Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив винести рішення про зміну встановленого розміру аліментів за рішенням суду про їх стягнення на користь [PERSON], від 18.03.2008 року з 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на 17 % на утримання їх спільної неповнолітньої дитини Катерини, [INFO]. В обґрунтування свої вимог посилався та те, що на даний час він створив нову сім`ю та перебуває у шлюбі з [PERSON], яка не працює, оскільки доглядає за трьома їхніми неповнолітніми дітьми, вся родина знаходиться на його утриманні. Окрім того, донька Марія, [INFO], є дитиною-інвалідом. Таким чином, його матеріальний стан радикально змінився в сторону погіршення, оскільки він має чотирьох утриманців, та в тяжких умовах, проживаючи в сільській місцевості, не маючи постійного джерела доходу, переймається випадковими заробітками. А тому змушений звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь колишньої дружини. Позивач в судове засідання не з`явився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивачу за рішенням суду державним виконавцем нараховується мінімальний розмір аліментів, однак і їх він сплачує нерегулярно, а тому, станом на травень 2016 року, його заборгованість по аліментам становить 18 493,23 грн., а твердження [PERSON] про те, що він ніде не працює і немає доходу дійсності не відповідають, оскільки у нього є автомобіль, він працює неофіційно та, окрім того, займається рибальством, тому його посилання на те, що він не має змоги сплачувати аліменти не відповідають дійсності. Заслухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а статтею 181 ч. 3 Сімейного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. За змістом ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду може бути згодом зменшено в разі зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів, погіршення його здоров'я. Згідно із роз'ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року N 3 у пункті 23, - відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, цією статтею встановлені обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів: зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення здоров'я когось з них, інші випадки, передбачені цим Кодексом. З системного аналізу зазначених норм СК України, якими визначені питання, що мають враховуватися при визначенні розміру аліментів, їх зміні та інше (ст.ст.192, 182, 188, 190 СК України) вбачається, що в разі вимоги позивача про зміну розміру аліментів у вигляді їх зменшення, останній має довести в суді обставини, які виникли після ухвалення попереднього рішення суду та негативно впливають на здатність сплачувати аліменти в раніше стягнутому розмірі. З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину доньку Катерину, [INFO]. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.03.2006 року відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки Катерини, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.02.2008 року і до досягнення нею повноліття. Проте, [PERSON] свої обов'язки по сплаті аліментів на утримання дитини, виконує неналежним чином, у зв`язку з чим, станом на 23.05.2016 року, має заборгованість в розмірі 18 493,23 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком від 23.05.2016 року, виданою старшим державним виконавцем Бериславського РВДВС [PERSON]. На даний час позивач створив нову сім`ю та має ще трьох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, у зв`язку з чим він і просить суд зменшити встановлений судом розмір аліментів з 1/4 частини всіх видів заробітку на 17%. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В супереч цих вимог позивачем не надано жодного доказу, які б підтверджували неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розміру (зменшення його заробітку, як і розміру його доходу взагалі, погіршення стану здоров`я, тощо, з дня призначення аліментів та на час подачі позову до суду), він фізично здоровий і може працювати, а той факт, що позивач офіційно не працевлаштований не є підставою для зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, що передбачено ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання доньки Катерини, [INFO], згідно рішення суду від 18.03.2008 року, не є значним, та таким, що ставить в тяжке матеріальне становище позивача, а обставини, наведені ним на підставу зменшення розміру аліментів, не свідчать про необхідність зміни їх розміру в сторону зменшення. Суд, також звертає увагу на те, що позивач [PERSON], є особою середнього віку, працездатний, отже спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі, визначеному попереднім рішенням суду, а тому його посилання у позовній заяві на погіршення його майнового стану, не можуть бути підставою для зменшення раніше стягнутого з нього розміру аліментів. Також, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів наявність на утриманні позивача інших малолітніх дітей, батьком яких він являється, вказаний факт та наведені підстави в позовній заяві позивача не позбавляють останнього обовязку в утриманні дитини та не дають підстав для зміни розміру аліментів у сторону їх зменшення. Крім того, слід зазначити, що як вбачається з довідки по заборгованості по аліментам, державним виконавцем вони щомісячно і так нараховуються позивачеві у визначеному законом мінімальному розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.ст. 141, 180, 188, 190, 192 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року N 3 , ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed