Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що [INFO] померла його баба [PERSON], якій на праві власності належали: житловий будинок, розташований по [ADDRESS], земельні ділянки на підставі державних актів серії [NUMBER], [NUMBER], розташовані на території Зорянської сільської ради Саратського району. 16 лютого 2010 року баба залишила заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно, яке буде належати їй на день смерті. У встановлений законом строк для прийняття спадщини, позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину на майнові паї та земельну ділянку. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та дві земельні ділянки баби нотаріус відмовив через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач просив визнати за ним право власності у порядку спадкування на спадкове майно: 1/110 частку земельної ділянки від загальної площі [NUMBER],[NUMBER] га; 1/302 частку земельої ділянки від загальної площі [NUMBER],[NUMBER] га; житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS], які належали [PERSON], що померла [INFO]. У дане судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник Зорянської сільської ради Саратського району, Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Третя особа [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України визначено, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до копії заповіту, складеного 16 лютого 2010 року в с. Зоря Саратського району Одеської області, [PERSON] заповіла все своє майно де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, все те, що на день смерті буде належати їй та на що вона буде мати право [PERSON], [INFO]. На день смерті спадкодавця заповіт є чинним, зареєстрований у спадковому реєстрі (а.с. 7). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок, виписки з книги погосподарського обліку Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, довідки сільської ради, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 15, 19-23). Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Тобто, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Відповідно до копій державних актів на право власності на земельні ділянки: серії [NUMBER], серії [NUMBER], виданих на ім'я [PERSON], [PERSON] була співвласником 1/110 частки земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки [NUMBER],[NUMBER], масив [NUMBER] та 1/302 частки земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки [NUMBER],[NUMBER], масив [NUMBER], які розташовані на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області та призначенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9-12). Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита нотаріусом за заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка надійшла від [PERSON] (а.с.43,44). [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину на майнові паї та земельну ділянку, що належали [PERSON] (а.с.54-57). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частки земельних ділянок та житловий будинок спадкодавця [PERSON] (а.с. 25,26). Судом встановлено, що позивач не відмовлявся від прийняття спадщини після смерті баби, частково оформив спадщину у нотаріуса. Не отримав свідоцтва про право на спадщину на вказані частки земельних ділянок та житловий будинок з поважних причин, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, яке належало покійній [PERSON].

Outcome: approved