overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 26.06.2008, шлюб між нею та [PERSON], відповідачем по справі, розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Красилівського районного суду по справі № 2-209/2007 з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 29.01.2007 і до досягнення дочкою повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, в зв'язку з чим змушена звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує, не бере участі в додаткових витратах. Відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги дитині не надає. Просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття. У судове засідання позивач надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги змінила й просить збільшити розмір аліментів на 400 грн. щомісячно. Відповідач у судове засідання надіслав заяву про те, що справу просить розглянути в його відсутність, позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 400 грн. визнав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем - [PERSON] та зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 12.02.1999 року, актовий запис №57. Шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинено у 2007 році через зловживання відповідачем алкоголем і не бажанням жити сімейним життям, що породжувало постійні конфлікти та сварки. Чоловік не проявляв належної уваги до сина, не цікавився інтересами сім'ї, жив своїм життям. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо, спільного господарства не веде. Позивачка, майже чотири роки підтримує стосунки з іншим чоловіком та має намір створити сім'ю. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.02.1999 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 57 (а.с.3), шлюб у сторін перший, в шлюбі мають неповнолітню дитину (а.с.4). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

У квітні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить суд розірвати з ним шлюб, посилаючись на те, що 16 жовтня 2004 року вони зареєструвала шлюб. Від спільного подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2011 року по теперішній час сторони разом не мешкають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, втратили почуття взаємного порозуміння, поваги, любові, тому просить укладений між ними шлюб розірвати. Позивач в судове засідання з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання також з'явився, але надав до суду заяву в якій не заперечував проти позовних вимог, та просив розглянути справу без його участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 16 жовтня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яке було видане відділом РАЦС Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та актовим записом № 291. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі мають доньку - [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане відділом РАЦС Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та актовим записом № 135, де в графі мати зазначено позивачку та в графі батько зазначено відповідача. Судом встановлено, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбні відносини, разом не мешкають, спільного господарства не ведуть. Крім того, сторонам, ухвалою суду від 13 липня 2013 року було надано для примирення термін шість місяців, але не зважаючи на це, сторони не примирились. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У квітні 2013 року позивачі звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа - Індустріальний районний підрозділ Державної міграційної служби України в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право на житлову площу та зняття з реєстраційного обліку. У позовній заяві позивачі [PERSON], [PERSON] посилалися на те, що в [ADDRESS] зареєстровані позивачі та відповідачка. Однак, відповідачка з 2002 року у спірній квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не має. З урахуванням викладеного, просили суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. У свою чергу [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. Позивачі в судове засідання не з?явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник позивачки за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не з?явився, суду надав клопотання про розгляд справи без його участі та просить суд відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічну позовну заяву задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що виконавчим комітетом Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, 27 грудня 1989 року, на сім`ю з трьох осіб [PERSON], її чоловіка [PERSON] та її сина [PERSON] і, як основному наймачу, був наданий обмінний ордер [NUMBER] на право зайняття родиною у складі 3-х осіб, в порядку обміну, житлового приміщення площею 28,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. В ордері зазначена: [ADDRESS].Однак подальшому вулиця та номер будинку були перейменовані на - [ADDRESS], що підтверджується довідкою з КП ЖЕП № 53 (а.с. 10). Згідно довідки КЖЕП № 53 (а.с. 7) в спірній квартирі зареєстровані - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Очеретуватської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 23.12.2014 року за № 498 [PERSON], [INFO] в літній період проживає без реєстрації в [ADDRESS], в зимовий час умов для проживання за даною адресою не має. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Оскільки, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] є основним квартиронаймачем спірної квартири та у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, зазаченні в первісному позові, щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тому на підставі вищевикладеного позовні вимоги за зуст річним позовом підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У квітні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, який уточнила у січні 2014 року. В позовній заяві та уточнені до неї позивачка посилається на те, що відповідач з січня 2005 року не проживає за адресою: [ADDRESS] без поважних причин, оплату за послуги не здійснює, речей відповідача у кімнаті немає. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати КП «Жилсервіс -5» Дніпропетровської міської ради зняти відповідача з реєстраційного обліку жилої кімнати у гуртожитку, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений згідно правил ч. 8 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання з'явилася. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суду пояснила, що відповідач є її батьком і він не проживає у кімнаті гуртожитку з 2005 року. Де він проживає не відомо. Третя особа [PERSON] У судове засідання з'явилася. Проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення позивачки, третіх особі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2012 року. Позивачці 23.06.1994 року на склад сім'ї з 4-х осіб було надано ордер на право зайняття кімнати [ADDRESS]. Згідно довідки Індустріального РВ в м. Дніпропетровськ ГУДМС України в Дніпропетровській області № 1213/4178 від 11.09.2013 року гуртожиток, який розташований за адресою: [ADDRESS] знаходиться на балансі КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. Згідно актів про не проживання від 28.02.2013 року, 25.12.2012 року, відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає з січня 2005 року. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною кімнатою у гуртожитку обґрунтовані та підлягають задоволенню, а в частині зобов'язання КП «Жилсервіс - 5» зняття з реєстраційного обліку не проживаючого відповідача, суд вважає необхідним відмовити, оскільки дана вимога не ґрунтується на законі . Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача з відповідача судові витрати у розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У квітні 2013 року приватне підприємство «Золота нива 1» (далі - ПП «Золота нива 1») в особі директора Коритного В.В. звернулись до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків та повернення неправомірно отриманих авансових платежів, в якому просить суд: 1. Стягнути з [PERSON] на користь ПП «Золота нива 1» матеріальні збитки в розмірі 12410,13 гривень; 2. Стягнути з [PERSON] на користь ПП «Золота нива 1» неправомірно отримані авансові платежі з орендної плати за 2012 рік у розмірі 8489,72 гривень; 3. Стягнути з [PERSON] на користь ПП «Золота нива 1» судовий збір у розмірі 229,40 гривень. В обґрунтуванні позовних вимог позивач та представник позивача Корнієнко Г.Т. вказують, що 03 серпня 2012 року між ПП «Золота нива 1» (далі по тексту - Позивач) і гр. [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) укладені два договори оренди землі відповідно до умов яких Відповідач надав, а підприємство отримало в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 7,1690 га (ділянка [NUMBER], кадастровий номер 6322886000:02:000:0100) і 6,9444 га (ділянка [NUMBER], кадастровий номер 6322886000:02:000:0101) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані земельні ділянки розташовані на території Кун'євської сільської ради Ізюмського району Харківської області, контур [NUMBER], поле [NUMBER]. Строк дії договорів, відповідно до п.3.1. повинен був скласти 7 років. 04 вересня 2012 року Відповідач отримав від ПП «Золота нива 1» авансовий платіж з орендної плати за землю за 2012 рік в розмірі 4835,04 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 1122 від 04.09.2012 р. (додаток 3). В свою чергу підприємство в серпні - вересні 2012 року здійснило культивацію та пахоту зяби на полі [NUMBER], відповідно, були оброблені належні гр. [PERSON] земельні ділянки [NUMBER] і [NUMBER], які розташовані в контурі [NUMBER]. В жовтні 2012 року ПП «Золота нива 1» внесло на поле [NUMBER] азотне добриво - рідкий аміак для посадки кукурудзи в 2013 році. 23 жовтня 2012 року Відповідач отримав від ПП «Золота нива 1» доплату за оренду земельної ділянки у вигляді сплати коефіцієнту 1,756, запровадженого постановою КМУ від 31 жовтня 2011 р. № 1185 Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів. Розмір отриманого гр. [PERSON] авансового платежу (доплати) склав 3654,68 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 4987 від 23.10.2012 р. (додаток 4). ПП «Золота нива 1» підписавши з Відповідачем договори оренди землі, враховуючи триваючий сезон осінньо-польових робіт, невідкладно приступило до обробітку земельних ділянок [NUMBER] і [NUMBER] разом з іншими земельними ділянками, які використовуються підприємством в контурі [NUMBER] поле [NUMBER]. Зі свого боку відповідачка отримала оренду плату за земельні ділянки за 2012 рік. Отже своїми діями підприємство-орендар і громадянка- орендодавець підтвердили, що договір є укладеним, а його умови є обов'язковими для виконання обома сторонами.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

У квітні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб з [PERSON] розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось, тривалий час сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, від шлюбу дітей у них немає та даний шлюб суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, та пояснила, що вона із позивачем проживали тривалий період без шлюбу, після чого у 1996 р. вони зареєстрували шлюб та з 2004 р. проживають окремо. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 1996 р., який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 759, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.3). Від даного шлюбу подружжя дітей не мають, але у позивача є син, який є інвалідом ІІ групи з дитинства до якого на теперішній час він повернувся та проживає разом з ним і його матір'ю (а.с.4). Сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення сторони заперечують, наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У квітні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що в останній час кожен із подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюб став носити формальний характер, спільне господарство не ведеться, подружжя одне про одного не піклується, шлюбні стосунки припинені, а збереження сім'ї не можливе. На протязі шести місяців жоден з подружжя заходи по відновленню сімейно-шлюбних відносин не приймав та наміру не мають, так як стали чужими людьми, у зв'язку з чим позивач просить розірвати шлюб з позиваечм В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2002 року (а.с. 12). Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведуть. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, які підтверджені документально, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У квітні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння та різний склад характерів, світоглядні розбіжності, намагання вирішити сімейні проблеми не призвели до позитивного результату, з травня 2012 року шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, взаємне почуття любові втрачено. Зазначив, що спільних дітей не має, майновий спір на момент подачі позову відсутній В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб з [PERSON] Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу з позивачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2004 року. Від шлюбу дітей не мають. Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, почуття любові між подружжя повістю втрачене. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved