Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати з [PERSON] шлюб, зареєстрований 17 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 17 лютого 2006 року, спільних дітей не мають. Взаємовідносини між сторонами ускладнилися через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони втратили почуття поваги та розуміння. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне подружнє життя є неможливим. Шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідач повторно не з`явився з невідомих суду причин; повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, яке повернулося до суду неврученими, та оголошення на офіційному вебсайті суду; відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)\~відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст. 223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане суд визнав за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК\~України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК\~України). Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 17 лютого 2006 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №\~55, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб від 28 лютого 2006 року серії [NUMBER] (а. с. 3). За твердженням позивачки, подружжя не підтримують сімейно-шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Докази на спростування таких тверджень у матеріалах справи відсутні. Перевіривши зміст позовної заяви, суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим. Причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має. При цьому враховується, що суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved