Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.01.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банком, правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ним укладено кредитний договір за № Ф-1, згідно якого він як позичальник отримав кредит у сумі 170000,00 грн. з процентною ставкою 15,5 % річних з кінцевою датою повернення 31.12.2027 року. Кредит надавався на споживчі цілі - для ремонту належної позивачу квартири, в якій він проживає із своєю сім`єю. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та позивачем укладений договір іпотеки від 04.01.2008 року, за яким в іпотеку передавалося нерухоме майно - квартира у [ADDRESS] , що належить на праві власності позивачу. 17.12.2012 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого товариство зобов`язується передати за плату грошові кошти в розпорядження банку, а останній зобов`язується відступити відповідачу свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до цього договору, в тому числі і за кредитним договором, укладеним із позивачем. 17.12.2012 року між є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, укладеними банком та його клієнтами, перелік яких міститься в додатку № 1 до цього договору, в тому числі і за договором іпотеки, укладеним між банком і позивачем, а також цього ж дня між тими ж самими сторонами укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, укладеними банком та його клієнтами, перелік яких міститься в додатку № 1 до цього договору, в тому числі і за договором іпотеки, укладеним між банком і позивачем. Як зазначено в позовній заяві, відповідно до умов договору відступлення та згідно витягу до додатку № 1 до нього, який містить реєстр позичальників, товариство отримало від банку право вимоги щодо якогось кредитного договору, який був укладений 08.01.2008 року. Проте кредитного договору між ним та банком від 08.01.2008 року не існує. Отже, всупереч домовленостей згідно договору відступлення банк замість права вимоги за кредитним договором, укладеного 08.01.2008 року, безпідставно передав товариству матеріали кредитної справи позивача щодо справжнього кредитного договору, укладеного 04.01.2008 року, не зважаючи на розбіжності в даті його укладення, про які банк безумовно знав. Законодавством не передбачено можливості всупереч умов договору відступлення прав вимоги стосовно одного кредитного договору здійснити передачу новому кредитору матеріалів кредитної справи та права вимоги по іншому кредитному договору, а дата укладення договору є істотною його умовою. Недійсність договору відступлення в частині, що стосується кредитного договору, укладеного між банком та позивачем, зумовлює недійсність договору про передачу прав за договорами забезпечення в частині, що стосується договору іпотеки, укладеного між банком та позивачем. На підставі оспорюваних позивачем договорів державним виконавцем Богунського ВДВС м. Житомир прийняті рішення, направлені на стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», а не на користь банку, якого позивач вважає законним кредитором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на ст. ст. 11, 14, 213, 216, 517, 548 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про іпотеку» та ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Тому позивач просить визнати недійсним договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року та договір про передачу прав за договором забезпечення від 17.12.2012 року, укладені між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № Ф-1 від 04.01.2008 року, що був укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та [PERSON] Від відповідачів відзиву на позовну заяву не надходило та 13.12.2019 року до суду було подано від відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» письмові пояснення на позов із викладеними в них запереченнями, згідно яких ТОВ «Кредитні ініціативи» є правомірним правонаступником та іпотекодержателем за зобов`язаннями, що містяться в кредитному договорі та договорі іпотеки і ці обставини підтверджуються рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15.07.2015 року у справі № 761/4280/15-ц та рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 12.09.2017 року у справі № 295/3983/17, якими відмовлено у задоволенні позовів [PERSON] про визнання недійсними договору відступлення прав вимоги та договору про відступлення забезпечення та які набрали законної сили. Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримав з викладених у ньому підстав, а також зауважив, що рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15.02.2016 року у справі № 295/6656/14-ц було ухвалене на підставі сфальсифікованого витягу з додатку № 1 реєстру позичальників, в якому зазначена дата укладення кредитного договору між ним та банком 04.01.2008 року, а не дата, яка міститься в оригіналі цього додатку (08.01.2008 року). Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що розбіжності в даті укладення кредитного договору, а саме невідповідність дати укладення кредитного договору (04.01.2008 року) та зазначеної дати кредитного договору в додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги (08.01.2008 року) є технічною опискою в реєстрі боржників, що встановлено ухвалою Житомирського апеляційного суду від 08.11.2017 року у справі № 295/3983/17, і ніяких інших кредитних договорів між банком та позивачем укладено не було. Представник відповідача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки в судове засідання не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовне підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину (ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до новою кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 517 ЦК України передбачає, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. У силу ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання не спричиняє недійсність основного зобов`язання. