Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

У квітні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 лютого 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], було укладено попередній договір про майбутню купівлю-продаж квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов п. п. 10.1 вказаного попереднього договору позивачем, було передано Відповідачу гарантовану суму - завдаток в розмірі 1000 доларів США. Пізніше, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], було укладено додаткову угоду від 03 лютого 2014 року, відповідно до умов якої у п. 10. 1 вказаного попереднього договору було внесено зміни, та зазначено що позивач передав Відповідачу з метою забезпечення укладення основного договору 25200 (двадцять п'ять тисяч двісті гривень), що складає 3000 доларів США. Тому на думку позивача сплачена ним сума відповідно до договорів є авансом. Тому просив стягнути з відповідача вищезазначену суму та судові витрати. В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі відповідача на підставі наданих суду доказів. Відповідач на виклики суду повторно не з'явився, хоча був повідомлений про час і місце судового засідання, будь-яких заяв щодо участі у розгляді справи не надіслав. Ухвалою суду від 01 серпня 2014 року постановлено про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до умов п. п. 10.1 попереднього договору від 01 лютого 2014 року позивачем, було передано Відповідачу гарантовану суму - завдаток в розмірі 1000 доларів США. (а.с. 5-6). Згідно із ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Цей договір був укладений 01 лютого 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], про майбутню купівлю-продаж квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 03.02.2014 року, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої у п. 10. 1 вказаного попереднього договору було внесено зміни, та зазначено що позивач передав Відповідачу з метою забезпечення укладення основного договору 25200 (двадцять п'ять тисяч двісті гривень), що складає 3000 доларів США. Строк укладання основного договору купівлі-продажу квартири, відповідно до вимог п.п. 1 Попереднього договору встановлений до 14.03.2014 року, який вже сплинув, та до теперішнього часу основний договір купівлі - продажу квартири з відповідачем не укладений, в зв'язку зі зміною курсу долару США, та нестабільною ситуацією в державі. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. В судовому засіданні позивач пояснив, що ні попереднім договором, ні змінами до нього не зазначено, що сплачена ним сума є завдатком, а тому вона є авансом. Тому внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири. Судом встановлено що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], укладено не було. Сторони між собою бажали лише укласти такий договір в майбутньому. А тому суд вважає передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 3000 доларів США (29250,00 грн. за курсом НБУ) грн. є авансом, який підлягає поверненню. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 546, 570 - 571, 635 ЦК України, та

Outcome: approved