Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

У жовтні 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належні їй за життя 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Позивач є співвласником вказаної квартири, йому також належить її 1/2 частина за рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25.11.2013 року. В зазначеній квартирі на теперішній час реєстрований та проживає лише позивач. Після смерті матері позивач самостійно робив поточний ремонт в квартирі, сплачував всі витрати пов`язані з утриманням житла. Проте, при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, йому повідомили про те, що строк для прийняття спадщини пропущений. Позивач дійсно не звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, вважаючи постійне проживання у спадковому житлі та наявність в ньому частини фактичним прийняттям спадщини. На підставі викладеного просив визначити йому додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] . Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити.\~\~ Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.\~\~ Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого у 1962 році Орджонікідзевським РАЦС м.Жданова. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.06.1999 року, що зареєстроване 13.07.1999 року в ДКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» за №36348, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної, спільної, сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (загальної площею 54,7 кв.м). Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25.11.2013 року визначено, що розмір часток [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , у квартирі [ADDRESS] є рівними та становлять по 1/2 частині від цілого. Визначено за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №332. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Згідно змісту заповіту, посвідченого 05.09.2005 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецькою Н.Г., [PERSON] належні їй на праві особистої власності частку квартири [ADDRESS] , заповіла синові - [PERSON] . За інформацією Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №16-126-0194 від 27.04.2018 року за адресою [ADDRESS] з 27.04.2018 року зареєстрований [PERSON] ( [INFO] ), вказане підтверджено відповідною відміткою в паспорті громадянина України виданого на ім`я позивача.\~ Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №62881753 від 14.12.2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилась, інформація відсутня. При зверненні до державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадщини позивачу в усній формі роз`яснено, що строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] ним пропущений, рекомендовано звернутись до суду для встановлення фактів, які мають юридичне значення. Стосовно вимог про визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини та його поновлення суд виходить з наступного. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним\~\~ і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так і міжнародним нормативним актом, суд зобов`язаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачем в обґрунтування його права власності, та сприяти захисту такого права. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.\~ Позивач зазначає, що дійсно не звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, вважаючи, що фактично прийняв спадщину, оскільки є власником 1/2 частини спірної квартири після смерті батька, має реєстрацію у спадковому житлі, де й постійно проживає. При цьому, рідний брат, відповідач по справі, на спадкове майно не претендує, із заявами про прийняття спадщини за цей час до нотаріуса не звернувся. Отже, суд, оцінюючи причини неприйняття спадщини позивачем у встановлений законом строк, повинен врахувати також й принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи наведені норми, суд повинен враховувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, з урахуванням встановлених обставин по справі, поважність\~ причини пропуску строку для прийняття спадщини є доведеною та обґрунтованою, внаслідок чого позов підлягає задоволенню та наданню позивачу додаткового строку в три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved