Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши у користування [PERSON] та її сину [PERSON] у користування кімнату, площею 13,9 кв.м. (на плані позначена під цифрою 3) з балконом, площею 1,5 кв.м., та кімнату, площею 13,9 кв.м. (на плані позначену під цифрою 4); у користування відповідача [PERSON] - кімнату, площею 15,8 кв.м. (на плані позначену під цифрою 2); кухню, площею 8,1 кв.м., ванну кімнату, площею 2,0 кв.м., вбиральню, площею 0,8 кв.м., коридор, площею 11,9 кв.м. просила залишити у загальному користуванні. Мотивуючи позовні вимоги, зазначила про те, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та її дітям [PERSON] та [PERSON] у наступних частках: [PERSON] - ? частина, [PERSON] та [PERSON] - по ? частині кожному. З листопада 2017 року відповідач чинить позивачу та її сину [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою, змінила замки на вхідних дверях, внаслідок чого позивач з сином позбавлена можливості користуватись нерухомих майном, що належить їм на праві власності. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, про поважність причин неявки у судове засідання суд не повідомила, про день та час судового розгляду була повідомлена судом належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, та, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що 30.07.1998 року Московською районною у м. Києві державною адміністрацією [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], в рівних долях кожному (а.с. 3). 17.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером 4379 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] на ім'я позивача [PERSON] (а.с. 6). 03.11.2017 року на підставі договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., [PERSON] передано у власність, а [PERSON] прийнято одну восьму частину квартири [ADDRESS] (а.с. 13-14). Таким чином, станом на час подання позову до суду позивачу [PERSON] належить 3/8 частин вказаної квартири, відповідачу [PERSON] - 3/8 частин вказаної квартири, третій особі [PERSON] - ? частина вказаної квартири. З технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] вбачається, що загальна площа квартири становить 67,9 кв.м., жила площа - 43,6 кв.м., вказана квартира складається з наступних приміщень: кімнати, площею 13,9 кв.м. (на технічному плані позначена цифрою «4»), кімнати, площею 13,9 кв.м. (на технічному плані позначена цифрою «3»), кімнати, площею 15,8 кв.м. (на технічному плані позначена цифрою «2»), кухні, площею 8,1 кв.м., ванної кімнати, площею 2,0 кв.м., вбиральні (поєднаної), площею 0,8 кв.м., коридору, площею 11,9 кв.м., балконом, площею 1,5 кв.м. (а.с. 4-5). Судовим розглядом встановлено, що учасники справи у добровільному порядку не можуть визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], щодо порядку користування вказаною квартою між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] існує спір. За змістом ст.ст. 47, 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Відповідно до п. 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності. Порядком застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою виконкому Київської міської ради народних депутатів та Президії київської міської ради профспілок № 582 від 15.07.1985 року, передбачено, що рівень середньої забезпеченості жилою площею на одну особу в Києві дорівнює 9 кв. м, а норма жилої площі для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов визначається як 7,5 кв.м. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що спірна квартира перебуває в користуванні учасників справи, між ними має місце спір про порядок користування цією квартирою, визначення порядку користування квартирою не призведе до істотного та/або штучного погіршення їх житлових умов, суд дійшов висновку про можливість встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши у користування [PERSON] та її сину [PERSON] у користування кімнати, площею 13,9 кв.м. (на технічному плані позначена під цифрою «3») з балконом, площею 1,5 кв.м., та площею 13,9 кв.м. (на технічному плані позначена під цифрою «4»); у користування відповідача [PERSON] виділити кімнату, площею 15,8 кв.м. (на технічному плані позначена під цифрою «2»); кухню, площею 8,1 кв.м., ванну кімнату, площею 2,0 кв.м., вбиральню, площею 0,8 кв.м., коридор, площею 11,9 кв.м. залишити у загальному користуванні. У відповідності до ч. 1, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як зазначає ч. 1, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а житлові права позивача підлягають судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved