Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

У квітні 2013 року позивач звернулася до суду із даним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], та 1/2 частину автомобіля ЗАЗ 110307, номерний знак [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON], який помер 04.01.2012 року в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що після смерті її батька - [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та автомобіля марки ЗАЗ 110307, номерний знак 77043НІ. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та її брат, відповідач по даній справі [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з метою оформлення спадщини, однак листом від 12.12.2012 року нотаріус повідомила позивача про наявність ще одного спадкоємця, який також прийняв у встановлений законом строк спадщину, і частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачу необхідно надати нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивачка не має можливості надати такі документи нотаріусу, оскільки вони знаходяться у відповідача, якій відмовляється надати їх позивачу або нотаріусу. Більш того, відповідач заволодів спадковою квартирою та не допускає до неї позивача. Тому через неможливість в позасудовому порядку вирішити спір позивач звернулася до суду. Позивачка та її представник у судовому засіданні вимоги, викладені у позові, підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала посилаючись на те, що спадкодавець залишив заповіт на ім'я відповідача - [PERSON], згідно якого заповів останньому все належне йому майно, проте нотаріус за місцем відкриття спадщини повідомив [PERSON] про відсутність посвідченого заповіту. З метою отримання відповідної інформації він звернувся до Державного нотаріального архіву Миколаївської області і до Управління, однак останні повідомили, що за даними Спадкового реєстру відомостей про заповіт, посвідчений від імені [PERSON] у період з 1985 2000 рік державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами не посвідчувався та було рекомендовано повторно звернутися до нотаріального архіву та до нотаріуса, який завів спадкову справу після смерті батька, для пошуку заповіту за більш вузькими параметрами та за даними паперових носіїв. В результаті рекомендованих дій [PERSON] не вдалося відшукати відомостей про заповіт, тому він звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій начальника ГУЮ у Миколаївській області неправомірними й зобов'язання проведення повної перевірки щодо з'ясування посвідчення державними нотаріальними конторами, приватними нотаріусами заповіту [PERSON] Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.12.2013 року в задоволені позову [PERSON] було відмовлено. Заслухавши пояснення представників, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина третя статті 10 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 04 січня 2012 року в м. Миколаєві помер батько сторін по даній справі [PERSON] (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], що належала останньому на підставі свідоцтва про право власності, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду від 08.09.1993 р. (а.с.13), та автомобіля марки ЗАЗ 110307, номерний знак 77043НІ, що належав спадкодавцю на підставі довідки рахунку серії МОЛ № 816726 від 06.03.2003 року (а.с.14). Із копії спадкової справи № 2/2012, заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] після смерті [PERSON], вбачається, що у матеріалах даної спадкової справи відсутні відомості про наявність заповіту спадкодавця. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Сторони по справі є спадкоємцями першої черги за законом, які в установленому законом порядку прийняли спадщину, проте позивачка [PERSON] не має можливості в позасудовому порядку оформити спадщину на належну їй 1/2 частину спадкового майна, оскільки відповідач [PERSON] утримує у себе правовстановлюючі документи на спадкове майно. В свою чергу відповідач [PERSON] стверджує, що його батько при житті залишив заповіт, яким заповів усе спадкове майно лише йому, проте на підтвердження цього він не надав суду жодного належного та допустимого доказу. За таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав свій обов'язок щодо доказування, що передбачений ч.3 ст. 10 ЦПК України. З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивачки належить стягнути з відповідача сплачений нею при подачі позову судовий збір у розмірі 458 грн. 80 коп.

Outcome: approved