Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу. В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], однак з 28.12.2010 року у вказаній квартирі не проживає, власником квартири не є, особисті речі в квартирі відсутні. Збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Позивач до судового засідання не зявилась, просила справу розглянути за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, про причини неявки суд не інформував. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO] у відповідь на питання суду пояснила, [PERSON] особисто не знає, знає тільки, що він проживав [INFO] по вул. Лісна з дружиною доки не розлучився. На теперішній час [PERSON] поїхав за межі України. Квартира двічі продавалась, однак [PERSON] досі залишається в ній зареєстрованим, хоча близько 7 років там не проживає. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. У відповідності до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Права власника квартири також визначені ст.383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що квартира №105, що розташована за адресою: Донецька область, м.Торецька, вул. Лісна, буд.13 належить позивачу [PERSON] на праві власності, що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Торецького державної нотаріальної контори 22.09.2018 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6-7) Згідно довідки про склад сімї в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.8) Відповідно до акту вуличного комітету складеного 22.10.2018 року у присутності сусідів, відповідач [PERSON] за місцем реєстрації [ADDRESS] не проживає з 28.12.2010 року, особисті речі в квартирі відсутні (а.с.9) Таким чином, судом було встановлено, що відповідач не проживає в житловому приміщенні за вказаною адресою з 2010 року, тобто понад один рік. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача [PERSON], оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], як власник квартири, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача [PERSON], який понад рік не проживає за вказаною адресою. \~ \~ \~ \~Відтак, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням\~-\~квартирою №105 в будинку №13 по вул. Лісна м. Торецьк Донецької області. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved