overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом та просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь [PERSON] за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2013 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] з 1/3 частини заробітної плати до розміру ? частини заробітної плати щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що судовим рішенням з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини. Вказаний розмір призначався судом з урахуванням утримання матері дитини. Оскільки [INFO] дитині виповнюється 3 роки, термін утримання матері дитини закінчується. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 вересня 2009 року по 14 травня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO]. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2013 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] зазначає, що при стягненні аліментів у 2013 році було враховано утримання матері дитини. Однак, зі змісту рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2013 року вбачається, що аліменти були стягнуті лише на утримання дитини. Суд не стягував аліменти на утримання відповідача [PERSON] в порядку ст. 84 СК України. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] з зазначених ним у позові підстав задоволені бути не можуть. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищеназваним позовом про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначив, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18.08.2006. Спільних дітей від шлюбу не мають. Шлюбно-сімейні відносини між позивачем та відповідачем були припинені з грудня 2014 року в зв'язку з тим, що сторони мають різні характери, різні погляди на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем. Сторони проживають і ведуть домашнє господарство окремо. У добровільному порядку відповідач розірвати шлюб не погодилась. Посилаючись на вищевикладені обставини [PERSON] просив суд шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності у звязку з перебуванням у відрядженні , позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, проти позову заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 18.07.2006 уклали шлюб, який був зареєстрований 18.07.2006 у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 314. Спільних дітей сторони від шлюбу не мають. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені з грудня 2014 року у зв'язку з тим, що сторони мають різні характери, різні погляди на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем. Сторони проживають і ведуть домашнє господарство окремо. Відповідач заперечувала проти розірвання шлюбу, просила надати сторонам строк для примирення з метою збереження сімї. Ухвалою суду від 09.12.2015 сторонам було надано такий строк 6 місяців та зупинено провадження у справі. Однак, сторони примирення не досгли. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд вважає за необхідне, після розірвання шлюбу між сторонами, за згодою відповідача, залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 478,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 11 грудня 1985 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, від якого мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя, що призвело до фактично припинення шлюбних стосунків та окремого проживання протягом трьох років, позивач вважає подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливим, а тому просить його розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву про визнання позову та розгляд справи в її відсутності, в якій також зазначила, що позивач пішов із сім'ї у січні 2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 грудня 1985 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. З січня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, що не заперечується обома сторонами. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 статті 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на наведене та враховуючи, що сторони з січня 2014 року фактично припинили шлюбні стосунки, примирення за цей час не наступило, позивач наполягає на розірванні шлюбу та не бажає примирюватись, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд за таких обставин приходить до висновку, що шлюб сторін розпався, носить формальний характер, і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, а тому є підстави для його розірвання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, у якій зазначає, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом і прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 30.09.2015 року він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у прийнятті якої йому відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду. Посилаючись на те, що він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, заявник просить встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У судове засідання заявник не з'явився, подав письмову заяву, в якій просить задовольнити його заяву та розглянути справу в його відсутності. Заворицька сільська рада у судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причин неявки не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності її представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - батько заявника, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. 30 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Листом від 30 вересня 2015 року за № 284/02-14 нотаріус повідомив відповідача про відсутність підстав для прийняття заяви, оскільки він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини та не був зареєстрований за однією адресою з померлим. З довідки Заворицької сільської ради Броварського району Київської області від 19.10.2015 року № 829 вбачається, що [PERSON], який помер [INFO] був постійно зареєстрований та проживав на день смерті в с. [ADDRESS]. На день смерті разом з ним, у вищезазначеному домоволодінні проживав, доглядав, сплачував комунальні послуги та похоронив за власні кошти, але фактично був зареєстрований в [ADDRESS], його син - [PERSON]. Наведені обставини підтверджуються наявними у матералах справи доказами. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З огляду на наведене та оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 30.06.2000 року. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначив те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові та поваги, з червня 2014 року сторони проживають окремо. Вважає подальше примирення та збереження сімї неможливим, просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, заявою просив справу розглянути без його участі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. За відсутності заперечень з боку позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.06.2000 року, що вбачається з актового запису про шлюб Виконавчого комітету Красненської сільської ради Скадовського району Херсонської області № 4 від 30.06.2000 року. Після реєстрації шлюбу «Сідлецька» залишила прізвище «Сідлецька». З актового запису про народження Виконавчого комітету Красненської сільської ради Скадовського району Херсонської області № 24 від 21.12.1998 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. За таких обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду зі заявою про встановлення факту належності державного акту на право власності на земельну ділянку. У заяві [PERSON] посилається на те, що у державному акті на право власності на земельну ділянку серії РЗ №625156 не вірно написана її прізвище замість «Скрипник» вказано «Скрипнік». Посилаючись на те, що прізвище у державному акті не співпадає з прізвищем у паспорті, заявник просив встановити факт належності йому державного акту. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику у звязку з присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці. Заявник у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій заяву підтримав, просив слухати справу без його участі. Зацікавлена особа у судове засідання не зявилась, однак надала заяву, у якій просила заяву задовольнити та просила слухати справу у ї відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як видно з наданої заявником копії паспорту серії НН №954892, виданого Крижопільським РВ УМВС України в Одеській області 28.02.2000р., її прізвище «Скрипник», тобто у державному акті на право власності на земельну ділянку серії РЗ №625156 заявника помилково вказано прізвище замість «Скрипник» вказано «Скрипнік». Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки їй необхідно присвоїти кадастровий номер земельній ділянці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду зі заявою про встановлення факту належності його померлій матері державного акту на право власності на земельну ділянку. У заяві [PERSON] посилається на те, що у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №360311 на імя померлої матері [PERSON] не вірно вказаний масив, замість масив 6, вказаний масив 6-19. Оскільки [PERSON] не може оформити спадщину, він просив суд встановити факт належності померлій державного акту. Заявник у судове засідання не зявився, однак його представник надав заяву, у якій заяву [PERSON] підтримав, просив слухати справу без його участі. Зацікавлена особа у в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, заперечення проти позову суду не надала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як видно з наданої заявником копії розпорядження Овідіопольської РДА №701 від 05.11.2004 року померлої [PERSON] була передана земельна ділянка №56 у масиві №6, тобто у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №360311 померлої помилково вказаний масив «6-19» замість масив «6». Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки йому необхідно оформити спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є двоюрідним братом та єдиним спадкоємцем [PERSON] За життя померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2001 року за № 9936, виданого Фондом комунального майна м. Херсона, згідно розпорядження від 27.11.2001 року за № 9936-ж, належала квартира [ADDRESS]. Після смерті двоюрідного брата, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, встановивши,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. 13.02.2015 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу дітей немає. Сімейне життя не склалося. Шлюбні стосунки фактично припинені, проте відповідач у добровільному порядку не надає згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин він вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 13.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №33, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Дітей у шлюбі немає. Сімейне життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки припинені. За таких обставин суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17.08.1993 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб. У сторін вказаний шлюб був повторний. Від сумісного життя неповнолітніх дітей не мають. В 2010 році шлюбні відносини між сторонами фактично припинились у звязку з тим, що сторони мають різні погляди на життя, у звязку з чим, між ними виникали часті сварки. Позивач зазначив, що він особисто вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу з відповідачкою є не можливим, так як це буде суперечити його інтересам. Крім того, позивач в позові зазначив, що спір щодо поділу спільно набутого за час шлюбу майна не має. В судове засідання зявився позивач [PERSON], повністю підтвердив всі обставини, які викладені в позовній заяві, пояснив, що питання про розподіл майна та стягнення аліментів на дітей в судовому порядку не розглядається. Просила суд її позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове засідання була викликана відповідачка [PERSON], однак вона в судове засідання, не зявилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у відповідності зі ст. 74 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи. Заяв або клопотань до суду не подавала. Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до дубліката свідоцтва про шлюб від 17.09.2015 р. серії І-ЖС №159701, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17.08.1993 року виконкомом Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, актовий запис №06. Від шлюбного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Проживають в одному будинку але спору щодо поділу майна, яке є спільною власністю подружжя та стягнення аліментів на утримання дітей, у сторін, на час розгляду позову відсутній. Шлюбні відносини між сторонами припинилися в 2010 році з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше сумісне життя з відповідачкою та примирення позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу [PERSON], прізвище «Долгов», відповідачці [PERSON] «Долгова». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON], є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved