Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив суд встановити факт його безпосередньої участі у бойових діях, пов`язаних з захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення в період з 17 червня 2015 року по 27 липня 2015 року та 09 серпня 2015 року по 03 вересня 2015 року. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказував на те, що він [PERSON] на підставі указу Президента України від 14.01.2015 р. № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» був призван до Збройних Сил України, військову службу він проходив у військовій частині пп [NUMBER] начальником зв`язку - командиром взводу управління 2ГСАДн. В період з 17.06.2015 р. по 27.07.2015 р. та з 09.08.2015 р. по 03.09.2015 р. брав безпосередню участь в антитерористичній операції в районі її проведення у м.Бахмут Донецької області. На підставі Указу Президента України від 24.06.2016 р. №271/2016 мав бути демобілізований. Однак, відповідно до отриманого листа №116/9/2/2587 від 06.04.2018 р. за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління персоналу заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних сил України Кузьмінського В.П. в зв`язку з тим, що документи щодо надання заявнику статусу учасника бойових дій командиром військової частини польова пошта [NUMBER] на розгляд комісії подано не було у зв`язку з тим, що він заявник після відпустки не прибув до місця постійної дислокації зазначеної військової частини та на даний час рахується як особа, яка самовільно залишила місце служби. Враховуючи те, що в інший спосіб, крім встановлення факту вирішити питання щодо підтвердження його безпосередньої участі у бойових діях, пов`язаних з захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення в період з 17 червня 2015 року по 27 липня 2015 року та 09 серпня 2015 року по 03 вересня 2015 року не є можливим звернувся до суду з даною заявою. Вказував на те, що встановлення вказаного факту йому необхідне для набуття в подальшому статусу «учасника бойових дій» з відповідними соціальними гарантіями. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києві від 18 травня 2018 року відкрито провадження у справі. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 01 жовтня 2018 р. судом залучено до участі в справі в якості заінтересованих осіб Міністерство оборони України, Антитерористичний центр при Службі безпеки України. В судовому засіданні заявник заяву підтримав з підстав викладених у заяві, просив задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, надавши свої заперечення щодо заявлених вимог в судове засідання не з`явились, тому є можливим розгляд справи в відсутності вказаного представника. Представники заінтересованих осіб Міністерства оборони України, Антитерористичного центру при Службі безпеки України проти задоволення вимог заяви заперечували. Суд, вислухавши пояснення заявника, представників заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, перевіривши їх на допустимість, належність, достовірність та достатність, приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; становлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч. 1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава, конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканість. Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян (ст. 4 Закону України «Про основи національної безпеки України»). Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України, та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних Силах України особистий № 2881617537, військове звання лейтенант, військова частина польова пошта [NUMBER] ( а.с. 5). Згідно до витягу із наказу Військового комісара Святошинського районного у м.Києві військового комісара №65 від 06.05.2015 р. лейтенанта [PERSON] ВОС 521800 відповідно до вимог п.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та мобілізаційного плану з 06.05.2015 р. вважати призваним до Військового інституту телекомунікацій та інформації Державного університету телекомунікацій ( м.Київ) в команду [NUMBER] ( а.с. 6). Відповідно до листа №116/9/2/2587 від 06.04.2018 р. за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління персоналу заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних сил України Кузьмінського В.П. Сергєєва І.В. повідомлено, що в зв`язку з тим, що документи щодо надання заявнику статусу учасника бойових дій командиром військової частини польова пошта [NUMBER] на розгляд комісії подано не було у зв`язку з тим, що він заявник після відпустки не прибув до місця постійної дислокації зазначеної військової частини та на даний час рахується як особа, яка самовільно залишила місце служби. Заявнику запропоновано прибути до військової частини [NUMBER] . ( а.с. 7). Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 02.01.2018 р. за № 08 вказано, що [PERSON] дійсно в період з 17.06.2015 р. по 27.07.2015 р. та з 09.08.2015 по 03.09.2015 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції м.Бамут Донецької області на підставі наказу керівника сектору «С» ід 21.07.2015 р. №204, наказу керівника сектора «С» від 15.08.2015 р. №230, наказу керівника сектору «С» від 13.09.2015 р. №259, наказу командира військової частини [NUMBER] від 12.10.2015 р. № 291. ( а.с. 8). Однак, попри надані докази спроби заявника отримати статус учасника бойових дій не вбачається можливим без відповідного рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі [PERSON] у бойових діях, пов`язаних з захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення в період з 17 червня 2015 року по 27 липня 2015 року та 09 серпня 2015 року по 03 вересня 2015 року. Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій із числа осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій на підставі документів, які визначені п. 11 Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 травня 2015 року № 200, та п. 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413. Крім того, у п. 14 Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій визначено, що у разі звернення особи до суду стосовно встановлення факту участі в бойових діях чи інших подіях, які дають право на визнання його учасником бойових дій, і прийняття судом відповідного позитивного рішення, таке рішення суду визнається як документ, що підтверджує право громадянина на визнання його учасником бойових дій. Копія рішення суду підлягає зберіганню разом з іншими документами. Таким чином, до переліку документів, що підтверджують право громадянина на визнання його учасником бойових дій, входить рішення суду про встановлення факту участі особи в бойових діях. Відповідно до ст. 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413 в редакції яка діяла станом на 04.06.2015 р., статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національного гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції; працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення. Перелік вказаних осіб також був зазначений у попередній редакції п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Згідно до п. 20 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. Пунктом 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, в редакції яка діяла станом на 04.06.2015 р., встановлено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету на територіальній цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні їх проведення (витяги з наказів директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокації, книг нарядів, графіків населення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень). Отже, за вищевикладених обставин, оцінивши надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved