Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У жовтні 2015 року до суду звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 30.07.2005 року між ним та відповідачем - [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Лівобережного районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №939 і цей шлюб було розірвано 03.03.2011 року. За час офіційного шлюбу, сторони за рахунок коштів спільного сімейного бюджету придбали квартиру [ADDRESS], загальною площею 94,6 кв. м., але покупцем даної квартири, за їхньою взаємною згодою, була зазначена [PERSON], яка за договором купівлі- продажу є власником цього нерухомого майна. Крім цього, в спільній сумісній власності подружжя перебуває автомобіль марки Hyundai getz, легковий хетчбек-В, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Далі зазначає, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, загальна вартість нерухомого майна, двокімнатної квартири складає 250851,00 грн. Згідно інформації з Інтернет сайтів середня ринкова ціна автомобіля марки Hyundai getz, легковий хетчбек-В, 2010 року випуску, становить 207463,00 грн. Посилаючись на викладене та норми закону, які регулюють спірні правовідносини, позивач просить визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру №11 по вулиці Шолом - Алейхема, буд. 63а, в м. Бровари, Київської області, загальною площею 94,6 кв.м. та автомобіль марки Hyundai getz, легковий хетчбек-В, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; визнати за позивачем право власності на ? частину спірної квартири та на ? частину спірного автомобіля. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] доводи позову підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, шо спірна квартира придбана за кошти матері відповідача, які вона отримала від продажу своєї земельної ділянки. У спірній квартирі відповідач ніколи не проживав. Також зазначає, що позивач пропустив строк позовної давності на предявлення даного позову, перебіг якого, на думку представника відповідача, почався з дня розірвання шлюбу. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 30 липня 2005 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БК №119569 шлюб між сторонами розірваний 03 березня 2011 року. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбана двокімнатна квартира [ADDRESS] - Алейхема в м. Бровари, загальною площею 94, 60 кв.м., ( а.с. 81). Із повідомлення АТ Астра Банку від 27.03.2013 року видно, що [PERSON] було надано кредит відповідно до кредитної угоди 300394020953901 від 25.11.2010 року, де заставою виступає авто Нуundаі getz, легковий хетчбек-В, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Станом на 27.03.2013 року заборгованість за кредитом повністю погашена. ( а.с. 55 ) Відповідно до довіреності від 17 липня 2012 року [PERSON] уповноважив [PERSON] вчиняти дії щодо розпорядження автомобілем марки Hyundai getz, легковий хетчбек-В, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ 223703 дата першої реєстрації автомобіля марки Hyundai getz, легковий хетчбек-В, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], є 23.11.2010 року, власником зазначена [PERSON], дата реєстрації: 03.07.2015 рік. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За змістом ст.ст. 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А, отже, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на викладене, спірна квартира є обєктом спільної сумісної власності позивача та відповідача, незважаючи на те, що право власності зареєстровано за відповідачем, а їх частки у спільному майні є рівними. Крім того, судом встановлено, що спірний автомобіль придбаний [PERSON] за кредитною угодою під час перебування сторін у шлюбі та до суду не надано жодних доказів того, що спірний автомобіль перереєстрований за відповідачем за будь-яким правочином, тому, на думку суду, даний автомобіль залишився у спільній сумісній власності подружжя. Водночас, відповідач заперечуючи проти позовних вимог, посилається на те, що квартира придбана за її особисті кошти, тому є її особистою власністю. Однак такі доводи є безпідставними виходячи з наступного. Відповідно до довіреності від 13 жовтня 2008 року [PERSON] уповноважила [PERSON] продати належну їй земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Садова, 81, діл. 33 (с/т «Дружба-1»). ( а.с. 32) До матеріалів справи додано договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого [PERSON] продала земельну ділянку у м. Києві [PERSON] за 429\~400 грн. ( а.с. 30 ). У пункті 3 даного договору зазначено, що продавець ( [PERSON]В.) отримав від покупця грошові кошти у розмірі 429\~400 грн., що еквівалентно 55 тис. дол. США., до підписання договору. Свідок [PERSON], яка є матірю [PERSON], у судовому засіданні пояснила, що у березні 2009 року свідок продала свою дачу у м. Києві за 55 тис. дол. США та віддала кошти дочці на придбання нею квартири у м. Броварах, яка була придбана за 500\~000 грн. Також повідомила, що після розірвання шлюбу сторони часто сперечались та позивач завжди звертався до дочки, щоб вона дала дозвіл на продаж автомобілів. Останній раз [PERSON] відмовилась надати дозвіл на продаж автомобіля, тому позивач звернувся до суду із даним позовом. Разом з тим, стороною відповідача не надано до суду належних та допустимих доказів того, що кошти, за які придбана спірна квартира є її особистими коштами. Суд не може взяти до уваги покази свідка про те, що вона передала гроші від продажу земельної ділянки своїй дочці на придбання квартири, оскільки покази свідків не є належними доказами передання грошових коштів та не підтверджуються іншими матеріалами справи. Надана до суду виписка з особового рахунку, відкритого 07.06.2007 року на імя [PERSON] в АТ «ОТП Банк», про рух коштів, також не свідчить про наявність у відповідача особистих коштів, оскільки із вказаної виписки не видно джерело походження таких коштів. ( а.с. 75-77) Доводи представника відповідача про застосування до даних правовідносин наслідків спливу позовної давності, є безпідставними виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Сторона відповідача вважає, що перебіг позовної давності почався з дня розірвання шлюбу, так як позивач ніколи не проживав у спірній квартирі. Зокрема, у квартирі проживала лише відповідач, а пізніше її другий чоловік та син від другого шлюбу, що підтверджується довідкою про склад сімї. ( а.с. 82) Разом з тим, вказані обставини не свідчать про порушення права власності позивача, з якого необхідно обчислювати строки позовної давності. Сам факт розірвання шлюбу також не може бути початком перебігу строків позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк на звернення до суду із даним позовом, тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, та проаналізувавши чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, враховуючи ті обставини, що сторонами за час шлюбу придбане спірне майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved