Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У жовтні 2015 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк», який діє на підставі довіреності, в якій він просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 10 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 15847,37 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідачка взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також іншими витратами відповідно до умов договору не виконала. У звязку з цим станом на 31 березня 2015 року загальна сума заборгованості становить 22151,60 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 11314,64 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1560,43 грн., заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 2715,48 грн., а також штрафу у розмірі 6561,05 грн. На підставі викладеного, просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 22151,60 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідачки. Відповідачка у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 15847,37 грн. строком на 36 місяців с 10 липня 2013 року по 31 липня 2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком договір, по що свідчить підпис відповідачки у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідачка надає позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 574,94 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Згідно п. 2.2. Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості вказаних у цій угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день по зобовязанням строк яких не настав, сторони домовились, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 6567,24 грн. Судом встановлено, що відповідачка взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, не виконала. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10 липня 2013 року станом на 31 березня 2015 року загальна сума заборгованості становить 22151,60 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 11314,64 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1560,43 грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом у розмірі 2715,48 грн., а також штрафу у розмірі 6561,05 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 11314,64 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 1560,43 грн., оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу позичальником порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти. Щодо позовних вимог про стягнення штрафів суд зазначає наступне. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка зареєстрована та мешкає у м. Маріуполі Донецької області по вул. Бульварній, буд.29. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту № б/н від 10 липня 2013 року вбачається, що станом на 31 березня 2015 року, тобто у період дії мораторію на нарахування пені та штрафів, відповідачці був нарахований штраф у розмірі 6561,05 грн. Крім того, сума в розмірі 2715,48 грн. є одночасно пенею та комісією. Проте ПАТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, виходячи з чого вона розрахована та яким чином співвідносяться суми пені та комісії, а отже чи не суперечить їх нарахування положенням ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] в частині стягнення суми пені та комісії в розмірі 2715,48 грн., а також штрафу в сумі 6561,05 грн. є необгрутнованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі мінімальної ставки за подання позовів матеріального характеру в розмірі 1218 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial