Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд з позовом, в якому зазначає, що між банком та [PERSON] 13 липня 2011 року було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 5000 гривень зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписавши заяву, відповідачка тим самим погодилася на те, що разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, ця заява складає між нею та банком договір. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] зобовязалася погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а згідно з п. 2.1.1.7.6 при порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, зобовязалася сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Оскільки відповідачка зобовязань по договору не виконує, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 13120 грн. 03 коп., що утворилась станом на 31.08.2016 року, у тому числі: 4531 грн. 46 коп. - заборгованість по кредиту, 6413 грн. 12 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1074 грн. 50 коп. - заборгованість по пені та комісії, і штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 600 грн. 95 коп. (процентна складова), та стягнути судові витрати у розмірі 1378 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та постановлення заочного рішення у разі неявки у судове засідання відповідачки. Окрім того, представник позивача подав заяву, в якій просить стягнути понесені банком судові витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки, у розмірі 180 грн. (а.с. 39, 59-62). Відповідачка [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи шляхом публікації судового оголошення у газеті «Волинь нова», причину неявки суду не повідомила і заяву про розгляд справи у її відсутності до суду не подала. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України (далі - ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений законом або договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов'язанням. Судом встановлено, що 13 липня 2011 року [PERSON] підписала заяву про надання банківських послуг у вигляді надання універсальної кредитної картки зі встановленим на ній лімітом, який в будь-який момент банк має право збільшити або зменшити, із базовою відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 30 % річних із розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому відповідачка висловила згоду на укладення договору саме у такій формі, про що свідчить її підпис на заяві позичальника, яка разом з Умовами і правилами надання банківських послуг в цілому складає договір надання банківських послуг (а.с. 7, 8). Згідно з п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] зобовязалася погашати заборгованість по кредиту, відсотках за користування ним, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с. 26 зворот). Пунктом 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с. 20). Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії (а.с. 28). Згідно з п. 2.1.1.12.8. Умов та правил надання банківських послуг банк стягує комісію у відповідності з Тарифами банку (а.с. 8, 30). Користуючись кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту відповідачка [PERSON] свої зобовязання по їх поверненню та сплаті відсотків за користування ними не виконала, тобто порушила умови укладеного кредитного договору, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 31.08.2016 року становить 13120 грн. 03 коп., з яких: 4531 грн. 46 коп. - заборгованість по кредиту, 6413 грн. 12 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1074 грн. 50 коп. - заборгованість по комісії, і судові штрафи 1100 грн. 95 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-5), доказів на спростування якого відповідачка суду не надала. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] належить задовольнити повністю. Оскільки позов задоволено у повному обємі, то на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] на користь позивача належить стягнути понесені останнім та документально підтвердженні судові витрати у розмірі 1558 грн., що складаються з судового збору, - 1378 грн., та витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки, - 180 грн.

Outcome: approved