Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності №11 від 06.04.2018 року, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно позовної заяви, 13.06.2009 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №106. Від шлюбу в них є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Представник позивачки вказує, що сімейне життя між сторонами поступово, протягом останніх п'яти років погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб, сім'ю і плани на життя. Також представник позивачки у позові зазначає, що сторони не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідач своєю поведінкою у сім'ї принижує дружину, часто вчиняє сварки, дебоші та здійснює фізичне і психологічне насильство. Такі відносини між сторонами, на думку представника позивачки, є недопустимими, оскільки несуть загрозу життю, здоров'ю [PERSON] та її дитини. Також зазначає, що майнових спорів між сторонами немає. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені її представником позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб без надання строку на примирення оскільки справа тривалий час перебуває на розгляді у суді. Представник позивачки підтримала позицію своєї довірительки, а також зазначила, що на її думку, аналізуючи поведінку відповідача, вона вважає, що останній не вірно розуміє призначення шлюбу в цілому, оскільки за його словами він користується правами, а його дружина при цьому має лише обов'язки. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та не погоджується на розірвання шлюбу. Свою позицію обґрунтував тим, що той факт, що вони з позивачкою тривалий час проживають окремо не є підставою для розірвання шлюбу. Вважає, що вказані у позовній заяві обставини є наклепом на нього зі сторони представника позивачки [PERSON], яка хоче розлучити їхню сім'ю. Крім того, відповідач у судовому засіданні процитував норми Конституцію України та Біблії щодо поняття «сім'я», «подружжя», а також вказав, що позивачка неправильно виховує їхню спільну доньку, а тому ним позовні вимоги не визнаються. Ухвалою суду від 02.05.2018 року прийнято заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того, ухвалою суду від 12.10.2018 року заявлений відповідачем [PERSON] відвід головуючому судді ухвалено вважати необгрунтованим та передано для розгляду іншому судді, у зв'язку з чим провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід судді. Ухвалою від 16.10.2018 року в задоволенні заяви відповідача про відвід судді Нетішинського міського суду Базарника Б.І. у даній справі - відмовлено. Ухвалою суду від 26.10.2018 року провадження в цивільній справі поновлено. Будь-які клопотання та заяви до початку судового розгляду справи по суті від сторін не надходили. Відповідач свого відзиву або заперечень на позов до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], сторони по справі зареєстрували шлюб 13.06.2009 року у відділі РАЦС Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №106. Від шлюбу останні мають доньку [PERSON], [INFO]. В силу вимог ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 704,80 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved