Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Херсонської міської ради про поділ майна, посилаючись на те, що з березня 1982\~року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [PERSON] був членом ЖБК 76, і вона разом із чоловіком у травні 1982\~року вселилися у однокімнатну квартиру № 61, по вул. Димитрова, 14-б, у м. Херсоні. Пайові внески за дану квартиру вони з чоловіком сплачували за спільні грошові кошти, проте у травні 2014 року відповідач отримав свідоцтво на зазначену квартиру лише на своє імя. Оскільки квартира є спільною сумісною власністю подружжя, як така, що придбана в період шлюбу за спільні грошові кошти, тому вона має право на 1\\2 частини квартири. З огляду на викладене просила суд визнати за нею право власності на 1\\2 частини квартири № 61, по вул. Димитрова, 14-б, у м. Херсоні. В судовому засідання позивач та її представник підтримали позов і просили його задовольнити з підстав, викладений у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу у його відсутність. Представник Херсонської міської ради в судове засідання не зявився надав заяву про відкладення розгляду справ, в звязку з його відпусткою та неможливість забезпечити участь у справі іншого представника. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справи за відсутності належним чином повідомлених відповідачів, враховуючи подану заяву [PERSON] та неповажність причин неявки представника Херсонської міської ради. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно ст.22 КпШС України(в редакції 1969 року зі змінами та доповненнями, чинним на час виникнення спірних правовідносини), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.03.1982\~року. [PERSON] був членом Житлово будівельного кооперативу -76, і в травні 1982 року разом із дружиною вселився у квартиру № 61, по вул. Димитрова, 14-б, у м. Херсоні. Відповідно до довідки Колективного обєднання житлово будівельних кооперативів «Україна» пайові внески за однокімнатну квартиру № 61, по вул. Димитрова 14-б, у м. Херсоні повністю сплачені [PERSON] у грудні 1994 року (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] на праві власності належить квартира № 61, по вул. Димитрова, 14-б, у м. Херсоні(а.с. 11-12). Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови № 9 від 18.09.1987 року (із доповненням від 25.12.92 та 25.05.1998) «Про практику застосування судами законодавства про житлово будівельні кооперативи», при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям судові слід враховувати, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів подарованих подружжю або одержаних ними у позичку, а після повної сплати пайового внеску квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Враховуючи, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що спірна квартира була придбана в період перебування сторін у шлюбі та пайові внески повністю сплачені за рахунок спільних коштів подружжя, що визнається відповідачем, суд приходить до висновку, що квартира є обєктом права спільної сумісною власності подружжя і позивач має права на 1\\2 частину спірної квартири. За таких обставин, суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню На підставі викладеного, ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України в редакції 1969\~року, ст. 60 СК України, ст.355 ЦК України,

Outcome: approved