Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача за участю третьої особи, який згодом уточнив, в обґрунтування якого посилався на те, що рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 08.11.2013 року частково задоволено позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів на період навчання, стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/7 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 19.12.2013 року рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення розміру аліментів стягнуто щомісячно з нього на користь відповідача аліменти в розмірі 1/10 частини з усіх видів доходу, починаючи з 29.07.2013 року і на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення відповідачкою двадцяти трьох років. Вказані рішення були прийняті у звязку з навчанням дочки в Торезькому коледжі Донецького державного університету. Навчальний процес на непідконтрольних українському законодавству територіях в Міністерстві освіти і науки України визнано нелегітимним. До цього часу Торезький коледж ДНУ не було переміщено на контрольовану територію за межі проведення антитерористичної операції, а отже не є навчанням за нормами законодавства України. Він звертався до Міністерства освіти і науки України із запитом щодо навчання відповідачки в Торезькому коледжі ДНУ, але у наданні цієї інформації йому було відмовлено з посиланням на її конфіденційність. Також він звертався до державного виконавця у березні 2015 року щодо направлення запиту до Торезького коледжу Донецького національного університету про навчання відповідачки. Зі слів державного виконавця, аліменти особам, які знаходяться на окупованій території, не направляються, бо це не вважається навчанням. Кошти залишаються на рахунку виконавчої служби. Стаття 199 СК України визначає зобовязання утримувати повнолітню дочку до досягнення двадцяти трьох років лише за умови, що вона продовжує навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно розяснення Міністерства освіти і науки України, зроблених у листі від 18.11.2014 року №1/11-18270 «Щодо переміщення технікумів і коледжів, які знаходяться на території проведення антитерористичної операції в зоні тимчасово неконтрольованій території в Донецькій і Луганській областях», на даний час відповідачка більше не навчається у навчальному закладі, бо перебування в Торезькому коледжі Донецького державного університету не є легітимним навчанням. Тому просив припинити стягнення з нього аліментів на користь повнолітньої дочки [PERSON] на її утримання в розмірі 1/10 частки з усіх видів доходів щомісячно, які стягнуті на підставі рішення апеляційного суду Донецької області від 19 грудня 2013 року. У судовому засіданні, проведеного в режимі відеоконференції, позивач підтримав позов із зазначених у ньому підстав та просив задовольнити.. Додатково пояснив, що на його запит до відділу державної виконавчої служби Соломянського районного управління у м.Києві отримав відповідь, що за період з грудня 2014 року по вересень 2015 року утримані з його заробітної плати аліменти перебувають на депозитному рахунку відділу і їх розмір становить 7164,80 грн., проте і в жовтні 2015 року аліменти також були утримані, які ще не поступили на рахунок ВДВС. Якщо ці кошти не будуть йому повернуті, то в грудні 2015 року їх буде зараховано до Державного бюджету. Тому просив суд в рішенні вказати про їх повернення на його користь. Відповідач, у звязку з проживанням в зоні проведення антитерористичної операції, спочатку викликалася на судові засідання шляхом розміщення оголошення про її виклик в газеті «Урядовий курєр», а на теперішнє судове засідання - шляхом розміщення повідомлення про час і місце розгляду справи на сайті Бердянського міськрайонного суду: http://bd.zp.court.gov,ua\\\\, проте до суду не зявилася, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі даних в заочному порядку за згодою позивача. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так в судовому засіданні встановлено та підтверджено письмовими доказами, що рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2013 року частково задоволено позов [PERSON] до позивача про стягнення аліментів на період навчання, та стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/7 частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи стягнення з 29 липня 2013 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку. Проте рішенням апеляційного суду Донецької області від 19 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення розміру аліментів стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/10 частини з усіх видів доходу, починаючи з 29.07.2013 року і на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення відповідачкою двадцяти трьох років (до 17.07.2018 року), що підтверджується копіями зазначених судових рішень. \~Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно до положень ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Як вбачається з наданої суду відповіді Донецького державного університету управління №09-01/617 від 28.09.2015 року, який проводить свою діяльність в м.Маріуполі Донецької області, відповідно до наказу від 10 лютого 2015 року №45 у Донецькому державному університеті управління було проведено реорганізацію шляхом приєднання Торезького коледжу ДонДУУ до Університету у м.Маріуполі. Усі студенти Торезького коледжу ДонДУУ, хто мав бажання, були прийняті на навчання до Університету. [PERSON], [INFO], не є переміщеною особою та на даний час не навчається у Донецькому державному університеті управління (м.Маріуполь). Крім цього, з відповіді Міністерства освіти і науки України №9/2-11/235 від 30.07.2015 року, судом було зясовано, що [PERSON], 25.07.2014 року була переведена на третій курс Торезького коледжу Донецького державного університету управління за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр згідно з наказом від 25.07.2015 року №28, тобто відповідач закінчила два курси навчання і після чого до навчання не приступила. Таким чином, на переконання суду, відповідач втратила право на своє утримання, оскільки не приступила до навчання у 2014-2015 навчальному році., тому стягнення аліментів повинно бути припинено за рішенням суду. На звернення [PERSON] відділ державної виконавчої служби Соломянського районного управління у м.Києві №22/26 від 16.10.2015 року надав відповідь, що утримані з заробітної плати боржника аліменти згідно розпорядження державного виконавця перераховуються на імя стягувача, проте зазначені кошти повертаються на депозитний рахунок відділу за період з грудня 2014 року по вересень 2015 року, загальна сума коштів станом на 16.10.2015 року становить 7164,80 грн. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, судам розяснено, що, вирішуючи за позовами про визнання питання про наявність або відсутність тих чи інших правовідносин, суд при задоволенні позову зобовязаний у необхідних випадках зазначити в резолютивній частині рішення і про ті правові наслідки, які тягне за собою таке визнання. З урахуванням вказаної відповіді ДВС Соломянського РУЮ у м.Києві, відповідей і Донецького державного університету управління та Міністерства освіти і науки України, суд вважає можливим визначити дату, з якої слід припинити стягнення аліментів з позивача на користь його повнолітньої дочки, а саме з 01 грудня 2014 року, та у звязку з цим повернути кошти позивачу, що зберігаються на депозитному рахунку ВДВС, які утримані з нього як аліменти на користь відповідача, а виконавчий лист №249/4456/13-ц, виданий 22 лютого 2014 року Шахтарським міськрайонним судом Донецької області, слід відкликати, оскільки стягнення аліментів слід припинити на підставі ч.2 ст.199 СК України. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду, в розмірні 243 грн.60 коп. Крім цього, суд враховує, що відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Оскільки позивач поніс витрати за розміщення оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий курєр», що становлять загальну суму 1260,00 грн. (420,00 х 3), як вбачається з надісланих суду рахунків та квитанцій про їх оплату, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved