Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги, які були уточнені в ході розгляду справи, обґрунтовані тим, що 14 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір позики грошей, за умовами якого відповідач 1 отримав кошти в сумі 60000 доларів США, свої зобов`язання по договору відповідач 1 належним чином не виконував. Для підтвердження невиконаних зобов`язань відповідача 1 за договором позики, 14 квітня 2011 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено новий договір позики грошей, складено акт прийому-передачі коштів, відповідачем 1 надано розписку. Після цього відповідач 1 зобов`язання не виконував, уникав з позивачем контакту. 12 вересня 2013 року відповідач 2 поручився солідарно з боржником відповідати по частині зобов`язань відповідача 1 у розмірі 50 доларів США, про що з відповідачем 2 було укладено договір поруки, проте відповідач 2 своє зобов`язання не виконує. У договорі позики грошей, укладеному між відповідачем 1 та позивачем 14 квітня 2011 року було зафіксовано невиконані зобов'язання відповідача 1 у розмірі 52176 доларів США. Тому позивач просив стягнути з відповідача 52176 доларів США з основного невиконаного зобов`язання, що за офіційним курсом НБУ на 16 жовтня 2015 року становить 1131729, 68 грн., а також 1018548,04 грн. - за користування позикою та 4130729,93 грн. - пені, а також стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 жовтня 2015 року становить 1084,53 грн. Та стягнути з відповідача 1 суму сплаченого судового збору. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до оригіналу договору позики грошей від 14 квітня 2007 року позивач передав у власність, а відповідач 1 прийняв 60000 доларів США, з зобов'язанням повернути таку ж саму суму до 15 квітня 2008 року включно. Пунктом 2 договору передбачено, що сума позики прийнята в повному обсязі до підписання договору. За домовленістю сторін за користування позикою сплачуються проценти в розмірі 20% річних. Згідно пункту 8 договору, за прострочення виконання зобов'язань за договором позичальник виплачує пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, а сума позики має бути виплачена з уражанням офіційного встановленого індексу інфляції. Пунктом 9 договору передбачено, що у випадку виникнення прострочення виплати позики яке складатиме більше ніж 7 календарних днів, сплатити позичальнику на вимогу останнього неустойку в розмірі 180 доларів США за кожен випадок прострочення. Згідно матеріалів справи, 14 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем 1 було підписано акт прийому-передачі коштів та було складено відповідачем 1 розписку про отримання 60000 доларів США строком на один рік. Згідно оригіналу договору позики грошей від 14 квітня 2011 року позивач передав у власність, а відповідач 1 прийняв 52176 доларів США, з зобов`язанням повернути таку ж суму до 15 квітня 2012 року включно. Пунктом 2 договору передбачено, що сума позики прийнята в повному обсязі до підписання договору. За домовленістю сторін за користування позикою сплачуються проценти в розмірі 20% річних. Згідно пункту 8 договору, за прострочення виконання зобов`язань за договором позичальник виплачує пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, а сума позики має бути виплачена з уражанням офіційного встановленого індексу інфляції. Пунктом 9 договору передбачено, що у випадку виникнення прострочення виплати позики яке складатиме більше ніж 7 календарних днів, сплатити позичальнику на вимогу останнього неустойку в розмірі 180 доларів США за кожен випадок прострочення. Згідно матеріалів справи, 14 квітня 2011 року між позивачем та відповідачем 1 було підписано акт прийому-передачі коштів в сумі 52176 доларів США та було складено відповідачем 1 розписку про зобов`язання виплати заборгованості, відповідно до договору від 14.04.2011 року. Судом встановлено, що, станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідач 1 борг позивачу за договором позики від 14.04.2007 року та від 14.04.2011 року не повернув. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1-3 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. 12 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки, відповідно до якого, поручитель поручається перед позикодавцем за виконання частини зобов`язань відповідача 1 за договором позики грошей, що укладався між позивачем та відповідачем 1, 14 квітня 2007 року та 14 квітня 2011 року. Зміст основного зобов`язання за договором: повернення 52176 доларів США зі сплатою процентів на умовах і в порядку, передбаченому в договорі (п. 1.2 договору поруки). Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що за цим договором виконання основного зобов`язання забезпечується частково - поручитель несе солідарну відповідальність за виконання ним частини зобов`язань боржника у розмірі 50 доларів США. У разі невиконання боржником своїх обов`язків за основним зобов`язанням до 1 лютого 2014 року поручитель виконує частину зобов`язань боржника перед кредитором у розмірі 50 доларів США (а.с.58). Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із розрахунку суми боргу, який надано у заяві про уточнення позовних вимог, станом на 16 жовтня 2015 року розмір основного невиконаного зобов`язання становить 52176 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 16 жовтня 2015 року становить 1131729,68 грн.; плата за користування позикою, яка мала бути сплачена відповідно до п. 3 договору становить 46958,40 доларів США, що відповідно до курсу встановленого НБУ на 16 жовтня 2015 року становить 1018548,04 грн.; розмір пені за останній календарний рік, нарахованої відповідно до п. 8 договору становить 190442,40 доларів США, відповідно до офіційного курсу НБУ на 16 жовтня 2015 року становить 4130729,93 грн. (а.с.62). Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач 1 зобов'язання за договором позики грошей від 14.04.2007 року та договором позики грошей від 14.04.2011 року не виконав, а тому з відповідача 1 на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 6281007,68 грн.. Також судом встановлено, що відповідачем 2 зобов`язання за договором поруки від 12 вересня 2013 року не виконано, а тому з відповідача 2 та відповідача 1 необхідно солідарно стягнути 50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 жовтня 2015 року становить 1084,53 грн.. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved