Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому після уточнення позову, просила, зокрема стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з вересня 2015 року по 31.12.2017 року в сумі 9255 грн. 83 коп. Ухвалою суду від 19.06.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалою суду від 05.10.2018 року позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустойки за затримку виплати аліментів виділено в самостійне провадження. Ухвалою суду від 13.11.2018 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за затримку виплати аліментів закрито, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після припинення шлюбних відносин сторін залишилась проживати з позивачкою. На утримання доньки рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 13.07.2012 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.06.2012 року і до повноліття дитини. Відповідач ухиляється від виконання рішення суду, аліменти не сплачує. Станом на січень 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 30372 грн. 42 коп. Розрахунок заборгованості по аліментам виконаний державним виконавцем. Крім того, відповідач життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з донькою, не цікавився її здоров'ям, вихованням та розвитком, не приймає ніякої участі в її утриманні, будь-якої допомоги жодного разу не надав. Оскільки, [PERSON] грошове зобов'язання не виконав, то у позивача виникло право на застосування наслідків у вигляді стягнення пені за прострочення сплати аліментів відповідно до статті 196 СК України. Станом на 01.01.2018 року пеня складає 9266 грн. 83 коп. Просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 9266 грн. 83 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, у визначений судом строк відзив на позов або зустрічний позов не подав. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 13.07.2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.06.2012 року і до повноліття дитини. Вказане рішення суду було ухвалено, зокрема на підставі заяви відповідача [PERSON] про розгляд справи у його відсутність та визнання позову (арк.9-10). На підставі вказаного судового рішення, 03.09.2012 року судом видано виконавчий лист №0816/1043/2012, який на даний час перебуває на примусовому виконанні в Бородянському районному відділі ДВС ГТУЮ у Київський області АСВП №49188029 (арк.12). Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Бородянського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київський області за період з 05.06.2012 року по 01.05.2018 року заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №0816/1043/2012 від 03.09.2012 року склала 39 967 грн. 85 коп. (арк.12). При цьому вказаний розрахунок зроблено з урахуванням розрахунку державного виконавця Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 11.12.2017 року, відповідно до якого заборгованість за виконавчим листом №0816/1043/2012 від 03.09.2012 року за період з 01.10.2015 року по 01.01.2018 року складає32 888 грн. 85 коп. (арк.13). Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки абоінші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.180СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1 ст.196СКУкраїни у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196СКУкраїни відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв'язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам саме з вини відповідача. Так, судом встановлено, що на протязі тривалого часу відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.05.2018 року в сумі 39 967 грн.85 коп. При цьому, суд вважає, що вказана заборгованість виникла саме з вини відповідача [PERSON], оскільки останній, достовірно знаючи про обов'язок утримання неповнолітньої дитини та відповідне судове рішення, не сплачував аліменти в необхідному розмірі, чим допустив утворення заборгованості по аліментам, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України суду не надав, в судове засідання взагалі не прибув і позовні вимоги не спростував, відзив на позов або зустрічний позов не подав. Таким чином, встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки (пені) на підставі ст.196СК України, розмір якої визначений нею з дотриманням вищевказаних вимог та не перевищує розміру заборгованості по аліментам, тобто в сумі 9 255 грн. 83 коп. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved