Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У жовтні 2014 року до суду звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON] з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначали, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 20 серпня 1996 року згідно розпорядження № 6677 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів. З 2007 року відповідач зареєстрований, але не проживає у спільній квартирі. З цього часу він жодним чином не піклується про утримання житлового приміщення в належному санітарному та технічному стані, не вносить оплату за надавані комунальні послуги, розмір яких обраховується з урахуванням його реєстрації у житловому приміщенні. Витрати пов'язані з утриманням житлового приміщення та оплатою комунальних послуг несуть позивачі. Просили визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] свої вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представники третіх осіб у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв'язку, приходить до наступного. Судом достовірно встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 20 серпня 1996 року згідно розпорядження № 6677 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів. З 2007 року відповідач зареєстрований, але не проживає у спільній квартирі. З цього часу він жодним чином не піклується про утримання житлового приміщення в належному санітарному та технічному стані, не вносить оплату за надавані комунальні послуги, розмір яких обраховується з урахуванням його реєстрації у житловому приміщенні. Витрати пов'язані з утриманням житлового приміщення та оплатою комунальних послуг несуть позивачі. Факт не проживання [PERSON] з 2007 року і по теперішній час підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс» від 07.10.2014 року № 122-м. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно д ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed