Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частини земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її брат [PERSON] , на випадок своєї смерті заповів все свої майно позивачу [PERSON] . На момент смерті [PERSON] проживав разом зі своєю дружиною відповідачем по справі [PERSON] , яка на момент його смерті вважалась непрацездатною особою, що зумовлено її пенсійним віком. В зв`язку з чим на підставі ч.1 ст.1241 ЦК України, [PERSON] є спадкоємицею Ѕ частки всього майна, яке належало брату позивача [PERSON] на момент його смерті незалежно від наявності заповіту. [PERSON] звернулась до Києво-Святошинськох районної державної нотараільної контори в межах заведеної спадкової справи № 369/2009 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання прав власності. За наслідками розгляду вищевказаного позову за [PERSON] було визнано право власності на Ѕ частку будинку [ADDRESS] . У 2015 році [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що на даний час вона є власником Ѕ частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області вд 15.10.2015 року у цивільній справі № 369/8871/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Панікар В.М. від 17.07.2013, зареєстрованого в реєстрі № 1-1490 власником Ѕ частини будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Власником іншої Ѕ частини земельної ділянки та будинку за адресою: [ADDRESS] є відповідач у сраві [PERSON] . Згідно Державного акту на право приватної власності на землю та технічної документації розмір земельної ділянки становить 0,0698 га, 19,85 метрів завширшки та 34,96 метрів завдовжки. Позивач вважає обґрунтованим, виділення їй в натурі земельної ділянки 9,925 метрів завширшки та 34,96 метрів завдовжки зі строни [PERSON] (від В до Г на плані зовнішніх меж земельної ділянки відповідно до державного акту на право приватної власності на землю № 3564 від 19 версеня 2000 року). Також позивач наголошує, що [PERSON] відмовляється здійснювати поділ земельної ділянки в натурі у позасудовий спосіб. Відмовляється підписувати технічну документацію, що заважає оформленню [PERSON] права вланості на вищезазначену земельну длянку. Посилаючись на вищевикладене позивач просила суд, ухвалити рішення яким: - виділити в натурі [PERSON] земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] розміром: 9,925 метрів завширшки зі сторони [PERSON] (від А до Г на плані зовнішніх меж земельної дялянки відповідно до Державного акту на право вприватної власності на землю № 3564 від 19 вересня 2000 року) та 34,96 метрів задовжки від земель загального користування по [ADDRESS] (від Б до В на плані зовнішніх меж земельної дялнки відповідно до Державного акту на право вприватної власності на землю № 3564 від 19 вересня 2000 року) до земельної ділянки [PERSON] (від Г до А на плані зовнішніх меж земельної ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю № 3564 від 19 вересня 2000 року). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. 23.11.2016 року представником позивача [PERSON] подано через канцелярію суду уточнену позову заяву в якій остаточно просив суд: виділити в натурі [PERSON] Ѕ частину земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] в межах вказаних точок координат: точка 3 (х:5568985,8270 у: 3356900,3280), точка 2 (х:5568995,7800 у: 3356900,8800), точка 4 (х: 5568988,7410 у:3356865,1620 ) точка 5 (х: 5568998,5760 у: 3356865,7980). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.05.2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частини земельної ділянки відкрито провадження у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2017 року в справі призначена судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставлено наступне питання: Які варіанти поділу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] можливо визначити відповідно до Ѕ часток співвласників [PERSON] та [PERSON] з підготування у необхідних випадках відповідних пропозицій щодо переобладнання житлового будинку, а також визначення грошової компенсації власнику, частка якого в натурі після поділу зменшилась. Провадження у справі було зупинено. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.09.2020 року поновлено провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] підтримали заявлений позов у повному обсязі та просили його задовольнити відповідно до п`ятого варіанту розподілу спірної земельної ділянки, який запропонований експертами з відповідною визначеною експертами компенсацією. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечувала, просила суд в позові відмовити. Пояснила суду, що не погоджується з висновком експерта, зокрема не погоджується в частині сплати компенсації на користь [PERSON] оскільки не має на це коштів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний брат позивача у справі - [PERSON] . На випадок смерті, [PERSON] , [INFO] заповів усе своє майно позивачу [PERSON] . Оскільки відповідач [PERSON] , яка є дружиною спадкодавця, на момент його смерті вважалася непрацездатною особою, що зумовлено її пенсійним віком, то на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України , вона успадковує, незалежно від змісту заповіту, половину всього майна, яке належало [PERSON] на момент його смерті. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори від 17 липня 2013 року на підставі заповіту, посвідченого 17 лютого 2009 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу, спадкоємцем Ѕ частини майна вказаного в заповіті є позивач - [PERSON] . Вказані вище обставини, встановлені рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області, яке набрало законної сили від 14 травня 2014 року ухваленого у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна в натурі. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Разом з тим, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/8871/15-ц (провадження 2/369/3711/15) за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права влансоті на земельну ділянку, від 15.10.2015 року, яке набрало законної сили 26.10.2015 року, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 0698 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом про виділ в натурі частини земельної ділянки позивач, з врахуванням уточненої позовної заяви від 23.11.2016 року просить виділити їй Ѕ частину земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] в межах вказаних точок координат : точка 3 (х:5568985,8270 у: 3356900,3280), точка 2 (х:5568995,7800 у: 3356900,8800), точка 4 (х: 5568988,7410 у:3356865,1620 ) точка 5 (х: 5568998,5760 у: 3356865,7980).. Згідно статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Суб`єктами права спільної власності на земельні ділянки територіальних громад можуть бути районні та обласні ради. Згідно ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об`єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Згідно частини 1статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно до статей 321, 317, 319 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України, дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховуєможливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. У правовій позиції від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 Верховний Суд України роз`яснив, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. На підтвердження своїх доводів щодо можливості виділу часток в натурі та визначення конкретного варіанту поділу будинку в натурі між співвласниками та виділу їм земельної ділянки представником позивача [PERSON] заявлено клопотання про призначення в справі експертизи. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2017 року в справі призначена судова будівельно-технічна експертиза. 20.08.2020 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи № 1667/17-42/19400-19402/20-42 від 31.07.2020 року (а.с. 76-127). З наданого висновку вбачається, що розділити земельну ділянку, загальною площею 698,0 кв.м. (0,0698 га) по [ADDRESS] , виходячи з ідеальних часток співвласників житлового будинку (позивачу та відповідачу по Ѕ частині земельної ділянки ( згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.10.2015 року) вбачається можливим та експертом запропоновано шість варіантів поділу домоволодіння. Оцінивши наведені висновки експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не знайшов обставин, які б дозволяли відхилити даний висновок, а тому суд приймає його до уваги при постановленні даного рішення у справі. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що висновок експертів містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених питань. Оцінивши наведені висновки експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не знайшов обставин, які б дозволяли відхилити даний висновок, а тому суд приймає його до уваги при постановленні даного рішення у справі. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що висновок експерта містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених питань. Оцінивши висновок за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. З огляду на вимоги чинного законодавства та фактичний порядок користування спірною земельною ділянкою, який склався між її співвласниками, приймаючи до уваги Висновок судової експертизи, суд вважає за можливе при вирішенні питання провиділ в натурі частини земельної ділянки, обрати саме варіант № 5 поділу спірної земельної ділянки в натурі запропонованого експертом та який зображено на схемі в Додатку №3 до висновку, оскільки даний варіант є найбільш доцільним та прийнятним. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розподілу земельної ділянки, загальною площею 698,0 кв.м. (0,0698 га) по [ADDRESS] , шляхом виділу позивачу та відповідачу в натурі, по Ѕ частині земельної ділянки виходячи з ідеальних часток співвласників житлового будинку, а саме виділити: співвласнику житлового будинку «А» з прибудовою «А1» та верандою «а», відповідачу у справі - [PERSON] , 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 349,0 кв.м. Виділити співвласнику житлового будинку «А» з прибудовою «А1» та верандою «а», позивачу у справі - [PERSON] , 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 349,0 кв.м. Співвласнику житлового будинку - відповідачу у справі [PERSON] , виділити в ізольоване користування земельну ділянку площею 349,0 кв.м. Площа земельної ділянки, площею 349,0 кв.м, яку пропонується виділити [PERSON] розташована таких в межах: - від точки А, що розташована на лінії межі земельної ділянки з боку [ADDRESS] і ділить відрізок 1-6 довжиною 15,96 м на два відрізки 1-А довжиною 10,69 м та А-6, довжиною 5,27 м до точки Д, по ламаній лінії /А-Б-В-Г-Д/ довжиною /23,11+3,36+3,19+1,51/ м; - від точки Д до точки Е по лінії поділу житлового будинку на квартири; - від точки Е, що розташована на тильній межі житлового будинку та є точкою поділу житлового будинку на квартири по ламаній лінії Е-Є-Ж довжиною /2,28,+0,65/ м до точки Ж, що ділить відрізок 3-4 (19,85 м) на два відрізки 3-Ж довжиною 8,22 м та Ж-4 довжиною в 11,63 м; - від точки Ж, до точки А по лінії зовнішніх меж земельної ділянки по ламаній лінії Ж-4-5-6-А довжиною /11,63+34,96+3,95+5,27/ м; [PERSON] компенсувати вартість будівель, які на праві власності належать [PERSON] (згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.05.2014); гаражу «Г» - вартістю 68 856 грн. (Шістдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят шість гривень), що становить 13,80% від вартості будівель і споруд домоволодіння в цілому. Співвласнику житлового будинку - позивачу у справі [PERSON] , виділити в ізольоване користування земельну ділянку площею 349,0 кв.м Площа земельної ділянки, площею 349,0 кв.м, яку пропонується виділити [PERSON] розташована таких в межах: - від точки А, що розташована на лінії межі земельної ділянки з боку [ADDRESS] і ділить відрізок 1-6 довжиною 15,96 м на два відрізки 1-А довжиною 10,69 м та А-6, довжиною 5,27 м до точки Д. по ламаній лінії /А-Б-В-Г-Д/ довжиною /23,11+3,36+3,19+1,51/ м; - від точки Д до точки Е по лінії поділу житлового будинку на квартири; - від точки Е, що розташована на тильній межі житлового будинку та точкою поділу житлового будинку на квартири по ламаній лінії Е-Є-Ж довжиною /2,28,+0,65/ м до точки Ж, що ділить відрізок 3-4 (19,85 м) на два відрізки 3-Ж довжиною 8,22 м та Ж-4 довжиною в 11,63 м; - від точки Ж до точки А по лініям межі земельної ділянки довжино Ж-3-2-1-А довжиною /8,22+12,24+23,08+10,69/ м. [PERSON] компенсувати вартість будівель, які на праві власносте: належать [PERSON] (згідно рішення Києво-Святошинського районнеє : суду від 14.05.2014); вбиральні «Г» - вартістю 3 929 грн. (Три тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять гривень), що становить 0,79% від вартості будівель і споруд домоволодіння домоволодіння в цілому сараю «Д» - вартістю 26 222 грн. (Двадцять шість тисяч двісті двадцять дві гривні), що становлять 5,26% від вартості будівель і споруд домоволодіння в цілому. Разом вартість компенсації становить: - [PERSON] , пропонується сплатити [PERSON] за гараж «Е» компенсацію в розмірі 68 856 грн, що становить 13,80% від вартості будівель і споруд домоволодіння вцілому; - [PERSON] , пропонується сплатити [PERSON] за будівлю вбиральні «Г» та сараю «Д» компенсацію в розмірі 30 151 грн. (Тридцять тисяч сто п`ятдесят одна гривня), що становить 6,05% від вартості будівель і споруд домоволодіння. В такому випадку, [PERSON] , необхідно буде сплатити 38 705 грн. (тридцять вісім тисяч сімсот п`ять гривень). Відповідно до ч.1 та п.1, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 551, 21. Ця обставина підтверджується квитанцією №49 від 28.04.2016 року (а.с.1). Крім того, вона витратила грошові кошти в розмірі 5 284,80 грн. на проведення експертизи, це підтверджується актом здачі-приймання висновку експерта від 31.07.2020 року (а.с.77) . Пред`явлений позов задоволений. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551,21 грн. витрати на проведення експертизи в розмір 5 284,80 грн.

Outcome: approved