Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач Національний університет «Запорізька політехніка» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Національного університету «Запорізька політехніка» заборгованість у сумі 2 138,30 грн., яка складається з: 1 909,40 грн. - кредитної заборгованості, та 228,90 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту, та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що наказом № 131-С від 29.08.2003 року [PERSON] була зарахована до Запорізького національного технічного університету (далі ЗНТУ) на 1 курс денного відділення гуманітарного факультету спеціальність «Переклад» за умовами надання цільового пільгового державного кредиту. 05.09.2003 року між ЗНТУ та [PERSON] , було укладено Угоду № КР 6.030500/9 про надання державного пільгового цільового кредиту для здобуття вищої освіти (далі Угода). Позивач надав відповідачу державний кредит на весь термін навчання у розмірі 4 668,00 грн. для здобуття у навчальному закладі ЗНТУ вищої освіти за рахунок коштів бюджету, а відповідач зобов`язалася: повернути протягом 15 років використаний на навчання кредит та 3% річних за користування кредитом, починаючи з 12 місяця після закінчення навчання; здійснити платежі до 31 грудня кожного року в розмірі 1/15 частини від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним починаючи з 30.06.2008 року до 30.06.2023 року. За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за укладеною Угодою сторони несуть відповідальність згідно із законодавством. У випадку ухилення від повернення кредиту чи відсотків за користуванням ним одержувач кредиту сплачує навчальному закладу пеню у розмірі подвійної кредитної ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день затримки. З приводу того що відповідач не погашає заборгованість вчасно згідно Угоди, позивач має право стягнути кредитну заборгованість в повному обсязі. Таким чином за відповідачем виникла заборгованість у загальній сумі 2 138,30 грн. Наказом ЗНТУ № 222-с від 27.09.2004 року, [PERSON] було відраховано з університету за власним бажанням. Неодноразово на адресу відповідачки надсилалися претензії з вимогою погасити виниклу заборгованість, однак вказані вимоги залишені [PERSON] поза увагою. На сьогоднішній день існує заборгованість у сумі 2 138,30 грн., яка складається з: 1 909,40 грн. - кредитної заборгованості, та 228,90 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того, позивач зазначив, що на підставі Наказу Міністерства освіти і науки України від 01.04.2019 № 420 Запорізький національний технічний університет перейменовано у Національний університет «Запорізька політехніка». Позивач в судове засідання не з`явився. Від ректора Національного університету «Запорізька політехніка» Бєлікова С.Б. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти заочного розгляду справи позивач не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності або про причини неявки, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які містяться матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2003 року між ЗНТУ та [PERSON] , на підставі Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916, було укладено Угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № КР 6.030500/9, згідно якої навчальний заклад надав [PERSON] цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр та напрямом підготовки «Переклад» за денною формою навчання у розмірі 4 668, 00грн. за навчальний рік та 18 672,00 грн. за весь термін навчання (п. 1 Угоди). Наказом ректору університету № 131-С від 29.08.2003 року, [PERSON] було зараховано до ЗНТУ на 1 курс денного відділення гуманітарного факультету спеціальність «Переклад» 7.030500 за умовами надання цільового пільгового державного кредиту. Відповідно до Угоди одержувач кредиту зобов`язаний повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та 3 % річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з 12 місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із навчального закладу починаючи з 3 місяця після відрахування. За наявності обставин, що є підставою для звільнення одержувача кредиту від повернення кредиту, надавати щорічно навчальному закладу після закінчення навчання відповідний підтвердний документ про такі обставини (п.п. 3.3, 3.4). Одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 1 244,80 грн. та відсотки за користування ним готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок Університету до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з 30.06.2008 року до 30.06.2023 (п. 6.1 Угоди). Навчальний заклад має право стягнути в судовому порядку кредит та відсотки за користування ним з одержувача кредиту в разі ухилення від повернення кредиту (п. 4.2 Угоди). Як вбачається з наказу ректора університету від 27.09.2004 року № 222-с, [PERSON] було відраховано з університету за власним бажанням. Згідно з розрахунком заборгованості за Угодою № КР 6.030500/9 від 05.09.2003 року, станом на 01.10.2019 відповідач [PERSON] має заборгованість на загальну суму 2 138,30 грн., яка складається з: 1 909,40 грн. - кредитної заборгованості, та 228,90 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту Доказів про погашення суми боргу, на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надала. Також, як вбачається з матеріалів справи в порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений, оскільки на вимоги позивача про сплату боргу від 13.03.2019 року та від 06.09.2019 року, відповідачем заборгованість не погашена. Наказом Міністерства освіти і науки України від 01.04.2019 року № 420 перейменовано Запорізький національний технічний університет у Національний університет «Запорізька політехніка». Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Таким чином передбачене статтею 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини позики, що залишалася, є наслідком неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань, що передбачено пунктом 4.2 вказаної Угоди. Аналогічної позиції притримується і Верховний Суд у своїй постанові від 13.03.2019 року у справі № 766/2818/16-ц. Судом встановлено, що умови зазначеної Угоди про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідача, яке тягне можливість примусового стягнення прострочених сум по кредиту в сумі 2 138,30 грн., яка складається з: 1 909,40 грн. - кредитної заборгованості, та 228,90 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, які сплачено Національним університетом «Запорізька політехніка» при подачі позову в сумі 1 921,00 грн. На підставі ст.ст. 1048, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved