Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що їй на праві приватної часткової власності належить 12/25 частин житлового будинку № 17 по провулку Поштовий ([PERSON]) в місті Фастів Київської області, інша частина житлового будинку, а саме 13/25 частин належить [PERSON]. В даному будинку зареєстрований, але не проживає тривалий час відповідач [PERSON], його особистих речей в будинку не має. Тому, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: провулок Поштовий ([PERSON]), № 17 (сімнадцять), місто Фастів, Київська область та примусово зняти його з реєстраційного обліку в зазначеному житловому будинку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що дійсно за даною адресою не проживає з 2000 року, виписатися з будинку він не проти, але у звязку з тим, що йому не має де стати на реєстраційний облік, він цього зробити не може. Третя особа в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної часткової власності належить 12/25 частин житлового будинку № 17 по провулку Поштовий ([PERSON]) в місті Фастів Київської області, що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку від 12 листопада 1997 року, зареєстрованому за № 2-4450 та посвідченим Державний нотаріусом [PERSON]. (а.с.9). Як вбачається із Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 червня 2003 року № 694965, інша частина, а саме 13/25 житлового будинку № 17 по провулку Поштовий ([PERSON]) в місті Фастів Київської області, на підставі Договору дарування від 21 грудня 1996 року, належить третій особі - [PERSON]. (а.с. 36). В належному позивачу та третій особі будинку зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується Довідкою № 315 від 17 березня 2017 року, виданою Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області. (а.с.10). Відповідно до Довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області за № 316 від 17 березня 2017 року, вбачається, що [PERSON], з 2000 року по даний час не проживає в [INFO] ([PERSON]) в місті Фастів, Київської області, що також підтвердив в судовому засіданні відповідач. (а.с.11). [PERSON] від 22 березня 2017 року, вбачається, що в будинку № 17 по провулку Поштовий ([PERSON]) в місті Фастів, Київської області, власниками якого є [PERSON] та [PERSON], зареєстрований, але не проживає з 2000 року, відповідач [PERSON].(а.с.12). Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони позивача та третьої особи порушено не було, відповідач відсутній в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратив право користування ним, у зв'язку з чим вимога позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - підлягає задоволенню. Позовна вимога щодо примусового зняття з реєстрації відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку в житловому будинку № 17 по провулку Поштовий ([PERSON]) в місті Фастів, Київської області, не може бути задоволена, оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а тому дана вимога позивача є передчасною, враховуючи це, в частині позовних вимог щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд вважає за необхідне відмовити. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., що підтверджено квитанцією № 41 від 10.04.2017 року. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: partial