overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що однією сім'єю вони не живуть тривалий час, причиною припинення подружніх відносин стало, як виявилося абсолютно різні погляди на життя, бачення сім'ї та світу взагалі, що остаточно призвело до відчуження і втрати почуття любові та поваги один одного. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим,так як суперечить інтересам кожного з них та їх дитини, що мають істотне значення. Позивач просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу за його відсутності, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначив, що проти позову позивача не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 01 березня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 140; у сторін це перший шлюб; від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, однією сім'єю вони не живуть тривалий час, причиною припинення подружніх відносин стало, як виявилося абсолютно різні погляди на життя, бачення сім'ї та світу взагалі, що остаточно призвело до відчуження і втрати почуття любові та поваги один одного. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим,так як суперечить інтересам кожного з них та їх дитини, що мають істотне значення. Крім того, як зазначають сторони у своїх адресованих суду письмових заявах, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з червня 2015 року, строки для примирення їм не потрібні, й після розірвання шлюбу їх дитина залишатиметься проживати з матір'ю - позивачем [PERSON]. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 14 березня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, зникло почуття любові та поваги. Шлюб носить формальний характер і сімя розпалася. Супереч-ностей відносно спільного майна не має. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю. Наполягала на задоволенні позовних вимог та в разі неявки в су-дове засідання відповідача повторно, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, належним чином сповіщений про день та час слухання справи у встановленому законом порядку (а.с. 13). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно з 14.03.2008 року проживають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Від шлюбу дітей не мають. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскіль-ки подружжям тривалий час спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не під-тримуються, їм не вдалося створити дружню та стійку сімю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У жовтня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей, [PERSON], 22 жовтня 2008 року та [PERSON], [INFO]. Діти на даний час мешкають з позивачкою, та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно участі у матеріальному забезпеченні дітей не приймає. Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Суду позивач надала заяву, відповідно до якої заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину своєї неявки суд не повідомив. У звязку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 22 жовтня 2008 року народився [PERSON], а 23 липня 2010 року народився [PERSON], батьками яких є: батько [PERSON], мати [PERSON]. ( а.с. 4,5) Малолітні діти постійно мешкають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач від утримання своїх дітей ухиляється, про що вказала у позовній заяві позивачка, та що не було спростовано відповідачем. Таким чином, позов [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільних малолітніх дітей повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У жовтня 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 16.01.2014 року на загальну суму 24577 грн. 82 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що всупереч умов укладеного між публічним акціонерним товариством «ПРИВАТБАНК» (далі Банк/позивач) та [PERSON] кредитного договору від 16.01.2014 року (далі Кредитний договір), останній своїх зобовязань по Кредитному договору належним чином не виконував. У звязку з чим, станом на 4.10.2017 року, у [PERSON] перед Банком виникла заборгованість по кредиту, що складає 24577,82 грн., яку остання не погашає у добровільному порядку, що змусило банк звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У жовтня 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.01.2015 року на загальну суму 14064 грн. 94 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що всупереч умов укладеного між публічним акціонерним товариством «ПРИВАТБАНК» (далі Банк/позивач) та [PERSON] кредитного договору від 27.01.2015 року (далі Кредитний договір), остання своїх зобовязань по Кредитному договору належним чином не виконувала. У звязку з чим, станом на 31.08.2017 року, у [PERSON] перед Банком виникла заборгованість по кредиту, що складає 14064,94 грн., яку остання не погашає у добровільному порядку, що змусило банк звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибула повторно, про час і місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за її відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавала. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У жовтня 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.03.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 22. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] . Протягом останніх декількох років стосунки між сторонами розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен зі сторін живе окремим життям та своїми інтересами. На даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що протягом останніх декількох років їх сім`я існує лише формально: разом вони не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

У жовтня 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.12.1967 року Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 39, мотивуючи позов тим, що шлюб у обох перший, від шлюбу з відповідачем малолітніх чи неповнолітніх дітей немає. Сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, їх шлюб існує формально, сімейних стосунків вони не підтримують. Спору щодо розподілу майна немає. Але вирішити питання стосовно розірвання шлюбу в органах РАЦС неможливо, із-за небажання відповідача. . Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. 22.01.2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 03.12.1967 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 39 (а.с.5) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

У жовтня 2018 року [PERSON] вернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 14.03.2018 року, зареєстрованого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 152. В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, з травня 2018 року сторони фактично припинили шлюбні відносини.\~\~Вважає, що сім'я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй дошлюбне прізвище «Швець». В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти задоволення позову і розірвання шлюбу. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 14.03.2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 152. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка,\~ \~подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно\~\~розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

У жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ « Полімагніт», Приватна компанія з обмеженою відповідальністю « Ей Ем Ті Енд Сі Груп ЛТД» про визнання трудового договору фактично розірваним та стягнення вихідної допомоги .

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

У жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ « Полімагніт», Приватна компанія з обмеженою відповідальністю « Ей Ем Ті Енд Сі Груп ЛТД» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

У жовтня 2018 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] до ТОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» про розірвання трудового договору, визнання повноважень припиненими та зобовязання подати державному реєстратору відомості про звільнення із займаної посади. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він з 02 грудня 2014 року займає посаду головного лікаря у Приватній установі «Санаторій «Металург». 21 серпня 2018 року [PERSON] поштовим сполученням надіслана заява від 20 серпня 2018 року про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Вказану заяву відповідач отримав 30 серпня 2018 року. Таким чином, трудові відносини між позивачем та відповідачем повинні були припинитись 13 вересня 2018 року. Однак, відповідач на порушення вимог чинного законодавства, п. 8.3. уставу Приватної установи «Санаторій «Металург» наказ про звільнення не видано, загальні збори про звільнення від займаної посади не проводить, а також не здійснює інші дії спрямовані на припинення трудових відносин. У звязку з чим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

У жовтня 2018 року позивача звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 03 жовтня 2018 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь - яких дій відносно відчуження рухомого та нерухомого майна і грошових коштів та транспортного засобу AUDI, модель А4, загальний легковий універсал -В. номер кузова [NUMBER], білого кольору, д.н.з. [NUMBER], 2013 року випуску, належних [PERSON] на користь третіх осіб. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви з наступних підстав. Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Разом з тим, позивачем не надано документального підтвердження про належність будь - якого майна та грошових коштів належних відповідачу та зі змісту заяви такої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed