Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що 20.09.2013 року позичила [PERSON] 2 200 доларів США, що по курсу НБУ станом на 21.10.2015 року становить 48 378 грн., які відповідач зобовязалась повернути до 20.10.2013 року, про що відповідачем 20.09.2013 року було складено розписку. Посилаючись на порушення відповідачем взятих на себе зобовязань в частині повернення боргу, позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь 48 378 грн. - основного боргу, 2 902,68 грн. 3 % річних від простроченої суми та 512,81 - судового збору. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, остання подала до суду заяву в якій не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 20.09.2013 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 2 200 доларів США, які зобовязалась повернути 20.10.2013 року, про що відповідачем було складено розписку, оригінал якої наявний в матеріалах справи (а.с.22). Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ч.1 ст.509 ЦК України). За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст.1047 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З матеріалів справи вбачається, що станом на 21.10.2015 року перед відповідачем виникла прострочена заборгованість по договору позики в сумі 51 280 грн., яка складається із: заборгованості за договором позики 2 200 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 21.10.2015 року 48 378 грн.; 3% річних від простроченої суми 2 902,68 грн. Станом на 21.10.2015 року 1 долар США за курсом НБУ становив 21,99 грн. В позовній заяві міститься розрахунок 3 % річних на суму заборгованості, який складає 2 902,68 грн. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач суду не надала. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у повному обсягу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 512,81 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved