Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] в сумі 34 597,11 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого народилась [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу за усною домовленістю між сторонами малолітня донька залишилась проживати з позивачем, відповідач почав проживати окремо. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29.01.2019 року вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач рішення Дніпровського районного суду міста Києва належним чином не виконує, аліменти добровільно не сплачує, внаслідок чого станом на 01.05.2019 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 63 657,80 грн. Крім того, позивачем було понесено додаткові витрати на дитину, що включає курси англійської мови, витрати на оздоровлення та відпочинок, загальна сума яких становить 81 914,73 грн. Добровільно відповідач не бере участі в додаткових витратах на дитину, при цьому заперечень щодо таких витрат не має. Зважаючи на рівність обов`язку обох батьків в утриманні дитини та обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, існує необхідність у стягненні з відповідача половини суми додаткових витрат на дитину, які понесла та передбачає понести позивач, а саме 34 597,11 грн. (69 194,23 грн. : 2 = 34 597,11 грн.). У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справ без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позову заяву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 17.10.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 24.07.2007 року перебували в шлюбі (а.с. 8) та мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10-13). Дитина проживає з матір`ю, находиться на її утриманні. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29.01.2019 року вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-18). Однак, відповідач рішення Дніпровського районного суду міста Києва належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 01.05.2019 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 63 657,80 грн. (а.с. 19-20). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вказано у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 749/106/17, положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. З метою розвитку окремих здібностей, а саме з метою вивчення англійської мови, [PERSON] відвідувала курси англійської мови в Приватному позашкільному навчальному закладі «Британська Рада (Україна)» у м. Києві, що підтверджується Правилами та умовами надання послуг Приватного позашкільного навчального закладу «Британська Рада (Україна)» у м. Києві № 408971 від 13.06.2018 року (а.с. 21-22) та Договором № 882-18 про надання освітніх послуг від 20.08.2019 року (а.с. 23-26). За навчання [PERSON] у Приватному позашкільному навчальному закладі «Британська Рада (Україна)» у м. Києві загалом з 05.02.2018 року по 26.09.2019 року позивач загалом сплатила 32 299 грн. (а.с. 27-32). Також у зв`язку з необхідністю оздоровлення, розвитку дитини позивач з донькою неодноразово були за кордоном, що підтверджується паспортами громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] та № [NUMBER], виданими на ім`я [PERSON] (а.с. 33-37). З метою виїзду за кордон позивачем було отримано розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.11.2018 року № 962 «Про затвердження висновку служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України» (а.с. 38-39). Так, 17.05.2018 року позивач разом з донькою, [PERSON] , відвідували м. Стамбул, Туреччина, що підтверджується маршрутним листом пасажира, виданим на ім`я [PERSON] , та чеком електронного квитка 566 2410728425 , виданого на ім`я [PERSON] (а.с. 40-43). Вартість квитка на літак для [PERSON] становила 6 188,00 грн. 3 метою відпочинку та оздоровлення дитини, позивач разом з донькою, [PERSON] , відвідували м. Ларнака, Республіка Кіпр, що підтверджується відповідними чартерними пасажирськими квитками та багажними квитанціями, виданими туроператором «JoinUP!» на ім`я [PERSON] та [PERSON] а.с. 47-48). Вартість туристичних послуг для позивача та її доньки загалом становила 22 649 грн., що підтверджується квитанцією № 3618773 від 14.09.2018 року (а.с. 46). Таким чином, сума додаткових витрат на дитину у зв`язку з поїздкою в Республіку Кіпр становила 11 324,50 грн. (22 649,00 грн. : 2 = 11 324,50 грн.). 25.03.2019 року позивач разом з донькою, [PERSON] , відвідували м. Відень, Австрія, що підтверджується відповідними посадковими талонами, виданими на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 50). Загальна вартість квитків на літак становила 3 879,20 грн. (а.с. 49). Вартість проживання у м. Відень становила 242,10 євро, що підтверджується рахунком 201941908 (а.с. 50), що станом на 02.10.2019 року згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним Банком України, становить 6 478,60 грн. (242,10 * 26,7603 = 6 478,60 грн.). Перебуваючи у м. Відень позивач разом з донькою відвідували ботанічний сад «Palmenhaus Schonbrunn», вартість вхідного квитка куди для дитини становила 14,50 євро (а.с. 51), що станом на 02.10.2019 року згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним Банком України, становить 388,02 грн. (14,5 * 26,7603 = 388,02 грн.). Таким чином, загальна сума додаткових витрат на дитину в Австрії становила 5 566, 92 грн. (3 879,2 : 2 + 6 478,60 : 2 + 388,02 = 5 566, 92 грн.). 26.05.2019 року позивач разом з донькою, [PERSON] , відвідували м. Берлін, Німеччина, що підтверджується маршрут-квитанціями пасажира від 10.07.2018 року (а.с. 55-59). Як вбачається з маршрут-квитанції пасажира, виданої на ім`я [PERSON] , вартість квитка на літак для [PERSON] становила 1 534,00 грн. Вартість проживання становила 240 євро (а.с. 59), що станом на 02.10.2019 року згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним Банком України, становить 6 422,47 грн. (240 * 26,7603 = 64 22,47 грн.). Перебуваючи в м. Берлін Позивачка з донькою також відвідували Берлінський зоопарк. Вартість вхідного квитка для [PERSON] становила 8 євро (а.с. 41), що станом на 02.10.2019 року згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним Банком України, становить 214,08 грн. (8 * 26,7603 = 214,08). Таким чином, загальна сума додаткових витрат на дитину в Німеччині становила 4 955,31 грн. (1 534 + 6422,47 : 2 + 214,08 = 4 955,31 грн.). 08.08.2019 року позивач разом з донькою, [PERSON] , з метою відпочинку та оздоровлення останньої відвідували о. Крит, що підтверджується авіаквитками № 03/0000007410023 та № 03/0000007410024, виданими на ім`я [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с. 60-61). Вартість туристичних послуг для позивача та її доньки загалом становила 17 721,00 грн., що підтверджується квитанцією № 19495345 від 31.07.2019 року про оплату за туристичний пакет № 176328 (а.с. 62). Таким чином, сума додаткових витрат на дитину у зв`язку з поїздкою на о. Крит становила 8 860,50 грн. (17 721 /2 = 8 860,5). Отже, загальна сума додаткових витрат на розвиток, відпочинок та оздоровлення дитини, які понесла позивач становить 81 914,73 грн. Зважаючи на рівність обов`язку обох батьків в утриманні дитини та обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, існує необхідність у стягненні з відповідача половини суми додаткових витрат на дитину, які понесла та передбачає понести позивач, а саме 34 597,11 грн. (69 194,23 грн. : 2 = 34 597,11 грн.). Згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved