Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У жовтні 2020 року Комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову позивач вказує, що Комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» є надавачем послуг з управління багатоквартирних будинків міста, в тому числі і будинку [ADDRESS] . Позивач забезпечує житлово-комунальними послугами квартиру за адресою: [ADDRESS] , власником якої є боржник - [PERSON] . Стверджує, що Боржник оплату за послуги з управління багатоквартирним будинком (квартирна плата) не вносив, але фактично ними користується. Боржник, фактично отримує послуги, щодо управління багатоквартирним будинком, але договір про надання даних послуг не укладав, не зважаючи на неодноразові звернення про укладання договору до 15 березня 2019 року. Відповідач не заперечував проти факту надання послуг КП НМР «ЖКО» або надання їх не в повному обсязі чи ненапежної якості. Зазначає, що в березні 2019 року між співвласники будинку [ADDRESS] та КП НМР «ЖКО» був укладений Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 29-У від 15.03.2019 року. Невиконання боржником обов`язків по сплаті наданих підприємством послуг з управління багатоквартирним будинком порушує права та інтереси КП НМР «ЖКО», чим позбавляє підприємство можливості надавати послуги належної якості, та вчасно розраховуватися з підприємствами, що надають послуги для КП НМР «ЖКО», як управителя. В порядку та на підставі ч.3 ст.161 ЦПК України, КП НМР «ЖКО» звертається до суду про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з боржника. Вказує, що відповідач заборгованість за надані до 01.10.2020 року підприємством послуги з управління багатоквартирним будинком не погасив. Внаслідок цього, станом на 23 жовтня 2020 року за боржником існує заборгованість в сумі 10368 грн. 19 коп. Також зазначає, що КП НМР «ЖКО» неодноразово вручали попередження із зазначенням суми заборгованості та необхідністю сплатити борг, однак боржник на численні нагадування про необхідність розрахуватись за надані послуги не реагує. Згідно з даними виписки по особовому рахунку № [NUMBER] , яка додана до заяви, заборгованість за надані послуги виникла в період з грудня 2012 року по вересень 2020 року включно, але в виписці зазначається факт внесення оплати за надані житлово- комунальні послуги, в більшій сумі ніж нарахована вартість послуги, що підтверджує факт визнання боржником заборгованості а саме: - серпень 2018 року сплачено 1104 грн. 00 коп., а нараховано 374 грн. 42 коп., - вересень 2018 р. сплачено 1100 грн. 00 коп., а нараховано 374 грн. 42 коп Вказаний вище факт свідчить про те, що строк позовної давності перервано, що відповідає вимогам ч.1 ст. 264 ЦК України, яка передбачає переривання перебігу строку позовної давності, в зв`язку з вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача на користь КП НМР «ЖКО» заборгованість по оплаті за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 10368 грн. 19 коп. та судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився та не подав відзив, а тому суд, враховуючи письмову думку представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх позовних вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов до висновку. Згідно інформації виданої адміністратором відділу адміністративних послуг виконавчого комітету Нетішинської міської ради №225/ЕП від 29.10.2020 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з виписки по особовому рахунку № [NUMBER] квартири [ADDRESS] , заборгованість відповідача за отримані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з грудня 2017 року по вересень 2020 року станом на 23.10.2020 року становить 10368 грн. 19 коп. Невиконання боржником обов`язків по сплаті наданих підприємством послуг з утримання будинку та прибудинкової території порушує права та інтереси КП НМР «ЖКО», чим позбавляє підприємство можливості надавати послуги належної якості та вчасно розраховуватися з підприємствами, що надають послуги для КП НМР «ЖКО». Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживачів. Так, правом споживача є одержання вчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами укладених договорів, а обов`язком оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а також укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Як передбачено ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняться від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною першою статті 10 Закону встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Згідно із ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у цивільній справі 638/11034/15-ц, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved