Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

У жовтні 2018 року ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КУРЯЖСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , в якій просить зобов`язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності на нежитлове приміщення № ХХІІ , розташованого на 9 поверсі 2-ї блок - секції житлового будинку [ADDRESS] , шляхом демонтажу самовільно вставлених дверей до нежитлового приміщення, або шляхом надання безперешкодного доступу до приміщення та звільнення приміщення від належних їм речей, а судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідачів. В обґрунтування вимог позову зазначено, що Приватне акціонерне товариство «Куряжський домобудівельний комплекс» є власником нежитлового приміщення №ХХІІ , розташованого на 9 поверсі 2-ї блок-секції житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею: 7,8 кв.м. Однак, на даний час його самовільно займають громадяни [PERSON] та [PERSON] , які порушують права позивача на володіння, користування та розпорядження майном. Більше того, було самовільної встановлено двері із замком, що саме і становить перешкоду для доступу до нежитлового приміщення. Ключі від дверей знаходяться у [PERSON] та [PERSON] , з цього випливає той факт, що розпорядниками даних дверей є відповідачі. Відтак, доступу до власного нежитлового приміщення позивач не має, цим приміщенням фактично користуються відповідачі. Керівництву об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Набержний-4», яке здійснює управління вказаним багатоквартирним будинком, достовірно відомо, що нежитлове приміщення самовільно зайняте членами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) та неодноразово АТ «КДБК» вимагало від керівництва ОСББ скористатись наданими законом правами для захисту прав і законних інтересів АТ «КДБК» як власника нежитлового приміщення, однак усі ці вимоги були проігноровані. Покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, згідно з роз`ясненнями наданими Верховним Суцдом України в листі від 01 квітня 2014 року, можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права. 26 січня 2018 року комісією, створеною на виконання наказу голови правління АТ «КДБК» №15 від 10.01.2018, із залученням старшого дільничного офіцера поліції Кухтіна С.П. , інженера Холодногірської філії КП «Харківські теплові мережі» Фесенко О.В. , представника Пісочинської селищної ради Мельника М.І. та голови правління ОСББ «Набережний-4» Демченко Л.Д. було проведено перевірку стану нежитлового приміщення та встановлено, що його самовільно у незаконний спосіб займають відповідачі. Зокрема, 06.07.2018 позивачем було направлено на адреси відповідачів досудові вимоги з вимогою добровільно звільнити нежитлове приміщення. Так, [PERSON] з незрозумілих причин не одержано досудової вимоги про що свідчить повернене позивачу поштове відправлення з відповідними відмітками поштового відділення, тоді як [PERSON] отримано досудовому вимогу 09.07.2018, але вимога була проігнорована. З огляду на приведені докази, позивач суд відновити порушене його права на володіння, користування та розпоряджання майном. 05 листопада 2018 року та 08 листопада 2018 року на адресу Харківського районного суду Харківської області надійшли інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів [PERSON] та [PERSON] відповідно, отримана в порядку частини шостої статті 187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначення слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи від представника позивача - Легейда О.О., який діє на підстав довіреності від 16.01.2019 №10, міститься заява, в якій останній просить розглядати справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили. Відзивів на позов не надавали. Будь-яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило. Від представника третьої особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Набережний-4» в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд даної справи у відсутність представник ОСББ. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на приведене та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, які повідомлялись про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до частин другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо об`єкта нерухомого майна, позивачу на праві приватної власності належить нежитлове приміщення № ХХІІ на 9 поверсі 2-ї блок - секції, загальною площею 7,8 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). У відповідності до наказу №15 голови правління Приватного акціонерного товариства «Куряжський домобудівельний комплекс» від 10.01.2018 створено комісію з перевірки нежитлових приміщень, зокрема, у житловому будинку по [ADDRESS] , які знаходяться у власності АТ «КДБК», та виявлення осіб, які самовільно зайняли приміщення (а.с.17). Так, до складу ввійшли: начальник служби економічної безпеки Волокітін В.А. - голова комісії, та члени комісії - начальник відділу продажів Бомбік Ю.В. , інспектор служби економічної безпеки Тижненко О.В., юрисконсульт Туренко В.А. , представник правління ОСББ ( за узгодженням з головою правління). Згідно з п.2 акту комісії з перевірки фактичного стану можливості доступу до нежитлових приміщень та встановлення осіб, які самовільно зайняли нежитлові приміщення у житловому будинку по [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] самовільно зайняти нежитлове приміщення на у 2 блок-секції на 9 поверсі №ХХІІ, загальною площею 7,8 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , встановлено двері (а.с.16). 08 липня 2018 року за вих.№680 та №681 головою правління Приватного акціонерного товариства «Куряжський домобудівельний комплекс» направлено [PERSON] та [PERSON] вимоги щодо звільнення нежитлового приміщення № ХХІІ на 9 поверсі 2-ї блок - секції, загальною площею 7,8 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 12, 13, 14, 15). Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Позивачу на праві приватної власності належить нежитлове приміщення № ХХІІ на 9 поверсі 2-ї блок - секції, загальною площею 7,8 кв.м., розташоване за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, Набережний в`їзд , буд. 4. Відповідно до вимог статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідачі самовільно утримують нежитлове приміщення, що належить позивачу, встановили двері із замком, чим перешкоджають законному праву позивача на володіння, користування та розпорядження спірним нежитловим приміщенням. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В ході судового розгляду справи відповідачі до суду не з`явилися, не надали жодного доказу в підтвердження знаходження у вільному доступі спірного нежитлового приміщення. Згідно до вимог частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини другої статті 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковими для неї. Оцінюючи надані суду і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що представником позивача доведені обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню з кожного в рівних частинах судовий збір у розмірі 1762 гривень, який було сплачено позивачем за подання зазначеного позову до суду відповідно до платіжного доручення №8030 від 04 липня 2018 року.

Outcome: approved