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що визначено ч. 1 ст. 626 ЦК України. У статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» містяться положення про те, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Обов`язок доказування і подання доказів передбачений ст. 81 ЦПК України, згідно ч. 1 якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 04.01.2008 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та позивачем укладено кредитний договір № Ф-1, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 170000,00 грн. та зобов`язався повернути його і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (а. с. 7, 8). Пунктом 5.3.3 кредитного договору визначено право банку відступити право вимоги за цим договором з наступним повідомленням позичальника протягом 5 днів моменту укладення договору з цього приводу про особу нового кредитора. Зобов`язання за зазначеним договором забезпечено договором іпотеки, за яким позивач цього ж числа передав Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку (закрите акціонерне товариство) в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] (а. с. 9). 17.12.2012 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким товариство одержало право вимоги за вищевказаним кредитним договором (а. с. 11-16, 49-70), а також цього ж дня між ними укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, в тому числі за вказаним вище договором іпотеки (а. с. 19-20, 74-80). У додатку до договору № 1 відступлення прав вимоги (а. с. 71-73) зазначені кредитні договори, за якими передано ТОВ «Кредитні ініціативи» право грошової вимоги до боржників, серед яких значиться кредитний договір № Ф-1 від 08.01.2008 року, боржником за яким є позивач. Також у додатку до договору № 1 про передачу прав за договорами забезпечення (а. с. 81-83) вказано договір іпотеки від 04.01.2008 року, іпотекодателем в якому є позивач. Невідповідність дійсної дати укладення кредитного договору між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та позивачем даті, вказаній у додатку до договору № 1 відступлення прав вимоги не можна розцінювати як підставу для визнання недійсними оспорюваних позивачем договорів з огляду на те, що судом не встановлено укладення між позивачем та кредитором будь-яких інших кредитних договорів, у зв`язку з чим ця обставина вказує на допущення в додатку до договору № 1 відступлення прав вимоги описки у зазначенні дати укладення кредитного договору, що також підтверджується додатком до договору про передачу прав за договорами забезпечення, в якому містяться посилання на передачу прав за договором іпотеки від 04.01.2008 року, яким забезпечувався кредитний договір від 04.01.2008 року. Ці обставини встановлені ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 08.11.2017 року у справі № 295/3983/17 і тому в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. 04.07.2018 року Житомирським ВП ГУНП в Житомирській області на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира у справі № 295/7956/18 внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення стосовно можливої підробки кредитного договору, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] (а. с. 112). Втім саме по собі внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення не є достатнім доказом вчинення кримінального правопорушення, а є підставою для здійснення досудового розслідування за фактом, повідомленим заявником до правоохоронних органів щодо протиправних, на його переконання, дій. На виконання рішення Богунського районного суду міста Житомира від 17.04.2015 року у справі № 295/6656/14-ц, зміненого рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15.02.2016 року, Богунським районним судом міста Житомира 03.03.2016 року видано виконавчий лист щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № Ф-1 від 04.01.2008 року станом на 25.03.2014 року в розмірі 139330,22 грн. та судові витрати в сумі 1393,30 грн. (а. с. 25, 89-91). Доводи позивача відносно того, що рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15.02.2016 року у справі № 295/6656/14-ц було ухвалене на підставі сфальсифікованого витягу з додатку № 1 реєстру позичальників (а. с. 111), в якому зазначена дата укладення кредитного договору між банком та позивачем 04.01.2008 року, а не дата, вказана в оригіналі цього додатку, а саме 08.01.2008 року, суд вважає необґрунтованими, оскільки належних та допустимих доказів підробки цього документу, за що передбачена кримінальна відповідальність за ст. 358 КК України, до суду не надано. Аналіз встановлених судом обставин та досліджених доказів надає можливість зробити висновок про те, що позов не ґрунтується на вимогах закону, так як судом не встановлено, що зміст оспорюваних позивачем договорів містить у собі суперечності з ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, що могло б зумовлювати визнання їх недійсними, через що відмовляє в його задоволенні. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: dismissed