Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що 26 червня 2006 року між КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір на суму в розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту відповідно до умов якого Відповідач зобов'язалася сплачувати 30% річних на суму заборгованості. Строк дії договору встановлений у договорі терміном на 1 рік із можливістю автоматичної його пролонгації на цей же термін у випадку відсутності заперечень сторін щодо цього. В порушення умов Кредитного договору Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконувала та станом на 05 жовтня 2014 року мала заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 5956,07 гривень, яка складалась із наступного: - заборгованість по тілу кредиту в розмірі 974,14 гривень; - заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 4222,12 гривень; - заборгованість по сплаті штрафу в розмірі 759,81 гривень. З огляду на таке Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку. Представник Позивача у судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі. Представник Відповідача у судовому засіданні наполягав на тому, що Позивач пропустив строку позовної давності за пред'явленими вимогами, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення представників Позивача та відповідача, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив наступне. 26 червня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредитну лінію на суму в розмірі 2000 гривень зі щомісячним зменшенням ліміту на мінімальну суму в розмірі еквівалентному 10 доларам США та сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% річних. При цьому, на суму простроченої заборгованості Відповідач зобов'язався сплачувати 60% річних. Фактично Відповідачем було отримано 2000 гривень, поступово повертати які вона повинна була до 30 серпня 2008 року (якщо брати мінімально необхідний місячний платіж в розмірі еквівалентному 10 доларам США), що відображено у розрахунку заборгованості. Разом з тим, Відповідач не погашала ані кредитну заборгованість, ані проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 05 жовтня 2014 року мала заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 5956,07 гривень, яка складалась із наступного: - заборгованість по тілу кредиту в розмірі 974,14 гривень; - заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 4222,12 гривень; - заборгованість по сплаті штрафу в розмірі 759,81 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до правового висновку Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, початок перебігу строку позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. В матеріалах справи наявна заява Відповідача про застосування наслідків пропуску Позивачем строків позовної давності за пред'явленими вимогами. Таким чином, задоволенню підлягають вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором лише в межах позовної давності (три роки) перед зверненням до суду, тобто за період починаючи з 31.10.2011 року. Починаючи зі вказаної дати, ґрунтуючись на поданому суду Позивачем розрахунку заборгованості, суд вираховує, що у стягненні заборгованості за тілом кредиту слід відмовити, оскільки весь її розмір став простроченим в серпні 2008 року. Натомість, заборгованість за нарахованими на тіло кредиту (974,14 грн) відсотками за період в межах строку позовної давності суд розраховує наступним чином: Сума боргу (грн)Період нарахуванняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів974.1431.10.2011 - 31.10.201430 %878.33 У відповідності до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн+5% від суми позову. Враховуючи, що задоволенню підлягають вимоги Позивача в сумі 878,33 грн, велична неустойки у вигляді штрафу, яку він має право вимагати від Відповідача, розраховується наступним чином: 500 грн + 878,33 грн / 100 * 5 = 500грн + 43,92 грн = 543,92 грн В даному випадку суд позбавлений можливості застосувати наслідки пропуску спеціального (річного) строку позовної давності до неустойки, оскільки Відповідачем не виконані зобов'язані в тому числі по сплаті процентів за користування кредитними коштами нарахованих і протягом останнього року перед зверненням до суду. Таким чином, враховуючи невиконання Відповідачем своїх договірних зобов'язань перед банком, задоволенню підлягають вимоги (в межах позовної давності) про стягнення з неї суми заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 878,33 гривень та суми неустойки в розмірі 543,92 гривень, а всього - 1422,25 гривень. У зв'язку з частковим задоволенням позову, компенсації з Відповідача на користь Позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 229,40 гривень (мінімальний розмір).

Outcome: partial