Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за мировою угодою. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 13 грудня 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська була винесена ухвала про затвердження мирової угоди від 12.12.2012 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, за якою [PERSON] визнала заборгованість перед позивачем та зобов'язалася до 28.02.2013 повернути [PERSON] суму боргу в розмірі 900 доларів США. Однак в порушення п.2 укладеної між сторонами мирової угоди в строк до 28.02.2013 [PERSON] повернула [PERSON] лише частину грошових коштів у розмірі 500 доларів США, чим порушила взяті на себе зобов'язання. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь за мировою угодою грошові кошти у розмірі 400 доларів США із урахуванням 3 % річних від вищезазначеної суми, а саме 141, 05 грн., а всього 4481,05 грн. та судові витрати по справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, представником позивача надана заява з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 13 грудня 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська визнано мирову угоду між сторонами у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, за якою [PERSON] до 28 лютого 2013 року зобов'язалася повернути [PERSON] суму боргу в розмірі 900 доларів США. В строк до 28 лютого 2013 року [PERSON] борг не повернула, чим порушила свої зобов'язання. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, 3% річних від простроченої суми складає 141,05 грн. з наступного розрахунку: 4340 грн. х 0,25 % х 13 місяців : 100 = 141,05 грн. Отже сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] складає - 4481 грн. 05 коп. На підставі викладеного, враховуючи, що між сторонами існували грошові зобов'язання, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved