Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

У квітні 2016 року позивач - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, який діє в інтересах малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], звернувся до суду із вищезазначеним позовом в якому просив: - позбавити батьківських прав відповідачку - [PERSON] щодо її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; - стягнути з відповідачки аліменти на утримання її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки усіх заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на користь опікуна; - передати малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для подальшого влаштування. В обгрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідачка - [PERSON] є матірю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], яка неналежно виконує свої обовязки щодо виховання та утримання своїх дітей, не цікавиться їх життям, не піклується про їх здоровя, не надає їм ні моральної, ні матеріальної допомоги. З 02.10.2014 року малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] перебувають на профілактичному обліку у службі у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. 23.07.2015 року до служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради звернулась з заявою прабаба дітей - [PERSON] про вміщення її малолітніх правнуків до комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, у зв'язку з тим, що їх мати знаходиться на стаціонарному лікуванні в Миколаївському протитуберкульозному диспансері з 14.07.2015 року. Орієнтовний курс лікування складає приблизно чотири місяці. Здійснювати контроль та утримувати дітей нікому. Цього ж дня службою у справах дітей підготовлено направлення та клопотання про доцільність вміщення дітей до комунального закладу, де вони перебувають до теперішнього часу. Відповідно до довідки, наданої Миколаївським протитуберкульозним диспансером, [PERSON] самовільно покинула лікування. Однак до служби у справах дітей адміністрації Корабельного району не з'явилася для вирішення питання про повернення дітей в сім'ю. У жовтні 2015 року [PERSON], за запрошенням служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, з'явилась до служби та пояснила, що планує найближчим часом повернутися до Миколаївського протитуберкульозного диспансеру та закінчити лікування. Довідку про закінчення курсу зобов'язалася надати до служби. Крім цього, відповідачці було роз'яснення та надано термін для усунення перешкод з метою повернення дітей в сімейне оточення. З моменту вміщення дітей до КЗ «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради мати [PERSON] до закладу жодного разу не з'являлася, долею та здоров'ям дітей не цікавилася. На даний час гр. [PERSON] не вжито жодних заходів для повернення дітей: мати дітей ніде не працює, не перебуває на лікуванні, зловживає спиртними напоями, довідки з закладу охорони здоров'я не надала. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Прокурор у судовому засіданні вважав доцільним позбавити відповідачку батьківських прав. Представник третьої особи підтримала позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначивши, що вона хворіє на туберкульоз, а тому через це не може доглядати дітей. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є одинокою матір'ю малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. Відомості про батька дітей були внесені у свідоцтва про народження дітей згідно з ч.1 ст. 135 СК України. 26.07.2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-ФП № 096040 від 26.07.2013р.). Починаючи з 02.10.2014 року малолітні перебувають на обліку у службі у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. 23.07.2015 року діти були влаштовані до комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, у зв'язку з тим, що їх мати знаходиться на стаціонарному лікуванні в Миколаївському протитуберкульозному диспансері з 14.07.2015 року. Судовим розглядом встановлено, що з часу вміщення дітей до КЗ «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей» відповідач до закладу жодного разу не з'являлася, долею та здоров'ям дітей не цікавилась. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно: зловживає алкогольними напоями, підтримує стосунки з особами, схильними до вчинення правопорушень і злочинів, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Із матеріалів справи вбачається, що з метою збереження родинних стосунків у сім'ї , відповідачка запрошувалася до служби у справах дітей, однак з'явилася лише один раз у жовтні, і проведена профілактична бесіда позитивного результату не дала. За період з листопада 2015 р. до лютого 2016 р. спеціалістами служби неодноразово відвідувалась адреса проживання матері, але двері вона не відчиняла, на залишені запрошення не реагувала, на телефонні дзвінки не відповідала. При цьому, із довідки із Миколаївського міського протитуберкульозного диспансеру від 03.06.2016 р. вбачається, що відповідачка не перебуває на лікуванні та може перебувати в контакті з оточуючими. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд знаходить позовні вимоги в частині стягнення аліментів обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач зобов'язана утримувати своїх дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, і вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. Судові витрати по справі відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved