Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У жовтні 2014 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, після збільшення позовних вимог просить суд визнати недійсним та скасувати результати оцінки майна квартири [ADDRESS], здійсненої ТОВ «Експерт Центр» 25.10.2013; визнати недійсним та скасувати звіт про визначення ринкової вартості майна [ADDRESS] складений ТОВ «Експерт Центр» 25.10.2013; визнати недійсним та скасувати висновок про визначення ринкової вартості майна [ADDRESS] складений ТОВ «Експерт Центр» 25.10.2013; визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу [ADDRESS] укладений 29.11.2013 між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П., посилаючись на ті підстави, що 29.11.2013 між позивачемта відповідачем укладено договір купівлі-продажу на підставі якого позивач продала, а відповідач придбала спірну квартиру за ціною 260100 грн. 00 коп., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П., позивач зазначила, що є особою похилого віку, має поганий зір, а тому вона не бачила тексту документу який вона підписує, вважала, що підписує договір про соціальне обслуговування, а не договір про відчуження квартири. Жодних коштів за даним договором не отримувала. Договорів щодо оцінки належної їй квартири не укладала, звіт про оцінку майна та визначення ринкової вартості майна містить помилки щодо кількості кімнат спірної квартири та складений з порушенням норм закону. Посилаючись на ст.ст. 203, 215 ЦК України, Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідачі у судові засідання не з'явилися повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень стосовно позову до суду не надходило (а.с. 101, 162, 171). Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, явку свого представнику не забезпечив (а.с. 100, 161, 170). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 28.11.2013 позивач уклала з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи. 29.11.2013 відповідач внесла грошові кошти на відкритий нею в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» поточний рахунок грошові кошти у розмірі 260100 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним чеком. Відповідно до інформації про операцію відповідач перерахувала зі свого рахунку, відкритого в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на рахунок позивача відкритого в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» грошові кошти у розмірі 260100 грн. 00 коп. з призначенням платежу: згідно договору купівлі-продажу від 29.11.2013, продавець позивач (т. 1, а.с. 33). 29.11.2013 позивач зняла грошові кошти у розмірі 259579 грн. 80 коп., з урахуванням комісії, яка передбачена тарифами ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за видачу готівки в розмірі 0,2 % ( 260100,00 - 0,2%=259579,80 грн.) (т. 1, а.с. 37). 29.11.2013 між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого продавець передає, а покупець приймає у власність належну продавцю на праві власності квартиру. Квартира, що відчужується складається з однієї жилої кімнати, жилою площею 14,9 кв.м., загальною площею 28,30 кв.м. ( т. 1, а.с. 48, 49) Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу продаж вчинено за 260100 грн. 00 коп., які покупець повністю сплатив продавцю до підписання цього договору шляхом безготівкового розрахунку на поточний рахунок продавця. Продавець своїм підписом під цим договором підтверджує факт повного розрахунку та відсутністю будь-яких претензій до покупця. Відповідно до висновку про визначення ринкової вартості майна 25.10.2013 визначено що ринкова вартість об'єкта оцінки квартири становить 260100 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 53). Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» зазначає, що відповідно до ст.ст. 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність помилки-неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору купівлі-продажу замість договору довічного утримання, суду необхідно встановити: вік позивача, його стан здоров'я та потребу у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором купівлі-продажу продавцем покупцеві та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору купівлі-продажу, тощо. Позивач є одинокою особою похилого віку, [INFO] (а.с. 60), пенсіонеркою, непрацездатною за віком та станом здоров'я (т. 1, а.с. 97) та з 2008 р. перебуває на надомному обліку Територіального центру соціального обслуговування Святошинського району м. Києва (а.с. 102-104), на момент укладення договору купівлі-продажу квартири мала істотні вади зору, які серед іншого перешкоджали читанню внаслідок старості та перенесених операцій на очах (т. 1, а.с. 97, 98, 99, 105, 168). Згідно з консультативним висновком спеціаліста 14.10.2008 позивач перенесла операцію щодо заміни кришталика на правому оці з незначним поліпшенням зору. Починаючи із 2008 р. На праве око не бачить внаслідок вторинної глаукоми. Ліве око: гострота зору 10% не дозволяє читати без сторонньої допомоги (т. 1, а.с. 168). Факт наявності істотних вад зору у позивача підтверджується іншими медичними довідками (т. 1, а.с. 97, 98, 99, 105). [PERSON] не мала і не має на день слухання справи іншого житла, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав (т. 1, а.с. 169, 170). Відповідно до рахунків після підписання спірного договору купівлі-продажу позивач продовжувала здійснювати оплату житлово-комунальних послуг та інших послуг за відповідний період (т. 2, а.с. 106-112). Відповідно до довідки Форма №3, особовий рахунок на спірну квартиру значиться за позивачем (т. 2, а.с. 101). Матеріалами справи спростовується п. 2 договору купівлі-продажу квартири, оскільки відповідачем по справі не надано документів, які свідчили б про отримання грошових коштів у розмірі 260100 грн. 00 коп., а копії розрахункових документів (банківських виписок та чеків) не підтверджують факт безпосереднього отримання коштів позивачем в рахунок оплати за спірну квартири та не містять підписів позивача (т. 1, а.с. 33-38, 50). Відповідно до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1, 3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. За вказаних обставин та враховуючи, що при вчиненні правочину позивач не усвідомлювала значення своїх дій, тобто відсутнє її волевиявлення, договір купівлі-продажу має бути визнаним недійсним. З цих же підстав, підлягають визнанню недійсним результати оцінки майна квартири [ADDRESS], здійсненої ТОВ «Експерт Центр» 25.10.2013; звіт про визначення ринкової вартості майна [ADDRESS] складений ТОВ «Експерт Центр» 25.10.2013; висновок про визначення ринкової вартості майна [ADDRESS] складений ТОВ «Експерт Центр» 25.10.2013. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Згідно зі ст. 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2601 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved