу з наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації № 66 від 31.03.2016 року [PERSON] курсанта 1 курсу 453 навчальної групи факультету військової підготовки, відрахованого з інституту наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації № 12 від 31.03.2016 року (по особовому складу), у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання. Відповідно до розрахунку витрат на утримання у вищому навчальному закладі курсанта I курсу 453 навчальної групи солдата [PERSON] з 01.08.2015 року по 31.03.2016 року, витрати становлять 1 135 грн. 38 коп., з яких: 378 грн. - грошове забезпечення, 408 грн. - продовольче забезпечення, 270 грн. 20 коп. - речове забезпечення, 79 грн.18 коп. грн. - медичне забезпечення (а.с. 23). Листами 10.04.2018 № 190/921 та № 190-2591 від 08.07.2018 року [PERSON] повідомлено про утворену заборгованість за утримання у Військовому навчальному закладі. Разом з тим, даний лист залишився поза увагою відповідача та заборгованість не погашена (а.с. 19-22). Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад'юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України. Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідно д п.84 Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, затвердженого Указом президента України №1053/2001 від 07 листопада 2001 року, курсанти в разі розірвання контракту відшкодовують Міністерству оборони України витрати, пов'язані з навчанням у триманням у вищому навчальному закладі. Відшкодування коштів здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються КМУ. Постановою КМУ від 12 липня 2006 року №964 затверджено «Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» який визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місяця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напряму - згідно з ст. 3 Постанови КМУ від 12.07.2006 року № 964, відповідно до ст. 4 якої передбачено, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи, що під час розгляду справи установлено те, що контракт з [PERSON] розірвано дострокового через небажання продовжувати останнім навчання, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову та наявність правових підстав для стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved