Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

У жовтні 2018 р. позивач [PERSON], в особі представника - адвоката [PERSON], звернувся до суду з позовом до Воронцівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. На обґрунтування позову позивач вказав, що [INFO] р. року померла його мати - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,40 га, яка розташована на території Воронцівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку [NUMBER] Посилаючись на те, що інших спадкоємців після померлої [PERSON] немає, а він прийняв спадщину після смерті матері, так як був зареєстрований та проживав на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем та не відмовився від спадщини протягом 6-ти місяців після її смерті, проте нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю у нього оригіналу державного акту про право приватної власності на вказану земельну ділянку, просить про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності з підтриманням своїх позовних вимог. Представник відповідача - Воронцівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, в судове засідання не з'явився. До суду подано заяву за підписом сільського голови, якою відповідач визнав заявлені вимоги позивача, не заперечував проти їх задоволення судом, просив суд розглядати справу в їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно матеріалів спадкової справи № 131/2018, до майна померлої [INFO] р. [PERSON], [INFO], остання померла [INFO] р. у с. Червоноволодимирівка Новоодеського району Миколаївської області у віці 52 років (свідоцтво про смерть [NUMBER] 25.09.2018 р. позивач [PERSON] звернувся до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53431548 від 25.09.2018 р., відомості щодо наявності заповіту, спадкового договору після смерті [PERSON] відсутні. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53431508 від 25.09.2018 р., відомості щодо наявності спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження [NUMBER] Заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] від будь-яких інших осіб, а також відомостей про існування осіб, що мали б право на обов'язкову частку у спадщині, матеріали спадкової справи не містять та судом не встановлені. Згідно довідки Воронцівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області № 237/02/07-04 від 13.08.2018 р., на день смерті [PERSON] в [ADDRESS], був зареєстрований та проживав [PERSON], з 1998 року по теперішній час. Згідно з копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], у власності [PERSON] перебувала у власності земельна ділянка загальною площею 10,40 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Воронцівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на землю. За правилами ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За положеннями ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За правилами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець за законом після померлої [PERSON], відповідно до вимог ст.ст.1218, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268-1270 ЦК України, як спадкоємець першої черги, набув права спадкування спадщини померлого, проте позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину шляхом оформлення у нотаріальній конторі у зв'язку із відсутністю оригіналу державного акту на землю. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст.55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь - які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть бути захищені у суді. Ст.ст. 15-16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист, в тому числі і судовий, свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів такого захисту є визнання права. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 704,80 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 352 грн. 40 коп. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved