Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася у суд із указаним позовом та просила визнати [PERSON] такою, яка втратила право користування належною їй квартирою [ADDRESS]. Такі вимоги обґрунтовано тим, що відповідач як дружина сина у 1998 році була зареєстрована у цій квартирі, однак після розірвання шлюбу з 01 жовтня 2014 року залишила житло, забрала речі та припинила своє проживання у цьому житлі, не проживає і на час звернення до суду, відмовляється нести витрати з утримання житла та добровільно зняти себе із реєстрації. У судовому засіданні представники позивача підтримали позов з підстав, зазначених у позовній заяві, пояснили, що позивач несе витрати з утримання квартири, відповідач до членів сім'ї позивача не належить, у вказаному помешканні більше року не проживає, тому просили визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач заперечень проти позову не подала, двічі не з'явилася у судові засідання, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представників позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 11 травня 1998 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Гурською В.С., та реєстраційного посвідчення, виданого 15 травня 1998 року начальником Волинського обласного бюро технічної інвентаризації, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно із записами у будинковій книзі на квартиру у ній зареєстровані позивач, члени її сім'ї, а з 25 червня 1998 року відповідач [PERSON] Реєстрація відповідача у вказаному житлі підтверджується також повідомленням Ковельського РВ УДМС України у Волинській області. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу (далі - ЖК) України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Частиною першою ст. 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, перелічених у частині другій даної статті. Позивач просить визнати відповідача такою, яка втратила право користування належною їй квартирою. Поважних причин відсутності в помешканні понад встановлені строки відповідачем суду не наведено. Допитаний у судовому засіданні як свідок представник позивача [PERSON], який є сином позивача та колишнім подружжям відповідача, підтвердив ту обставину, що більше року відповідач [PERSON] не проживає у житлі позивача, не з'являється там, не несе витрат з утримання житла. Доказів протилежного з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України відповідачем не представлено. Наведені обставини вказують на те, що відповідач більше шести місяців не проживає у належному позивачу житлі без поважних причин, а тому є такою, яка втратила право користування житлом. Отже, позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі, а саме сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 487,20 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 71, 163 ЖК України,

Outcome: approved