Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Києво - Святошинського районного суд Київської області із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 30 січня 2010 року виконавчим комітетом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №2, мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалася. Зазначає, що шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припиненні, а шлюб носить суто формальний характер. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя між ними не склалося, стосунки погіршилися, протягом останнього року між ними постійно виникають непорозуміння. У них різні погляди на сімейне життя та ведення побуту, а тому подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді від 08.10.2020 р. в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. 20.11.2020 р. до суду надійшла заява відповідача, в якій останній зазначив, що просить розглядати справу у його відсутності, проти позову не заперечує та відзив подавати не буде. Від позивачки також надійшла до суду заява, в якій вона просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позов. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (повторно) , видане виконавчим комітетом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, 30 січня 2010 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2. Також, встановлено, що у сторін є діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане виконавчим комітетом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, від 02.03.2017 року, актовий запис № 5 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане виконавчим комітетом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, від 13.01.2011 року , актовий запис № 2. Судом встановлено, що сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки, взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved