Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проїзного документу дитини, надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька. Свої вимоги мотивує позивач наступним. 16 лютого 2013 року позивач уклала шлюб з відповідачем та народилася донька Крістіна, 22.06.2013 року. Мати позивача проживає у місті Санкт-Петербург, Російської Федерації, позивач має на меті розвинути та оздоровити дитину у місті Санкт-Петербург, але відповідач категорично не надає згоду, тому позивач просить надати [PERSON], [INFO], дозвіл на виготовлення в органах міграційної служби України проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітньої доньки Мирко кріс тіни Олегівни, [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]; надати дозвіл на виїзд за межі території України [PERSON], [INFO], до досягнення нею шістнадцятирічного віку у супроводі матері [PERSON], [INFO], або інших осіб, уповноважених мною за нотаріально посвідченою згодою, без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю та просила їх задоволити. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач або представник відповідача у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. 16.02.2013 року, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. Прізвище після укладення шлюбу Мирко, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ОЛ №066445. 22.06.2013 року народилася [PERSON]. Батько [PERSON], мати [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Статтею 141 СК визначена рівність прав та обовязків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Матеріали цивільної справи не містять відповідних висновків або рекомендацій лікарів щодо лікування або оздоровлення у місті Санкт-Петербург, Російської Федерації. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і вїзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Судом встановлено, що матеріали справи не місять доказів, які підтверджують категоричну відмову відповідача щодо виїзду за межі України [PERSON], [INFO]. Крім цього, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував необхідність виїзду дитини за кордон, не вказував мети такого виїзду та конкретний час, так як позивач не має на території Російської Федерації роботи та постійного місця проживання. Мати позивача до якої вона бажає виїхати також не має офіційної роботи та власного помешкання у місті Санкт-Петербург, Російської Федерації. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обовязках відносно своїх дітей. Відповідно до вищезазначеного, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed