Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 12/25 частин жилого будинку [ADDRESS], що складається з частини жилого будинку літ.А-1, а саме: житлових кімнат 2-6, 2-7, 2-8, передпокою 2-5, нежитлової прибудови літ. А1-1, усього житловою площею 34,4 кв.м., загальною площею 63,4 кв.м., сараю літ. В-1 з погребом літ. В/п, убиральні літ. Д-1, гаража літ. Ж-1 та огорожі № 1. В обґрунтовування позовних вимог зазначив, що 30 серпня 1991 року придбав 12/25 частин жилого будинку [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу, укладеного 30 серпня 1991 року з відповідачем, посвідченого державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К., зареєстрованим у реєстрі за № 7114. Договір було зареєстровано у Маріупольському БТІ 17 вересня 1991 року за реєстр. № 36121. Він зареєструвався і постійно проживав у вказаному будинку разом зі своєю сім'єю, оригінали правовстановлюючих документів на належний йому будинок зберігались у будинку. 04 грудня 2014 року невстановленими особами з будинку було викрадено особисті речі та правовстановлюючі документи на будинок. За фактом крадіжки розпочато досудове розслідування, що підтверджується довідкою, виданою слідчим СВ Іллічівського РВ Мікава К.О. від 15 грудня 2014 року. З метою відновлення втраченого договору купівлі - продажу від 30 серпня 1991 року та отримання дублікату, він звернувся до Донецького обласного державного архіву. Листом № 59/01-12 від 25 лютого 2015 року Донецький обласний державний нотаріальний архів повідомив йому, що видати дублікат втраченого договору купівлі - продажу не передбачається можливим, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в обласний архів, залишились в архівосховищах нотаріального архіву у м. Донецьку, доступ до яких відсутній. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що визнає позовні вимоги та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на 12/25 частин жилого будинку [ADDRESS], що складається з частини жилого будинку літ.А-1, а саме: житлових кімнат 2-6, 2-7, 2-8, передпокою 2-5, нежитлової прибудови літ. А1-1, усього житловою площею 34,4 кв.м., загальною площею 63,4 кв.м., сараю літ. В-1 з погребом літ. В/п, убиральні літ. Д-1, гаража літ. Ж-1, огорожі № 1. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що визнає позовні вимоги та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на 12/25 частин жилого будинку [ADDRESS]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 1991 року між сторонами у справі - [PERSON] та ПАТ «ММК ім. Ілліча» було укладено договір купівлі - продажу жилого будинку, посвідчений державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К., зареєстрований у реєстрі за № 7114. З копії вказаного договору купівлі - продажу вбачається, що позивач придбав у відповідача 12/25 частин жилого будинку [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці розташовані один цегляний жилий будинок літ. А, жилою площею 69 кв.м., сарай літ. В, вбиральня літ. Г, погріб літ. В/п, сарай літ. Б та погріб літ. б/п. У власність позивача переходить: частина жилого будинку літ. А, а саме: кімнати 2-7, 2-8, 2-7, коридор 2-3, кухня 2-5, веранда ІУ, тамбур У, УІ, 1/3 сараю В. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.08.162.00452, виданого 12 лютого 2008 року виконкомом Маріупольською міської ради, виданого на підставі рішення Маріупольської міської ради №5/15-2496, позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,0509 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS]. Відповідно до повідомлення слідчого СВ Іллічівського РВ Мікава К.О. № 19530 від 15 грудня, до Іллічівського РВ ММУ 04 грудня 2014 року звернулась [PERSON], [INFO], у зв'язку із чим розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 12014050800003320 за ч.3 ст.185 КК України за фактом крадіжки правовстановлюючих документів на будинок: договору купівлі - продажу, генерального плану, домової книги, державного акту на право власності на земельну ділянку, та ін. З метою відновлення втраченого договору купівлі - продажу від 30 серпня 1991 року та отримання дублікату, позивач звернувся до Донецького обласного державного архіву. Листом № 59/01-12 від 25 лютого 2015 року Донецький обласний державний нотаріальний архів повідомив, що видати дублікат втраченого договору купівлі - продажу не вбачається можливим, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в обласний архів, залишились в архівосховищах нотаріального архіву у м. Донецьку, доступ до яких відсутній. 10 грудня 2014 року комунальним підприємством Маріупольським БТІ було виготовлено технічний паспорт на жилий будинок [ADDRESS], на ім'я позивача. Згідно даних технічного паспорту власниками домоволодіння [ADDRESS], є позивач, якому належить 12/25 частин вказаного домоволодіння, та третя особа - [PERSON], якій належить 13/25 частин. На земельній ділянці по [ADDRESS] розташовані: жилий будинок літ. А-1, нежитлова прибудова літ. А1-1, жила прибудова А2-1, сараї літ. Б-1, В-1, погріб літ. Б/п, В/п, вбиральня літ. Г-1, Д-1, гараж літ. Е-1, Ж-1, огорожа № 1. Відповідно до повідомлення КП Маріупольського БТІ № 3168 від 19 січня 2015 року, 12/25 частин жилого будинку літ.А-1, розташованого в [ADDRESS], належить позивачу на підставі договору купівлі - продажу від 30 серпня 1991 року за реєстр. №7114, зареєстрованого у Маріупольському БТІ 17 вересня 1991 року за реєстр. № 36121. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 34998 вищевказаного домоволодіння, на земельній ділянці розташовані жилий будинок літ. А-1, житловою площею 80,4 кв.м., нежитлова прибудова літ. А1-1, жила прибудова А2-1, житловою площею 22,5 кв.м., сіни літ. а-1, усього житловою площею 102,9 кв.м., загальною площею 171,8 кв.м., сараї літ. Б-1, В-1, погріб літ. Б/п, В/п, вбиральня літ. Г-1, Д-1, гараж літ. Е-1, Ж-1, огорожа № 1. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 14 липня 2006 року за № 2-1512/06 збільшена житлова площа. Згідно технічної інвентаризації, проведеної 10 грудня 2014 року, встановлено, що 12/25 частин складаються з частини житлового будинку літ.А-1, а саме: житлових кімнат 2-6, 2-7, 2-8, передпокою 2-5, нежитлової прибудови літ. А1-1, усього житловою площею 34,4 кв.м., загальною площею 63,4 кв.м., сараю літ. В-1 з погребом літ. В/п, убиральні літ. Д-1, гаража літ. Ж-1 та огорожі № 1. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Статтею 331 ЦК України визначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, що посвідчує його право власності. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що позивач дійсно є власником 12/25 частин жилого будинку [ADDRESS], це право не оспорюється відповідачем, однак документ, що посвідчує його право власності було втрачено, у зв'язку з чим захистити його права та законні інтереси як власника частини домоволодіння можливо лише у судовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат по сплаті судового збору, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved