Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - відповідач) про припинення поруки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 609/П/27/2007-840, відповідно до якого Позичальник отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 148982,35 доларів США та зобов'язався їх повернути з урахування нарахованих процентів за користування. Також відповідно до вищезазначеного договору в якості забезпечення виконання зобов'язань Позичальником, 13 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого відповідальність боржника і поручителя є солідарною. Строк дії поруки в договорі не указаний. А строк виконання основного зобов'язання був змінений кредитором шляхом застосування механізму дострокового повернення кредитної заборгованості, а саме: 21.02.2013 року, та саме цієї дати було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого стягнуто заборгованість у повному обсязі. У зв'язку з тим, що у договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, і кредитор протягом 6 місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, позивач звернувся з цим позовом до суду. Тому, позивач просив суд визнати такою, що припинилася поруку, яка виникла на підставі договору поруки укладеного 13.12.2007 року між ним та ПАТ КБ «Надра». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень не надходило. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи із таких підстав. Судом встановлено, що 13 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 609/П/27/2007-840, відповідно до якого Позичальник отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 148982,35 доларів США (а.с. 7-10). 13 грудня 2007 року відповідно до вищезазначеного договору в якості забезпечення виконання зобов'язань Позичальником, між позивачем та відповідачем було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого відповідальність боржника і поручителя є солідарною (а.с. 5-6). 13 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого з метою забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавець передає в іпотеку предмет іпотеки, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS], вартість якої визначена 821600,00 грн. (а.с. 38-39). Судом встановлено, що відповідач свої обов'язки за договором виконав в повному обсязі, проте боржник покладені на себе зобов'язання за кредитним договором № 609/П/27/2007-840 від 13.12.2007 року не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 1771398,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 42-43). Відповідачем надсилалася досудова вимога боржнику про погашення заборгованості за кредитним договором № 609/П/27/2007-840 від 13.12.2007 року (а.с. 41). 21.02.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було вчинено виконавчий напис, шляхом звернення стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить на підставі договору купівлі-продажу боржнику [PERSON] та була передана ним в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 609/П/27/2007-840 від 13.12.2007 року ПАТ КБ «Надра» (а.с. 11). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1, 2 ст 553 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України). Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений: строком повного погашення кредиту є 10 грудня 2027 року. Однак у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, оскільки 21.02.2013 року було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого стягнуто заборгованість у повному обсязі. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом та вчинення виконавчого напису, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців починаючи від цієї дати був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя. Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року (№ 6-190цс14) та від 17.09.2014 року (№6-53цс14). Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням встановлених судом обставин, беручи до уваги, що відповідачем 21.02.2013 року було змінено строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 609/П/27/2007-840 від 13.12.2007 року, шляхом вчинення виконавчого напису та відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту, а протягом 6 місяців відповідачем не було пред'явлено позовних вимог до позивача, тому вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved