Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

У жовтні 2020 [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] . Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді пенсії. [PERSON] вказує, що 07 жовтня 2020 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено, оскільки він пропустив 6-місячний строк звернення з відповідною заявою. Посилаючись на те, що є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] та те , що з поважних причин пропустив строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки постійно проживає у м. Донецьк (на тимчасово окупованій території), на усій території України з 12 березня 2020 року установлено карантин, спричинений коронавірусом SARS-CoV-2», необхідність встановлення у судовому порядку факту смерті батька на непідконтрольній території , позивач просив визначити додатковий строк 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Ухвалою судді [PERSON] від 13.10.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху (а.с. 15). 27.10.2020 року позовну заяву [PERSON] повернуто у зв`язку з не усуненням недоліків, вказану ухвалу скасовано постановою Полтавського апеляційного суду від 25.02.2021 року та матеріали позовної заяви [PERSON] повернуто до Автозаводського районного суду міста Кременчука для вирішення питання про відкриття провадження (а.с. 22, 46-50) Ухвалою судді Вінтоняк Н.Д. від 15.03.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 56). Ухвалою суду від 22.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 75). Позивач [PERSON] , позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, розглянути справу у відсутність (а.с. 65). Представник відповідача просив розглянути справу у відсутність відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 73). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Вариводою В.В. за вих. № 204/02-31 від 08.10.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини (а.с. 13). Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини 07.10.2020 року, до цього часу спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до положень\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною другою\~статті 1220 ЦК України\~встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46\~цього Кодексу). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За правилами\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила\~ частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом із тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24\~постанови\~від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Суд погоджується з доводами позивача щодо поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, так як у позивача не було можливості вчасно подати відповідну заяву, оскільки він постійно проживає у м. Донецьк, що є тимчасово окупованою територією, крім того, на території України з 12 березня 2020 року було введено карантинні обмеження, що спричинено коронавірусом SARS-CoV-2», у зв`язку з чим позивач був обмежений у пересуванні, позивачем було витрачено час для встановлення в судовому порядку факту смерті батька на непідконтрольній території та отриманні свідоцтва про смерть 07.10.2020 року. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд прийшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved