Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

У жовтні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач зазначила, що з 27.10.2006 перебувала у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 947. У шлюбі позивач та відповідач мають сина - [PERSON] , [INFO] . 26.07.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 20.09.2016 рішенням Подільського районного суду м. Києва [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.07.2017 [PERSON] призначено опікуном над недієздатним [PERSON] . Оскільки [PERSON] проживає разом з сином та повністю утримує свого неповнолітнього сина, на підставі викладеного, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 2118 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач, яка є опікуном над недієздатним [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся в установленому законом порядку, заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечила, пославшись на те, що відповідач перебуває на повному державному утриманні та відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про за\-гальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 75% його пенсії перераховується в державний заклад, решта виплачується опікуну. Зважаючи на викладені обставини просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд вивчивши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 27.10.2006 перебували у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 947, свідоцтво серія [NUMBER] (а.с. 2). У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 418 від 15.02.2007, свідоцтво серія [NUMBER] (а.с. 4). 26.07.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №283 (а.с. 3). 20.09.2016 рішенням Подільського районного суду м. Києва [PERSON] визнано недієздатним у зв`язку зі стійким психічним розладом останнього, який за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення свої дій та керувати ними (а.с. 10). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.07.2017 [PERSON] призначено опікуном над недієздатним [PERSON] (а.с. 11). Відповідач з 02.10.2019 перебуває у Пуща-Водицькому психоневрологічному інтернаті на повному державному утриманні. Також, [PERSON] має ІІ групу інвалідності, відповідно до Довідки до акту медико-соціальної комісії, серії АВ №0978986 (а.с. 7). Позивач [PERSON] проживає разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] . Позивач вказує, що повністю утримує свого сина сама, здійснює щомісячно витрати на його харчування, одяг, навчання та гуртки, екскурсії. Також, позивач сплачує комунальні платежі та інші витрати, пов`язанні із життям та розвитком свого неповнолітнього сина, його оздоровленням. [PERSON] зазначає, що утримувати сина на даний час складно та вона потребує фінансової допомоги від відповідача. Позивач, на підставі викладеного, просить суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 2118 грн. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що законодавець встановлює загальний порядок, який має бути застосований під час винесення рішення про стягнення коштів на утримання дитини. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх не виконання. Згідно ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст.41 ЦК України недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє їх опікун. Крім того, статтею 48 Закону України «Про за\-гальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передба\-чено виплату пенсіонеру, який перебу\-ває на повному державному утриманні у відповідній установі (закладі), 25 відсотків призначеної пенсії. Решту його пенсії перераховують установі (закладу), в якій пенсіонер перебуває на повному державному утриманні, за його особи\-стою заявою. Зазначені кошти зарахову\-ють на банківські рахунки цих установ і спрямовують виключно на поліпшення умов проживання в них пенсіонерів. Якщо в пенсіонера, який перебуває у відповідній установі (закладі) на повно\-му державному утриманні, є непраце\-здатні члени сім`ї, що перебувають на його утриманні, пенсію виплачують у такому порядку: 25 відсотків пенсії одержувачу пенсії, інша частина пенсії, але не більше 50 відсотків призначеного розміру - непрацездатним членам сім`ї пенсіонера, а решта - установі (закладу), в якій пенсіонер перебуває на повному державному утриманні. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] визнаний судом недієздатним, має ІІ групу інвалідності та перебуває на повному державному утриманні у Пуща-Водицькому психоневрологічному інтернаті, позивач отримує 25 відсотків пенсії одержувача пенсії, як опікун, а відтак підстави для стягнення аліментів в сумі 2181 грн. відсутні. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Outcome: dismissed