Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», [PERSON] , третя особа Акціонерне товариство «ОТП Банк», в якій просив: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на його користь страхове відшкодування у розмірі 900\~000,00 грн., а також судові витрати у розмірі 9\~000,00 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі 5\~000,00 грн., а також судові витрат у розмірі 2\~102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 травня 2020 року, о 23.30 год., у м. Дніпрі, пл. Десантників, 1, біля електроопори 102, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Audi A6, номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб Volvo FH 420, номерний знак [NUMBER] з причепом Krone ADP 27, номерний знак [NUMBER] , який припаркував [PERSON] . При ДТП автомобіль Audi A6, номерний знак [NUMBER] , та транспортний засіб з причепом Krone ADP 27, номерний знак [NUMBER] , отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у сумі 340,00 грн. Відповідно до висновку судового експерта Пилипенко О.С. про експертне дослідження автотоварознавця № 293/20А від 24.09.2020 року вартість відновлювального ремонту, без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу деталей КТС складає 1 257 722,62 грн. Ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу на дату ДТП, без урахування ушкоджень КТС при ДТП складає у розмірі 1 056 592,72 грн. Так як вартість відновлювального ремонту є вищою ніж ринкова вартість транспортного засобу, тому його відновлення економічно недоцільне, у зв`язку з чим вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості КТЗ, що складає 1 056 592,72 грн. 27 листопада 2019 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] , і АТ «ОТП Банк» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №1815/19-Тз/Дп/10, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Audi A6, номерний знак [NUMBER] . Згідно п. 10 Договору добровільного страхування страхова сума за перший рік дії договору складає у розмірі 900 000,00 грн. 20 травня 2020 року [PERSON] звернувся до страховика з письмовим повідомленням про настання страхової події. Листом від 08.07.2020 вих. № 080720-02228/к/у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відмовив страхувальнику у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те що: страхувальник (водій застрахованого ТЗ) не виконав обов`язок пройти медичний огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому чинним законодавством України; страхувальник несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку без поважних на це причин; страхувальник не надав страховику всіх обов`язкових документів. Однак, з таким твердженням позивач не згоден, з огляду на наступне. За наслідками зазначеної ДТП відносно водія застрахованого ТЗ було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №416732, згідно якого водій [PERSON] керував т/з Audi A6, номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосування приладу Drager ARHJ-0266, результат огляду 0,71%. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2020 року провадження за адміністративним матеріалом про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю складу правопорушення. Згідно хіміко-токсилогічного аналізу сечі та крові на вміст наркотичних речовин та алкоголю проведеним КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром «ДОР», за результатами якого наркотичних речовин та алкоголю у [PERSON] не виявлено, що повністю спростовує результати проведеного огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу Drager ARHJ-0266, результат огляду 0,71 проміле. Таким чином, постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2020 року встановлено, що [PERSON] в момент дорожньо-транспортної пригоди не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також, після ДТП водій [PERSON] був госпіталізований до КЗ «ДМКЛ №16» ДОР» в відділення політравми за невідкладними показниками. Виписаний [PERSON] з лікарні КЗ «ДМКЛ № 16» ДОР» був 14 травня 2020 року із зазначенням продовжує хворіти та з рекомендацією продовжити лікування із зазначенням ліків, які необхідно приймати, а також звернутися за лікуванням до амбулаторного невропатолога за місцем мешкання. 14 травня 2020 року, це був день неділі - четверг, у зв`язку з чим [PERSON] перебував вдома на лікуванні та тільки у середу 20 травня 2020 року зміг звернутися особисто до страховика з письмовим повідомленням про настання страхової події. Сам позивач звернутися до страховика не мав можливості, так як з 11.05.2020 року перебував у відрядженні у м. Фастів Київської області на ДП ТОВ «ПУМФ «Стілвок» строком на 9 днів до 19.05.2020 включно. Слід зазначити, що ДТП відбулось в ніч з 08.05.2020 на 09.05.2020 та 09.05.2020 року і 10.05.2020 року є вихідним днем, а тому позивач не мав можливості звернутись в ці дні. Разом з тим, [PERSON] в момент ДТП, шляхом телефонного зв`язку було повідомлено страховика про настання страхового випадку, у свою чергу на місце ДТП страховик направив аварійного комісара, яким в свою чергу було зафіксована дорожньо-транспортна пригода. Враховуючи зазначене, [PERSON] був пропущений строк із зверненням до страховика з поважних причин, а саме у зв`язку з госпіталізацією до КЗ «ДМКЛ №16» ДОР» та продовженням лікуванням вдома. Крім цього, до страховика були наданні всі документи, які були наявні, як у позивача, так і у водія [PERSON] , постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська № 203/1648/20 та № 203/1649/20 були надані страховику пізніше, так як вони були прийняті 09 червня 2020 року. Таким чином, позивач вважає, що відмова страховика є протиправною. Так, як матеріальний збиток позивачу був завданий у розмірі 1 056 592,72 грн., натомість страхова сума дорівнює 900 000,00 грн., позивач вважає, що має право на отримання страхового відшкодування у розмірі 900\~000,00 грн. Крім того, позивач зазначає, що своїми неправомірними діями відповідачем [PERSON] було завдана моральна шкода, яка виразилась у порушенні сну, головному болі, швидкій втомлюваності, пасивності, зниженого настрою, пригніченості, нервозності, дратівливості, образливості, чутливості, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційної напруги, настороги, невпевненості в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога, а також в знищенні майна, позбавленні можливості користуватися транспортним засобом, витрачати час за зверненням за правовою допомогою. Моральну шкоду позивач оцінює в 5\~000,00 грн. Враховуючи викладене [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. 09 лютого 2021 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - Мамедової І.Р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» позовні вимоги [PERSON] не визнає з огляду на наступне. 27 листопада 2019 року між страховиком та позивачем було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 1815/19-Тз/Дп/10, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним транспортним засобом Audi A6, номерний знак [NUMBER] , вигодонабувач АТ «ОТП Банк». Уклавши договір, сторони погодили його умови, зокрема, права та обов`язки сторін (розділ 24), дії страхувальника в разі настання страхового випадку (розділ 25), виключення зі страхових випадків і обмеження страхування, причини відмови у виплаті страхового відшкодування (розділ 28). 08 травня 2020 року, о 23.30 год., в м. Дніпро мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ, під керуванням [PERSON] , який зіткнувся з припаркованим транспортним засобом Volvo, номерний знак [NUMBER] з напівпричепом Krone, номерний знак [NUMBER] . За наслідками даної ДТП відносно [PERSON] було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу Drager ARHJ-0266, результат огляду 0,71 ‰, в присутності двох свідків. Відеозаписом з нагрудного відеореєсратора поліцейського було зафіксовано, що [PERSON] не потребує медичної допомоги, огляд на стан сп`яніння [PERSON] проводився добровільно в присутності позивача та свідків, поліцейський пересвідчився в цілісності упаковки одноразової трубки технічного приладу, результат огляду підписаний [PERSON] без заперечень, [PERSON] підтвердив поліцейським, що вживав алкогольні напої. Отже, було встановлено, що водій застрахованого ТЗ [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння. Обов`язки, зазначені в Договорі страхування обов`язкові для виконання не тільки страхувальником, а й іншим особами, допущеними до керування застрахованим ТЗ, а їх невиконання тягне за собою наслідки у вигляді відмови у виплаті страхового відшкодування. Фіксація у присутності поліцейських обставин перебування [PERSON] у стані сп`яніння у протоколі про адміністративне правопорушення є достатнім доказом на підтвердження наявності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування та не перебуває у правовій залежності від результату розгляду судом адміністративного матеріалу щодо наявності чи відсутності у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає також, що суд при розгляді справи № 203/1649/20 не досліджував відеозапис з нагрудної камери поліцейського, зміст якого спростовує всі доводи позивача, [PERSON] не скористався запропонованою поліцейським можливістю пройти огляд у медичному закладі у присутності поліцейських у разі незгоди з результатом огляду. При цьому, страховик правом оскаржити постанову у справі № 203/1649/20 не наділений. Проведення дослідження на стан сп`яніння за власним зверненням [PERSON] без супроводу працівників Національної поліції та результат аналізу крові на алкоголь № 4630 від 09.05.2020 року об 11.10 год. (тобто через 11 годин після настання події) не спростовує встановлений факт перебування водія застрахованого ТЗ в стані алкогольного сп`яніння під час ДТП 08 травня 2020 року о 23.30 год. Прилад Drager ARHJ-0266 проходив калібрування 24.09.2019 року, що свідчить про належне здійснення перевірки та калібрування даного приладу. Страховик отримав письмове повідомлення про настання даної події лише 20 травня 2020 року, що свідчить про порушення п. 25.1.3 п. 25.1 Договору. Обставини неможливості подання страхувальнику письмової заяви про настання події у встановлений договором строк, зазначені позивачем у позовній заяві, не підтверджують поважності причин пропуску такого строку. Вважає, що посилання позивача на поважність пропуску такого строку є надуманими та безпідставними. При цьому, про існування документів про перебування позивача нібито у відрядженні та водія на лікуванні страховику стало відомо лише зі змісту позовної заяви. Вищезазначені дії/бездіяльність кваліфікується страховиком як невиконання страхувальником (позивачем) обов`язків, передбачених договором, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування та, відповідно, є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, страховик прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі погодженого сторонами Договору страхування з виключним дотриманням норм Цивільного кодексу та Закону України «Про страхування». Крім того, згідно умов договору страхування вбачається, що вигодонабувачем за договором є АТ «ОТП Банк». У зв`язку з викладеним у задоволенні позовної заяви [PERSON] просить відмовити. 22 лютого 2021 року від представника позивача - [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено наступне. Безпідставне посилання відповідача на докази нібито факту алкогольного сп`яніння водія взагалі не мають братись до уваги при вирішенні питання про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою та стягнення страхового відшкодування, так як факт того, що наркотичних речовин та алкоголю у [PERSON] не виявлено було встановлено постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. Обставини, встановлені постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2020 по справі № 203/1649/20, яка набрала законної сили, а саме те, що наркотичних речовин та алкоголю у [PERSON] не виявлено, повторного доведення не потребують. Твердження відповідача, що дослідження аналізу крові на алкоголь проведено не в порядку, передбаченому чинним законодавством України, є безпідставним. Дослідження проведено відповідно до вимог Інструкції. Більш того, аналіз проведено саме з відібраного матеріалу крові, що свідчить про достовірність результату проведеного аналізу. Вважає, що всі докази, надані відповідачем на підтвердження нібито перебування водія в стані алкогольного сп`яніння є лише спробою уникнути обов`язку страхового відшкодування. [PERSON] в момент ДТП, шляхом телефонного зв`язку було повідомлено страховика про настання страхового випадку, у свою чергу на місце ДТП страховик направив аварійного комісара, яким в свою чергу була зафіксована дорожньо-транспортна пригода. Позивач не мав можливості в інший спосіб подати письмове повідомлення про настання події, оскільки не мав форми встановленої страховиком. Звертає увагу, що позивач намагався знайти на сайті відповідача бланк встановленої форми, з метою дотримання умов договору, проте такого бланку на сайті не було. Позивач документально довів неможливість звернутись із повідомленням про настання події у строк встановлений договором, а тому позивачем сумлінно виконано умови договору. Позивач не заперечує щодо передачі страховику права власності на пошкоджений ТЗ, проте позивачем не було подано заяву про відмову від своїх прав на застрахований ТЗ, оскільки відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Звертає також увагу, що позивачем в повному обсязі виплачено борг Акціонерному товариству «ОТП Банк» за кредитним договором № 7000061938 від 07.12.2018 року, у зв`язку з цим вигодонабувач не має підстав для звернення до суду з вимогами про стягнення коштів на свою користь, оскільки заборгованість за кредитним договором відсутня. 12 березня 2021 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - Мамедової І.Р. до суду надійшло письмове заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено наступне. Доводи представника позивача зводяться до того, що оскільки суд своєю постановою від 09.06.2020 закрив провадження у справі № 203/1649/20 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за частиною 1 статті 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, то не можна вважати, що позивач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Однак, такі твердження не грунтуються на умовах укладеного між страховиком та позивачем Договору добровільного страхування наземного транспорту № 1815/19-Тз/Дп/10 від 27.11.2019, які є обов`язковими для виконання сторонами. Згідно п. 28.1. Договору, не підлягають відшкодуванню збитки, які сталися під час керування ТЗ страхувальником (іншою особою) у стані алкогольного сп`яніння. Було встановлено, що водій застрахованого ТЗ [PERSON] під час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. Як вбачається із запису з нагрудної камери патрульного поліцейського, який є додатком до протоколу ДПР18 № 416732, поліцейським було встановлено відсутність осіб, яким б було заподіяно тілесні ушкодження, в т.ч. було з`ясовано, що [PERSON] не потребує медичної допомоги, що він сам підтвердив на камеру. [PERSON] звернувся до 16 міської лікарні 09.05.2020 о 12:58 самостійно, в той час як огляд був проведений 09.05.2020 об 11:10 в КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей з стаціонаром» ДОР, тобто не у тому закладі, куди він був доставлений, як вважає представник позивача, відповідно до п. 14 Інструкції. Проходження такого огляду [PERSON] не є таким, що здійснений у порядку встановленому чинним законодавством, а такі дії [PERSON] свідчать про його намагання уникнути відповідальності як при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 203/1649/20, так і уникнути виконання обов`язків, встановлених Договором страхування. Також, поліцейськими на місці ДТП було повідомлено [PERSON] та позивача, що у разі незгоди з його результатами - огляд може бути проведено в медичному закладі в присутності поліцейських, проте такої незгоди висловлено не було. Факт ухвалення Кіровським районним судом постанови від 09.06.2020 року у справі № 203/1649/20 про закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення не свідчить про відсутність підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування з урахуванням наявності інших доказів, які підтверджують перебування [PERSON] у стані сп`яніння. Саме протокол про адміністративне правопорушення є достатнім доказом щодо невиконання Страхувальником (водієм) встановлених обов`язків та/або наявності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. Страховик прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі погодженою сторонами Договору страхування та з виключним дотриманням норм Цивільного кодексу та Закону України «Про страхування», що є підставою для відмови у задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - Мамедової І.Р. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Акціонерного товариства\~«ОТП Банк» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2020 року по справі № 203/1648/20 вбачається, що 08 травня 2020 року, о 23.30 год., в м. Дніпро, пл. Десантників, 1, біля електроопори 102, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Audi A6, номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб Volvo FH 420, номерний знак [NUMBER] з причепом Krone ADP 27, номерний знак [NUMBER] , який припаркував [PERSON] . При ДТП автомобіль Audi A6, номерний знак [NUMBER] , та транспортний засіб з причепом Krone ADP 27, номерний знак [NUMBER] , отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином [PERSON] порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 23). Вказана постанова набрала законної сили 20 червня 2020 року. Вказаною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн. Відповідно до положень\~ ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль Audi A6, номерний знак [NUMBER] , 2016 року випуску, на момент ДТП, тобто станом на 08 травня 2020 року, належав на праві власності позивачу [PERSON] , що підтверджувалось учасниками справи, а тому на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України наведені обставини не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. При цьому, в момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілем Audi A6, номерний знак [NUMBER] , керував відповідач - [PERSON] , який є сином позивача. Майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу автомобіля Audi A6, номерний знак [NUMBER] , 2016 року випуску, були застраховані [PERSON] у Приватному акціонерному\~товаристві «Страхова\~компанія «Арсенал\~Страхування» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № 1815\\19-Тз\\Дп\\10 від 27 листопада 2019 року, строком з 07 грудня 2019 року по 06 грудня 2020 року, вигодонабувач - Акціонерне товариство\~«ОТП Банк»,\~страхова сума\~за перший\~рік дії\~договору складає\~900\~000,00\~грн.\~(а.с.\~7-19). Згідно вказаного договору страховими ризиками є: викрадення (п. 22.2.1), збитки внаслідок ДТП (п. 22.2.2) та збитки внаслідок інших подій (п. 22.2.3). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 20 травня 2020 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 119). Вказана заява в той же день була отримано страховиком, що визнавалось стороною відповідача. Однак, листом № 080720-02228/к/у від 08 липня 2020 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування за заявленим випадком, у зв`язку з невиконанням страхувальником обов`язків, передбачених договором, посилаючись на те, що: компетентними органами було встановлено, що водій застрахованого ТЗ [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння, проведення дослідження на стан сп`яніння за власним зверненням [PERSON] до КНП «Міська клінічна лікарня №16» та результат аналізу крові на алкоголь № 4630 від 09.05.2020 року о 11.10 (тобто через 11 годин після настання події) не спростовує встановлений факт перебування водія застрахованого ТЗ [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння під час ДТП 08.05.2020 о 23.30, дослідження проведено не в порядку, передбаченому чинним законодавством, а отже [PERSON] не виконав обов`язок пройти медичний огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому чинним законодавством; страховик отримав письмове повідомлення про настання даної події лише 20 травня 2020 року, що свідчить про порушення п.п. 25.1.3 п. 25.1 Договору; надано недостовірну інформацію в розділі «пояснення водія», що свідчить про порушення п.п. 25.1.10 п. 25.1 Договору, а також не надано страховику всіх обов`язкових документів, передбачених п. 26.1 Договору (а.с. 20-21). Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Не погоджуючись з відмовою у виплаті страхового відшкодування, у жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. При цьому, позивач обрав такий спосіб захисту свого права: позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування позивач пред`явив до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», а позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди до [PERSON] . Згідно Висновку експертного дослідження автотоварознавця № 293/20А з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТС, складеного 24 вересня 2020 року судовим експертом [PERSON] , вбачається, що матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Audi\~A6,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~в результаті\~його пошкодження\~при ДТП\~складає 1\~056\~592,72\~грн. (а.с. 29-35). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхового відшкодування у розмірі 900\~000,00 грн. суд виходить з наступного. Відносини у сфері страхування регулюються Законом України «Про страхування» від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР, який спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, а також главою 67 ЦК України. Частиною 2 статті 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Аналогічні положення закріплені також п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України. Разом з\~цим,\~у частині\~1\~статті 26\~Закону України\~«Про страхування»\~визначені підстави\~для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування. Так, згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про страхування» умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. У пункті 28.1 розділу 28 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 1815\\19-Тз\\Дп\\10 від 27 листопада 2019 року укладеного між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було обумовлено, що не підлягають відшкодуванню збитки, які стались під час керування ТЗ страхувальником (іншою особою) у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних, токсичних речовин чи медичних препаратів, протипоказаних (законом виробником згідно з інструкцією використання такого препарату) при керуванні ТЗ, а також збитки, які сталися під час керування ТЗ особою, яка не мала посвідчення на право управління ТЗ відповідної категорії. Судом встановлено, що 09 травня 2020 року відносно [PERSON] , крім протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, було складено також і протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 416732, в якому зазначено, що 08 травня 2020 року, о 23.30 год., у м. Дніпрі, на площі Десантників, 1, водій [PERSON] керував транспортним засобом Audi A6, номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager ARHJ-0266, результат огляду 0,71‰, огляд проводився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність (а.с. 112). Однак, постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2020 року по справі № 203/1649/20 провадження за адміністративним матеріалом про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито за відсутністю складу правопорушення (а.с. 22). Вказана постанова набрала законної сили 20 червня 2020 року. У вказаній постанові зазначено, що згідно хіміко-токсилогічного аналізу сечі та крові на вміст наркотичних речовин та алкоголю проведеним КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром «ДОР», за результатами якого наркотичних речовин та алкоголю у [PERSON] не виявлено, що повністю спростовує результати проведеного огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу Drager ARHJ-0266, результат огляду 0,71 проміле. Представник позивача під час розгляду вказаної справи наполягав на тому, що факт того, що наркотичних речовин та алкоголю у [PERSON] не виявлено було встановлено постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2020 року по справі № 203/1649/20, яка набрала законної сили, а тому вказаний факт повторного доведення не потребує. З цього приводу слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З викладеного вбачається, що обставини, встановлені постановою Кіровського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~09\~червня 2020\~року по\~справі №\~203/1649/20,\~можуть бути\~у загальному\~порядку спростовані\~ Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування». Крім того слід враховувати, що у частині 5 ст. 82 ЦПК України не йдеться про встановлення обставин у справі про адміністративне правопорушення, яка не є адміністративною справою , а тому підстав для застосування вказаної процесуальної норми для оцінки фактів, які мають суперечливий характер, судом не встановлено. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В даному випадку в рамках розгляду даної цивільної справі постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2020 року по справі № 203/1649/20, якою було закрито провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю складу правопорушення, досліджується та оцінюється судом в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством, з урахуванням всіх інших наявних у справі доказів, у їх логічному взаємозв`язку та сукупності. Розглядаючи дану справи суд виходить з того, що сам по собі факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення № 203/1649/20 та не притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не спростовує факту перебування відповідача у стані сп`яніння під час керування застрахованим транспортним засобом, та не є підставою для звільнення особи від цивільно-правової відповідальності. Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2019 року по справі № 569/6516/15-ц. Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Так, з наявних у справі матеріалів судом встановлено, що після події ДТП, що мала місце 08 травня 2020 року о 23.30 год., на площі Десантників, 1 у м. Дніпрі, водію автомобіля Audi A6, номерний знак [NUMBER] , - [PERSON] працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що [PERSON] погодився. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~266\~КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. [PERSON] у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, о 00.10 год. 09 травня 2020 року, пройшов огляд на стан сп`яніння на місці ДТП із застосуванням приладу Drager ARHJ-0266, результат огляду виявився позитивним - 0,71‰, що підтверджується чеком Drager, тест № 1732 (а.с. 113), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області (а.с. 114), письмовими поясненнями свідка [PERSON] від 09 травня 2020 року (а.с. 115), письмовими поясненнями свідка [PERSON] від 09 травня 2020 року (а.с. 116), рапортом командира взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції від 09 травня 2020 року (а.с. 117), а також наявним в матеріалах справи диском з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського DM 4585 (а.с. 111). У частині 3 статті 266 КУпАП закріплено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. З наявного\~в матеріалах\~справи диску\~з відеозаписом\~з нагрудного\~відеореєстратора поліцейського\~DM\~4585\~вбачається,\~що [PERSON] \~09\~травня 2020\~року після\~проходження огляду\~на стан\~алкогольного сп`яніння\~з використанням\~спеціальних технічних\~засобів на\~місці зупинки\~не висловлював\~незгоди з\~результатом такого\~огляду та\~не виявляв\~бажання разом\~з працівниками\~поліції пройти\~огляд на\~стан алкогольного\~сп`яніння в\~закладі охорони здоров`я, хоча працівником поліції [PERSON] повідомлялось про його право у разі незгоди з результатом огляду, проведеним на місці зупинки, проїхати разом з працівниками поліції в заклад охорони здоров`я для проходження\~огляду на\~стан сп`яніння. Перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння\~працівником поліції\~було продемонстровано\~ [PERSON] \~цілісність упаковки\~одноразової трубки\~для огляду\~за допомогою\~приладу Drager\~ARHJ-0266. Більш того, [PERSON] при спілкуванні з працівником поліції не заперечував та визнавав той факт, що вживав алкогольні напої. У зв`язку з викладеним, суд не приймає до уваги та відхиляє як такі, що не відповідають дійсності, твердження позивача, наведені у позовній заяві про те, що з результатом огляду на прилад Drager ARHJ-0266 [PERSON] не погодився та перед проведенням огляду працівник поліції не перевіряв цілісність упаковки одноразової трубки для огляду за допомогою приладу Drager ARHJ-0266, оскільки вони повністю спростовуються наявним в матеріалах справи диском з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського DM 4585. В обгрунтування неперебування [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння в момент ДТП 08 травня 2020 року, о 23.30 год., позивачем надано Хіміко-токсичний аналіз сечі та крові на вміст алкоголю, виданий КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром «ДОР», з якого вбачається, що взяття біоматеріалу для аналізу відбувалось 09 травня 2020 року, об 11.10 год., результат аналізу крові на алкоголь 0 ‰, алкалоїди не виявлено (а.с. 25). Стосовно наданого позивачем Хіміко-токсичного аналізу сечі та крові на вміст алкоголю, виданого КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром «ДОР», суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше\~двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у\~закладі охорони\~здоров`я\~та складення\~висновку за\~результатами огляду\~проводиться в присутності поліцейського. Однак, огляд [PERSON] проводився без присутності поліцейського, що вбачається з відповіді Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради № 347 від 16 червня 2020 року, в якій зазначено, що [PERSON] 09 травня 2020 року звернувся до лікаря самостійно, аналіз крові на алкоголь від 09.05.2020 року в 11.10 год. № 4630 - 0 ‰ (а.с. 179). Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Аналогічні порядок передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція), згідно п. 4 розділу ІІІ якої зазначено, що метою огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Згідно п. 17 розділу ІІІ Інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Як встановлено в судовому засіданні, наведені положення Інструкції також були порушені. Крім того, судом встановлено, що взяття у [PERSON] біоматеріалу для хіміко-токсичного аналізу відбувалось 09 травня 2020 року, об 11.10 год., тобто через одинадцять годин після події ДТП та проходження [PERSON] огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП, що є грубим порушенням вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП та є підставою вважати такий огляд недійсним. За таких обставин слід дійти висновку, що оскільки наданий позивачем Хіміко-токсичний аналіз сечі та крові на вміст алкоголю, виданий КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром «ДОР», проведений та складений з порушенням порядку визначеного КУпАП та Інструкцією, його треба вважати недійсним, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги вказаний Хіміко-токсичний аналіз сечі та крові в якості доказу. Більш того, вказаний висновок хіміко-токсичного дослідження свідчить лише про те, що [PERSON] не перебував в стані алкогольного сп`яніння 09 травня 2020 року, об 11.10 год., та жодним чином не підтверджує того факту, що [PERSON] не перебував в стані алкогольного сп`яніння в момент ДТП 08 травня 2020 року о 23.30 год. У зв`язку з викладеним, оскільки [PERSON] у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, добровільно о 00.10 год. 09 травня 2020 року, пройшов огляд на\~стан сп`яніння\~на місці\~ДТП із\~застосуванням приладу\~Drager\~ARHJ-0266,\~результат якого\~виявився позитивним\~-\~0,71‰,\~з яким\~ [PERSON] \~погодився,\~не заперечуючи,\~що вживав\~алкогольні напої,\~а також\~не виявляв\~бажання разом\~з працівниками\~поліції пройти\~огляд на\~стан алкогольного\~сп`яніння в\~закладі охорони здоров`я, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи знайшов підтвердження факт того, що в момент ДТП 08 травня 2020 року, о 23.30 год., [PERSON] керував автомобілем Audi A6, номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння. У пункті 24.3.4 розділу 24 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 1815\\19-Тз\\Дп\\10 від 27 листопада 2019 року було обумовлено, що страховик має право відмовити в виплаті страхового відшкодування на підставі розділу 28 цього Договору. Отже,\~оскільки в\~момент ДТП,\~тобто 08\~травня 2020\~року,\~о 23.30\~год.,\~ [PERSON] \~керував автомобілем Audi A6, номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, то з урахуванням положень п. 28.1 розділу 28 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 1815\\19-Тз\\Дп\\10 від 27 листопада 2019 року завдані внаслідок цього ДТП збитки не підлягають відшкодуванню Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування», а отже на цій підставі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» правомірно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування. Щодо порушення позивачем строку надання страховику повідомлення про страховий випадок слід зазначити наступне. Як вже було зазначено вище, дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Audi A6, номерний знак [NUMBER] , та Volvo FH 420, номерний знак [NUMBER] з причепом Krone ADP 27, номерний знак [NUMBER] , сталась 08 травня 2020 року, о 23.30 год. У пункті 25.1.3 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 1815\\19-Тз\\Дп\\10 від 27 листопада 2019 року укладеного між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було обумовлено, що в разі настання передбаченої у п. 22.2 Договору події страхувальник зобов`язаний протягом 3-х робочих днів з моменту настання події письмово сповістити про це страховика шляхом надання повідомлення про страховий випадок встановленої страховиком форми. У випадку, коли виконання вказаних вимог було неможливим, страхувальник повинен довести це документально. Згідно з п. 25.2 даного Договору, обов`язки страхувальника, вказані у п. 24.2, 25.1 цього договору, за виключенням п. 24.2.1 24.2.3, 24.2.6, 24.2.7, 24.2.10 24.2.18 договору, в однаковій мірі розповсюджуються на осіб, що допущені до керування застрахованим ТЗ на законних підставах. Порушення вказаними особами цих вимог тягне за собою ті ж наслідки, що і невиконання їх страхувальником. У частині 1 статті 628 ЦК України закріплено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Подія ДТП сталась 08 травня 2021 року, о 23.30 год. При цьому, 09, 10 та 11 травня 2020 року були неробочими днями, а тому [PERSON] або [PERSON] згідно умов Договору добровільного страхування наземного транспорту зобов`язані були звернутись до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з письмовою заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, у строк до 14 травня 2020 року включно. При цьому, згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Однак, з заявою про настання події,\~що має\~ознаки страхового\~випадку за\~договором добровільного\~страхування транспортного\~засобу [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» лише 20 травня 2020 року, чим порушив вимоги п. 25.1.3 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 1815\\19-Тз\\Дп\\10 від 27 листопада 2019 року. В обгрунтування неможливості у триденний термін з моменту настання події письмово сповістити про це страховика шляхом надання повідомлення про страховий випадок встановленої страховиком форми позивач посилався на те, що [PERSON] після ДТП був госпіталізований до КЗ «ДМКЛ № 16» з продовженням лікування вдома, а [PERSON] з 11 травня 2020 року по 19 травня 2020 року перебував у відрядженні у м. Фастів Київської області. Так, з Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3310/438 вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ «ДМКЛ № 16» ДОР» з 09 травня 2020 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гострий період, закрита травма грудної клітини, та був виписаний 14 травня 2020 року (а.с. 24). У вказаній виписці [PERSON] було рекомендовано лікування у невропатолога амбулаторно за місцем мешкання. Однак, матеріали справи не містять жодних доказів того, що після виписки 14 травня 2020 року з КЗ «ДМКЛ № 16» ДОР» [PERSON] продовжував перебувати на лікарняному до 20 травня 2020 року та не мав можливості до 20 травня 2020 року звернутись до Приватного акціонерного\~товариства «Страхова\~компанія «Арсенал\~Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, в матеріалах справи містяться документи, з яких вбачається, що позивач [PERSON] у період з 11 травня 2020 року по 19 травня 2020 року перебував у відрядженні у м. Фастів Київської області в ДП ТОВ «ПУМФ «СТІЛВОК», що підтверджується наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсет Груп» № 4-к від 08 травня 2020 року (а.с. 26) та посвідченням про відрядження (а.с. 27). Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що перебування позивача у відрядженні у період з 11 по 19 травня 2020 року не свідчить про те, що він позбавлений можливості виконати свій обов`язок за договором добровільного страхування наземного транспорту № 1815\\19-Тз\\Дп\\10 від 27 листопада 2019 року та подати до Приватного акціонерного\~товариства «Страхова\~компанія «Арсенал\~Страхування» письмову заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку, у зв`язку з чим суд зазначає, що наведений факт не розцінюється як поважна причина пропуску строку звернення. Слід зауважити, що перебуваючи у відрядженні позивач мав об`єктивну можливість зв`язатися зі страховиком будь-якими засобами зв`язку для погодження порядку та форми звернення з заявою. Крім того, Умови договору добровільного страхування наземного транспорту № 1815\\19-Тз\\Дп\\10 від 27 листопада 2019 року не містять умови про те, що письмове звернення страхувальника протягом 3-х робочих днів з моменту настання події з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, обов`язково має відбуватись за особистим зверненням до одного з офісів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування». За таких обставин слід констатувати, що ні позивач, ні [PERSON] не були позбавлені можливості направити у встановлений договором строк заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку, за допомогою засобів поштового зв`язку чи електронною поштою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач щодо неможливості у встановлений договором строк подати страховику письмову заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку, не підтверджують поважність причин пропуску такого строку. Крім того, суд також звертає увагу, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у своєму відзиві на позовну заяву заперечувало факт того, що при зверненні 20 травня 2020 року з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, подавались документи на підтвердження поважності причин пропущення строку подання цієї заяви. Але, стороною позивача не надано документів на підтвердження того, що такі документи подавались 20 травня 2020 року Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування», хоча пунктом 25.1.3 Договору добровільного страхування наземного транспорту встановлений обов`язок страхувальника довести документально неможливість звернення з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, у встановлений договором строк. У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 615 ЦК України). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Аналогічні положення містяться також і в Договорі добровільного страхування наземного транспорту № 1815\\19-Тз\\Дп\\10 від 27 листопада 2019 року, згідно п. 28.4.4 якого страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку без поважних на це причин або створював страховикові перешкоди у визначенні обставин страхового випадку та розміру збитків. Отже,\~у зв`язку\~з несвоєчасним\~повідомленням страхувальником\~про настання\~страхового випадку Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» мало право відмовити позивачу у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи все вищенаведене, оцінивши всі наявні у справі докази, оскільки в\~момент ДТП,\~тобто 08\~травня 2020\~року,\~о 23.30\~год.,\~ [PERSON] \~керував автомобілем Audi\~A6,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~в стані\~алкогольного сп`яніння,\~а також\~з урахуванням\~того,\~що несвоєчасно\~було повідомлено\~страхувальником про\~настання страхового\~випадку,\~суд приходить\~до переконливого\~висновку,\~що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» правомірно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з порушенням умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № 1815\\19-Тз\\Дп\\10 від 27 листопада 2019 року, тому і підстави для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхового відшкодування у розмірі 900\~000,00 грн. відсутні, а отже у задоволенні позовних вимог [PERSON] в цій частині слід відмовити. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відмова у задоволенні позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхового відшкодування, не позбавляє позивача права на підставі статті 1166 ЦК України звернутись до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, безпосередньо до [PERSON] , як особи, яка своїми неправомірними діями пошкодила майно позивача - автомобіль Audi A6, номерний знак [NUMBER] , тобто завдала позивачу матеріальну шкоду. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на\~його користь моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;\~ 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. У\~статті 1167 ЦК України зазначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Стаття 23 ЦК України, передбачає можливість відшкодування моральної шкоди завданої особі внаслідок пошкодження її майна, тобто майна власником якого є ця особа. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є особою, яка потерпіла внаслідок винних дій [PERSON] , який скоїв дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив майно позивача автомобіль Audi A6, номерний знак [NUMBER] , якому протиправними діями [PERSON] були спричинені механічні пошкодження. Вказаний автомобіль належить позивачу на праві приватної власності. За таких обставин суд вважає, що позивач як власник пошкодженого майна має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля.\~ Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує те, що ДТП, внаслідок якого майно позивача - автомобіль Audi A6, номерний знак [NUMBER] , був пошкоджений, сталось з вини [PERSON] , у зв`язку з чим змінився звичний уклад життя позивача, він зазнав вимушених змін, зазнав негативних емоцій та стресу внаслідок знищення його майна, яке має значну вартість, був позбавлений можливості використовувати автомобіль для задоволення власних потреб з моменту ДТП та по теперішній час оскільки автомобіль не відремонтований, які знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП та протиправними діями [PERSON] , а також слід врахувати, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП є значною та згідно висновку експертного дослідження авто-товарознавця № 293/20А від 24 вересня 2020 року становить 1\~056\~592,72 грн. Враховуючи встановлені обставини, виходячи з засад розумності, справедливості та об`єктивності суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача [PERSON] 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Оскільки у задоволенні позовних вимог [PERSON] , пред`явлених до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування судом відмовлено, то витрати [PERSON] по сплаті судового збору в цій частині підлягають віднесенню на сторону позивача. Оскільки позовні вимоги [PERSON] , пред`явлені до [PERSON] задоволені на загальну суму 5\~000,00 грн., то з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 840,80 грн. (у мінімальному розмірі для цих позовних вимог). На підставі ст.ст. 15, 16, 23, 628, 629, 979, 988 ЦК України, ст.ст. 8, 20, 26 Закону України «Про страхування», та

Outcome: partial