Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 24 жовтня 2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина постійно проживає з позивачем, відповідач вихованням дитини не займається та не опікується, створенням всебічних сприятливих умов для зростання та розвитку дитини займається позивач. Позивач, як мати дитини, піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивачка має намір з метою оздоровлення дитини, розширення її світогляду та відвідування разом з родиною близьких родичів за кордоном, які завжди запрошують її з дитиною приїхати до них на відпочинок. Але для виїзду дитини за кордон позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд їх неповнолітньої дитини за кордон. Однак процедура отримати такий дозвіл ускладнюється тим, що відповідач чинить перешкоди у цьому через небажання спілкуватись з позивачем та бачити спільну дитину. Тому позивач просила суд надати тимчасовий дозвіл на виїзд неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за межі території України, без письмової згоди та супроводу батька дитини - громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця с. Семенівка, Аркадакського району, Саратовської області до досягнення [PERSON] повноліття; надати дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини - [PERSON] без нотаріальної згоди батька - [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву у якій просила слухати справу у її відсутність та відсутність відповідача, проти задоволенні позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2009 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6-7). Також судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Дитина мешкає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Вихованням, розвитком та оздоровленням дитини фактично займається позивач, відповідач із сином не бачиться, його життям не опікується. Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Конституції України, Декларації прав дитини, Сімейного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. В силу п. 17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. У разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт. Згідно п. 18 зазначених Правил, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. В силу п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у випадках, визначених цими Правилами, або у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Оцінюючи дослідженні судом у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі території України підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved