Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

у квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 27 червня 2006 року. Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними впродовж останнього року виникають різного роду непорозуміння з приводу життєвого устрою кожного з них проведення часу дозвілля та відпочинку сімї. Разом з тим, вони перестали розуміти один одного, зявилось обопільне байдуже ставлення до взаємних прав та обовязків, що виникають із шлюбу. Неодноразові прагнення зберегти сімю та налагодити сімейні стосунки, протягом останнього року, ні до чого не призвели. Останні три місяці вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть та абсолютно не підтримують будь-яких відносин, які зазвичай притаманні сімї. На сьогоднішній день вимушене спілкування між ними щоразу характеризується наростанням конфліктності взаємостосунків. А тому спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечитиме їх інтересам. Оскільки вищезазначені обставини спровокували втрату почуття любові та взаєморозуміння, то подальших намірів щодо примирення та збереження шлюбу не має. А тому, просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених ньому. Просила шлюб між ними розірвати, оскільки вони за наданий їм строк не примирились. Вказала, що діти будуть проживати з нею. Крім того, просила судовий збір стягнути з відповідача на її користь. \~Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив суд шлюб між ними розірвати, оскільки примирення між ними не досягнуто. Крім того, підтвердив, що діти виявили бажання проживати разом з матірю, він проти цього не заперечує. \~Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 27.06.2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 175. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 016286, виданим 27.06.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є троє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], 22.04.2010 року, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Сторонами у судовому засіданні визнано, що діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають разом з позивачем [PERSON] у м.Шепетівка по вул. В. Котика, буд.37 Хмельницької області, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, з січня 2016 року разом не проживають. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт окремого проживання позивача і відповідача, відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Крім того, протягом наданого судом строку для примирення тривалістю один місяць, сторони примирення не досягли. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь. На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved