Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом який мотивує тим, що квартира, яка знаходиться за адресою: м.Запоріжжя вул.Козака Бабури (колишня Жукова)[ADDRESS], належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2001 року. В зазначеній квартирі зареєстровані її онука куліш В.В., [INFO], правнук [PERSON], [INFO] та її син відповідач [PERSON], який з 2015 року по теперішній час в спірній квартирі не мешкає, виїхав до Російської Федерації, звязку з ним немає, адреса його постійного мешкання їй не відома. Майна відповідача в квартирі немає, оплату за житлово-комунальні послуги відповідач не здійснює, перешкод в користуванні квартирою вона відповідачу не чинила.Оскільки до теперішнього часу відповідач добровільно не знявся з реєстрації, вона вимушена нести додаткові витрати у зв'язку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням спірної квартири, оскільки він зареєстрований в квартирі формально, фактично за місцем своєї реєстрації не проживає з 2015 року, реєстрація відповідача в спірній квартирі порушує права та законні інтереси позивача, як власника квартири, зокрема, вона вимушена нести додаткові витрати у зв'язку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою від 09.11.2018 року за даним позовом у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. Ухвалою від 14.12.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, про слухання справи сповіщався у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] (колишня Жукова) в м.Запоріжжі відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 03.10.2001 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3714, належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] 08.10.2001 року право власності [PERSON] на вказану квартиру зареєстроване у у встановленому законом порядку. У вказаній квартирі з 19.06.2007 року по теперішній час зареєстрований син позивача [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожний окремо пояснили, що вони є колишньою сусідкою та сусідкою відповідно позивача, знають родину позивача тривалий час, спілкуються. Відповідач [PERSON], який є сином позивачки, близька 4-5 років назад назад виїхав з квартири, де мешкав, до Російської Федерації на заробітки і з цього часу в спірній квартирі не проживає і не користується нею, його речей в квартирі немає. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або його користування. Зясувавши всебічно, повно та обєктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозвязку і достатності, їх належність, допустимість та достовірність, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] Так,\~суд виходить\~з того,\~що відповідач\~[PERSON],\~який є\~сином позивача,\~тривалий час\~(з\~2015 року) в спірній квартирі не мешкає, за власним\~бажанням та\~волевиявленням постійно\~мешкає за\~іншою адресою,\~його особисті речі в квартирі відсутні, будь-яких перешкод з боку позивача в користуванні спірною квартирою, зокрема, що позивач не впускав відповідача до квартири і він не мав вільного доступу до квартири, створював умови які б унеможливлювали його проживання, судом не\~встановлено,житлово-комунальні послуги не сплачує, однак з реєстраційного обліку не знявся. При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення та відзиву на позов не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Належних та допустимих доказів тому, що він не втратив інтерес до спірної квартири, бажає там мешкати, але з поважних причин не може цього зробити, суду не надав. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і такими, що підлягають \~задоволенню, тому що її інтереси \~порушені, вона не має змоги вільно користуватися належним їй майном за своїм розсудом, а відповідач тривалий строк понад один рік не користується спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає. \~ На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved