Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 1999 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2011 шлюб між сторонами було розірвано. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2010 року з відповідача проводиться стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Незважаючи на рішення суду відповідач сплатив аліменти лише за три місяці у зв'язку з чим утворилася заборгованість по аліментам у розмірі 27 405 грн. Оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів, Управлінням праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради на утримання дитини призначена тимчасова допомога у розмірі 386 грн. Крім того у 2010 році дитина отримала травму правої руки, що привело до рухливих та нейротрофічних порушень та контрактури в ліктьовому суглобі. У зв'язку з чим лікування потребує значних матеріальних затрат. Позивач працює, однак її заробітної плати не вистачає на утримання дитини, також вона з сином орендує житловий будинок, а тому вона звернулася з даним позов до суду та просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2 000 грн. щомісяця до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що фактично на теперішній час у позивача не відбулися зміни ані сімейного, ані матеріального стану. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Розглядаючи справу, суд враховує, що матеріальне становище і сімейний стан особи, зобов'язаної надавати дитині утримання, та особи, яка одержує аліменти, не є незмінними чинниками. Оскільки матеріальне становище і сімейний стан, а також стан здоров?я зазначених у законі осіб можуть протягом часу існування аліментного зобов'язання змінюватися, закон передбачає, що особа, яка сплачує аліменти, може звернутися до суду з позовною вимогою про зменшення розміру аліментів, якщо істотно погіршилось її матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я або покращилось матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2010 року з [PERSON] проводиться стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Зазначене рішення суду від 16 грудня 2010 року не оскаржувалося та набрало чинності. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] зазначає, що її заробітної плати та соціальної допомоги на дитину призначену їй Управлінням праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради у розмірі 386 грн. не вистачає на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки дитина потребує значних матеріальних затрат у зв'язку із погіршенням здоров'я. Встановивши фактичні обставини справи та характер правовідносин між сторонами, суд зазначає, що в даній справі виникли правовідносини з приводу додаткових витратах на дитину, що передбачено ст. 185 СК України, до яких не може бути застосована ст. 192 СК України. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed