Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

у жовтні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача грошову суму відшкодування, нанесеної йому матеріальної шкоди, у розмірі 15 969,21 грн. коп. та відшкодування завданих моральних збитків у розмірі 259 200,00 грн. В обґрунтування позову вказав про те, що 07.02.2017 року приблизно о 20 год. 00 хв., йдучи по тротуару по вул. Заболотного, 20а у м. Києві, підслизнувся на ожеледиці і впав на праву ногу. Викликана на місце падіння КШД доставила його до КМКЛ № 6, звідки після проведеної рентгенографії транспортної іммобілізації його було госпіталізовано до відділення травматології КМКЛ № 6 в ургентному порядку, де на клінічному розгляді було встановлено проводити оперативне лікування. Того ж дня йому була проведена операція: відкрита репозиція, МОС правої великогомілкової кістки титановою пластиною LCP і гвинтами. Під час перебування в стаціонарі проводилась терапія: кетонал, антибіотики, виконувалась місцева гіпотермія, іммобілізація гіпсовою пов'язкою, перев'язки. Вважає, що з вини відповідачів - їх бездіяльність через невиконання своїх обов'язків, а саме: неприбирання ожеледиці, сталася вказана подія, що, як наслідок, потягло завдання йому не тільки матеріальної шкоди, а й моральної, оскільки мало місце ушкодження здоров'я, його звільнено з роботи, він не може вести звичайний образ життя, а головне, не може повноцінно брати участь у догляді за своєю дитиною, котра народилась за тиждень до вказаної події. Ухвалою судді від 13.10.2017 року в справі відкрито провадження (а. с. 26). На підставі розпорядження № 2232 від 07.09.2018 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, у зв'язку із звільненням судді Ладиченка С.В., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями (а. с. 84-85). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2018 року, матеріали справи 12.09.2018 року передано судді Хоменко В.С.. На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18.03.2004 № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою судді Хоменко В.С. від 14.09.2018 року справу прийнято до провадження і проведення розгляду у порядку спрощеного порядку без повідомлення сторін (а. с. 86-87). Ухвалою судді Хоменко В.С. від 09.10.2018 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного порядку з повідомленням сторін (а. с. 128-129). 17.09.2018 до суду КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» подано відзив на позов, в якому вказано, що позивач не надав доказів того, що впав на прибудинковій території будинку, яка знаходиться у віданні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», вказало, що до того ж не є володільцем приміщень за вказаною адресою, а використовує їх виключно для розміщення структурного підрозділу - КП «ЖЕО-109 Голосіївського району». Також, заперечуючи позовні вимоги, вказало, що позивачем не доведено завдання моральної шкоди, і, відповідно, недоведена вина відповідача (а. с. 96-98). 31.10.2018 року КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» подано відзив на позов, в якому останнє просило відмовити у задоволенні позову в частині, що стосується КП «ЖЕО-109 Голосіївського району», оскільки останнє є неналежним відповідачем і прибудинкову територію по вул. Заболотного у м. Києві станом на 07.02.2017 року підприємство не обслуговувало, оскільки обслуговування та надання житлово-комунальних послуг здійснювалось у відповідності до Розпорядження КМР № 270/270 від 09.10.2014 року «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» (а. с. 133-144). В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, просила відмовити у повному обсязі. Представник КП «ЖЕО-109 Голосіївського району»» у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, просила відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, заслухавши їх усні пояснення учасників справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 07.02.2017 року приблизно о 20 год. 00 хв., [PERSON], йдучи по тротуару по вул. Заболотного, 20а у м. Києві, підслизнувся на ожеледиці і впав на праву ногу. Викликана на місце падіння КШД доставила [PERSON] до КМКЛ № 6, звідки після проведеної рентгенографії транспортної іммобілізації його було госпіталізовано до відділення травматології КМКЛ № 6 в ургентному порядку, де на клінічному розгляді було встановлено проводити оперативне лікування. Того ж дня [PERSON] була проведена операція: відкрита репозиція, МОС правої великогомілкової кістки титановою пластиною LCP і гвинтами. Під час перебування в стаціонарі проводилась терапія: кетонал, антибіотики, виконувалась місцева гіпотермія, іммобілізація гіпсовою пов'язкою, перев'язки. Як вбачається з копії виписки з медичної картки № 1886 [PERSON] встановлено діагноз: гвинтоподібний перелом обох кісток правої гомілки: великогомілкової кістки в нижній третині, малогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням уламків. Травма побутова 07.02.2017 року близько 20 год. 00 хв. На льоду підслизнувся і впав на праву ногу на вул. Заболотного, 20а у м. Києві в Голосіївському районі. Викликана на місце падіння КШД доставила його до КМКЛ № 6, звідки після проведеної рентгенографії транспортної іммобілізації його було госпіталізовано до відділення травматології КМКЛ № 6 в ургентному порядку. 07.02.2017 року проведена операція: відкрита репозиція, МОС правої великогомілкової кістки титановою пластиною LCP і гвинтами (а. с. 22). Позивачем було здійснено звернення до Голосіївського управління поліції НП у м. Києві ГУ НР МВС України з приводу того, що ним поламано ногу через погано почищений тротуар, на що йому надано відповідь № 47/8968 від 28.02.2017 року про неналежність до компетенції поліції вирішення порушеного ним питання та необхідність його звернення до керівництва ЖЕД-109 задля його вирішення (а. с. 43). На підтвердження понесених фінансових витрат на медичні процедури та препарати позивачем надано чеки на загальну суму 15 969,21 грн. (а. с. 12-21). Згідно п. п. 2, 3 Розпорядження КМР № 270/270 від 09.10.2014 року «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» реорганізовано комунальне підприємство «Розрахунковий центр «Голосіїво» шляхом приєднання його до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Комунальним підприємствам «Голосіївжитлосервіс», «Житлово-експлуатаційна організація - 103 Голосіївського району», «Житлово-експлуатаційна організація - 105 Голосіївського району», «Житлово-експлуатаційна організація - 107 Голосіївського району», «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району», «Житлово-експлуатаційна організація - 110 Голосіївського району», «Житлово-експлуатаційна організація - 111 Голосіївського району», «Житлово-експлуатаційна організація - 112 Голосіївського району» передати комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» житловий фонд, який був переданий до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01.08.2014 року. Згідно інформації Комунальної Бюджетної Установи (КБУ) «Контактний центр міста Києва 1551», котра входить до Національної системи опрацювання звернень до органів влади, яка міститься на сайті http://wiki.1551.gov.ua, є загальновідомою та не підлягає доказування у відповідності до положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» є балансоутримувачем будинків та виконавець послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в Голосіївському районі м. Києва, а Житлово-експлуатаційна дільниця ЖЕД-109 є її структурним підрозділом. Останнє також підтверджує безпосередньо КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» у своєму відзиві (а. с. 98). КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», заперечуючи проти позову, посилається на неналежність підприємству приміщень на вул. Заболотного, 20а у м. Києві, де впав позивач. Проте, належність чи неналежність приміщень за вказаною адресою ніким не оспорюється, не є предметом позову, тому судом вказані твердження до уваги не приймаються. Предметом даного позову є відшкодування шкоди, завданої позивачу внаслідок саме неналежного виконання обов'язків організацією, яка обслуговує територію по вул. Заболотного, 20а у м. Києві. Разом з тим, відповідачем - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» як при поданні відзиву, так і в судовому засіданні не заперечується, що прибудинкова територія навколо будинку на вул. Заболотного, 20а у м. Києві перебуває на його обслуговуванні структурного підрозділу - ЖЕД-109. Доказів в розумінні положень ст. ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження зворотного вказаним підприємством в розпорядження суду не надано. Положеннями ч. 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки є територіями загального користування, які належать до об'єктів благоустрою населених пунктів. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 даного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об'єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об'єктів. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право, зокрема, звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об'єктів благоустрою. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Згідно пункту 3.1.4 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25.12.2008 року, утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій. Відповідно до п. 7.5.1. Правил благоустрою м. Києва, проведення зимових прибиральних робіт з очищення тротуарів під час снігопаду (зсування і підмітання снігу) здійснюється з періодичністю та за технологією, встановленими відповідними галузевими нормами та правилами. Рекомендований перелік і періодичність надання послуг з утримання прибудинкових територій та з прибирання у житлових будинках, гуртожитках та службових приміщеннях наведені у додатку 1 до Норм часу та матеріально-технічних ресурсів, норм обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій (Із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 16 від 06.02.2015 року), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.12.2013 року № 603, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.01.2014 року за № 151/24928. Так, згідно з вказаними Нормами часу та матеріально-технічних ресурсів, норм обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій, посипання території піском, піскосоляною сумішшю тощо у зимовий період за наявності ожеледиці повинно здійснюватися 4-8 раз на місяць; прибирання території, що входить у площу прибирання двірника, від снігу, який щойно випав, і згрібання його у вали - на тротуарах - з початком снігопаду, а у дворах - у той самий день; сколювання льоду та перекидання снігу і відколу - у зимовий період за необхідності. Згідно інформації, наявної на сайті http://wiki.1551.gov.ua до послуг з прибирання прибудинкової території відносяться роботи з обслуговування домоволодінь (у літній та зимовий періоди), роботи з обслуговування сміттєпроводів та інші роботи, передбачені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань ЖКГ № 76 від 17.05.2005 року, зокрема, ручне посипання території піском (при снігопадах і ожеледиці - щоденно). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, відповідно до презумпції завдавача шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. З огляду на зазначене, положення ст. 509 та з урахуванням приписів ст. ст. 11, 22, 23, 599, 1166-1168, 1195 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Судом встановлено та не заперечено відповідачем, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» є балансоутримувачем будинку 20а на вул. Заболотного у м. Києві. Крім того, відповідачем - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» не доведено той факт, що на ділянці по вул. Заболотного, 20а у м. Києві, де сталося падіння позивача, було належним чином прибрано і посипано піском чи іншою сумішшю. Також, відповідачем не доведено, що шкода, завдана здоров'ю позивача, була завдана не з його вини, що б виключало звільнення останнього від її відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Інших доказів на підтвердження того, що шкода, завдана здоров'ю позивача, була завдана не з вини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», що б могло бути підставою для звільнення останнього від її відшкодування, «КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» суду не надано. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї статті встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає встановленим причинний зв'язок між бездіяльністю КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та наслідками такої бездіяльності у вигляді того, що прибудинкова територія по вул. Заболотного, 20а у м. Києві, не була прибрана, що призвело до падіння [PERSON], отримання ним перелому, що, на думку суду, свідчить про заподіяння КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» як балансоутримувачем будинку на вул. Заболотного, 20а у м. Києві та виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в Голосіївському районі м. Києва позивачу матеріальної шкоди. Суд вважає, що за дослідженими доказами у справі, встановлено факт падіння позивача та місце його падіння, яке знаходиться за адресою: вул. Заболотного, 20а у м. Києві, що входить до території для догляду та прибирання при несприятливих погодних умовах ЖЕД-109 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Що стосується розміру матеріальної шкоди, яка підлягає до стягнення на користь позивача з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», то суд вважає, що останній документально підтверджений позивачем і складає 15 969,21 грн. (а. с. 12-21). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України у постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб, врахуванню підлягає тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, характер та обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в т.ч. у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що бездіяльність відповідача на тривалий час призвела до порушення здоров'я позивача та його моральних страждань, зокрема, позивач не зміг працювати та був звільнений з роботи, не міг і не може повною мірою доглядати за новонародженою дитиною, організація його життя вимагає додаткових вимушених зусиль, що приносили позивачу страждання та душевний біль. Разом з тим, суд при визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди враховує принципи розумності, виваженості і справедливості. Остання обставина вимагає зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 259 200,00 грн. до 20 000,00 грн., оскільки саме ця сума відповідає всім обставинам справи, а також вищезазначеним принципам. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Посилання представника відповідача на те, що позивач у встановленому порядку не довів заподіяння йому шкоди саме в зазначеному ним місці, де відбулось падіння, суд до уваги не приймає, оскільки відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів, які обґрунтовують та підтверджують вказані ним обставини, натомість матеріали спростовують такі доводи сторони відповідача. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 536,80 грн. - пропорційно до частково задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial