Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача державний реєстратор прав на нерухоме майно Відділу державної реєстрації Бережанської міської ради Тернопільської області, - про виділення в натурі частки майна із спільної часткової власності. В позовній заяві позивачка вказала, що 04.12.2001 року вона згідно договору купівлі - продажу придбала у Фонду комунального майна у Бережанському районі нежитлове приміщення, загальною площею 149 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 10.01.2003 року вона згідно договору купівлі - продажу продала [PERSON] 1/2 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке складає собою: 3-27 пл. 18,5 кв. м., 3-11 приміщення пл. 39,9 кв.м., 3-25 приміщення пл. 11,5 кв. м., 3-26 приміщення пл. 4,5 кв.м. Таким чином, власником частки у праві спільної часткової власності (1/2, площа 74,4 кв. м.) нежитлового приміщення, що находиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . 25.01.2017 року позивачка отримала дозвіл на реконструкцію нежитлових приміщень загальною площею 28,5 кв. м. та загальною площею 37,5 кв.м. на [ADDRESS] . 21.07.2017 року позивачкою отримано висновок Бережанського ОК МБТІ № 162 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, згідно з яким [PERSON] фактично користується приміщенням 1-5 площею 10,0 м. кв., приміщенням 1-6 площею 27,8 м. кв., приміщенням 1-7 площею 39,6 м. кв. загальною площею 77,4 м. кв., що становить 51/100 часток. Позивачка звернулася до відповідачки з пропозицією укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна, однак [PERSON] не відреагувала, ухилилася від укладення договору, у зв`язку з наведеним просить виділити їй, [PERSON] , у натурі у власність частку спільного часткового майна за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення 1-1 площею 9,7 кв.м., приміщення 1-2 площею 28,9 кв. м., приміщення 1-3 площею 39,4 кв.м., згідно з технічним паспортом, виданим ТзОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області» 10 жовтня 2017 року, інвентаризаційна справа № 334/17, загальною площею 78 кв. м., припинивши право спільної часткової власності на ціле нежитлове приміщення, за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася, 06 грудня 2019 року подала до суду заяву, відповідно до якої просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідачка просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позову, оскільки позивачка до неї з пропозицією про укладення договору розподілу спільної власності не зверталася, це вона пропонувала укласти такий договір позивачці, однак договір не укладений по вині позивачки. Представник Відділу державної реєстрації Бережанської міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшов лист відділу державної реєстрації Бережанської міської ради, відповідно до якого останнє жодних заперечень проти позову не має та допускає можливість поділу, що матиме наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників. Просить розгляд справи здійснювати без участі представника відділу державної реєстрації Бережанської міської ради. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: 15 жовтня 2019 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача державний реєстратор прав на нерухоме майно Відділу державної реєстрації Бережанської міської ради Тернопільської області, - про виділення в натурі частки майна із спільної часткової власності, - залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст. 175, 177 ЦПК України. 29 жовтня 2019 року судом відкрито провадження у вказаній справі, за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 14 год. 30 хв. 25 листопада 2019 року. 25 листопада 2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10 год. 00 хв. 12 грудня 2019 року у зв`язку з неотриманням позивачем відзиву на позовну заяву, встановлено позивачу семиденний строк на подання відповіді на відзив. 12 грудня 2019 року розгляд справи відкладено на 16 год. 00 хв. 30 грудня 2019 року у зв`язку з тим, що не закінчився строк на подання заперечення у справі. Продовжено строк проведення підготовчого засідання по справі на тридцять днів. Ухвалою суду від 30 грудня 2019 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмету спору на стороні позивача державний реєстратор прав на нерухоме майно Відділу державної реєстрації Бережанської міської ради Тернопільської області, - про виділення в натурі частки із спільної часткової власності. Справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 22 січня 2020 року. Внаслідок дослідження письмових доказів по справі судом встановлено такі фактичні обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу приміщення через, аукціон укладеного 04 грудня 2001 року в місті Бережани між фондом комунального майна у Бережанському районі та [PERSON] , який посвідчено завідуючою Бережанської державної нотаріальної контори - фонд комунального майна у Бережанському районі продав [PERSON], а остання купила приміщення загальною площею 149 кв. м., що знаходяться в [ADDRESS] , які належать територіальній громаді м. Бережани на підставі свідоцтва про право власності на нежиле приміщення. Характеристика приміщення наводиться в технічному паспорті, який видається бюро технічної інвентаризації і є додатком до договору. Приміщення знаходиться в 3-х поверховому з підвалом будинку, що під літерою «А» та складає собою: приміщення 3-10 пл. 37,5 кв. м., приміщення 3-11 пл. 39,9 кв. м., приміщення 3-12 пл. 8,6 кв. м., приміщення 3-25 пл. 11,5 кв. м., приміщення 3-26 пл. 33,0 кв. м., приміщення 3-7 пл. 18,5 кв. м., всього - 149 кв.м. нежилої площі. Таким чином позивачкою було куплено групу приміщень. Згідно з реєстраційним посвідченням Бережанського міжрайонного бюро технічної інвентаризації, виданим 19 грудня 2001 року, в цілому приміщення загальною площею 149 м. кв., розташоване у [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу приміщення через аукціон, посвідченого Бережанською держнотконторою 4.06.2001 року за реєстром № 4671. Відповідно до договору купівлі -продажу, укладеного 10 січня 2003 року в місті Бережани, який посвідчено завідуючою Бережанської державної нотаріальної контори, [PERSON] продала, а [PERSON] купила Ѕ (одну другу) нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - приміщення складає собою: 3-27 пл. 18,5 кв. м., 3-11 приміщення пл. 39,9 кв. м., 3-25 приміщення пл. 11,5 кв.м., 3-26 приміщення пл. 4,5 кв.м., всього нежиле приміщення, що відчужується, складає 74,4 кв. м. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить Ѕ нежитлового приміщення, а саме: 3-27 приміщення пл. 18,5 кв.м., 3-11 приміщення пл. 39,9 кв.м., 3-25 приміщення пл. 11,5 кв. м., 3-26 приміщення пл. 4,5 кв.м., - нежитлового приміщення, загальною площею 149 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі продажу від 10 січня 2003 року містить суперечності, так як з нього не зрозуміло, що саме було продано [PERSON] . [PERSON] , Ѕ належного їй приміщення, чи конкретні приміщення, оскільки у власності [PERSON] було приміщення загальною площею 149 кв. м., за договором від 10 січня 2003 року відчужено Ѕ нежитлового приміщення належного [PERSON] , однак в договорі вказані конкретні приміщення і їх площа становить 74,4 кв. (18,5+39,9+11,5+4,5=74,4), тобто менше Ѕ площі усього нежилого приміщення належного [PERSON] , оскільки половина площі цього приміщення становить 74,5 кв. м. (149/2=74,5). У разі продажу позивачкою відповідачці 10 січня 2003 року Ѕ належного [PERSON] приміщення загальною площею 149 кв.м. суду слід вирішувати питання про виділ позивачці Ѕ частини з придбаних нею 04 грудня 2001 року приміщень: 3-10 - площею 37,5 кв. м., 3-11 - площею 39,9 кв. м., 3-12 - площею 8,6 кв. м., 3-25 - площею 11,5 кв. м., 3-26 - площею 33,0 кв. м., 3-7 - площею 18,5 кв. м., всього - 149 кв.м. нежилої площі. У разі продажу позивачкою відповідачці 10 січня 2003 року конкретних приміщень: 3-27 - площею 18,5 кв. м.; 3-11 - площею 39,9 кв. м. та 3-25 - площею 11,5 кв.м., а також частину приміщення 3-26 площею 4,5 кв.м., - належних [PERSON] , у позивачки залишились у власності приміщення: 3-10 - площею 37,5 кв. м.; 3-12 - площею 8,6 кв. м., а також частина приміщення 3-26 площею 28,5 кв. м. (33,0 кв. м. - 4,5 кв. м.). Таким чином, єдиним приміщенням, яке знаходиться у спільній власності позивачки та відповідачки є приміщення 3-26 площею 33,0 кв. м., з якого 4,5 кв. м. позивачка продала відповідачці, а решта 28,5 кв. м. (33,0 кв. м. - 4,5 кв. м.) залишилась у власності позивачки. Розмір часток позивачки та відповідачки у приміщенні 3-26 дорівнює відповідно 28,5 кв. м. та 4,5 кв.м. або 19/24 та 3/24 приміщення 3-26, інші ж конкретні приміщення уже виділені позивачці та відповідачці у договорі купівлі -продажу від 10 січня 2003 року. Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Спільного тлумачення договору від 10 січня 2003 року сторонами суду не надано, позовну вимогу про тлумачення вказаного договору перед судом не заявлено. Виходячи з наведеного, суд відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України не має права вирішувати питання тлумачення вказаного договору. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 582/5773 приміщення частина внутрішнього об`єму будівлі, обмежена з усіх сторін захисними конструкціями - стінами або перегородками (у тому числі з вікнами і дверима) зі стелею (перекриттям) і підлогою, з можливістю входу і виходу. Згідно з п. 1.2 Положення про склади тимчасового зберігання затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.05.2012 № 613, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 серпня 2012 р. за № 1307/21619 приміщення - весь об`єм або частина об`єму будівлі чи споруди, які є об`єктами нерухомого майна. Ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Системний аналіз статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ частки приміщення, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину приміщення із самостійним входом/виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання приміщення в ізольовані приміщення із самостійним входом/виходом, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки приміщення в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки приміщення відповідно до часток співвласників. Позивачем не надано суду доказів того, що їй належить чітко визначена частка у приміщенні, яке належить позивачці та відповідачці, щодо якого розглядається спір. Без чітко визначеної частки у приміщенні не можливо вирішити питання наявності технічної можливості виділу цієї частки приміщення. Окрім цього, позивачем не надано суду допустимих доказів того, чи існує технічна можливість виділу приміщень у розмірах та у спосіб вказаний нею у позовній заяві, оскільки [PERSON] не надано суду висновку експерта, який би підтвердив технічну спроможність виділу приміщень [PERSON] у розмірах та у спосіб, вказаний нею у позовній заяві. Виходячи з наведеного, у задоволенні позовних вимог позивачки слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed