Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 04 листопада 1995 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. З початку спільне з відповідачем життя складалось добре, однак, з часом у сторін почали виникати непорозуміння у звязку з тим, що сторони мають різні погляди на життя та родину. В лютому 2016 року сторони припинили проживати разом і вести спільне господарство. Зазначила, що більше року сторони практично не спілкуються. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно до ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.\~\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 листопада 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1295, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-КИ № 343184, виданим 04 листопада 1995 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя та родину, у звязку з чим в сімї виникали непорозуміння. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з лютого 2016 року. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved