Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

У квітні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначаючи, що 16.01.2012 року відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк та отримано платіжну карту кредитка «Універсальна». Відповідно до умов укладено договору №б/н від 16.01.2012 року банк надав позичальнику кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в обмін на зобов'язання позичальника по погашенню заборгованості, сплати відсотків та перевитрат платіжного ліміту, а також оплату комісії та штрафів в обумовлені у заяві і умовах надання банківських послуг строки. Відповідач належним чином умови договору не виконав у зв'язку з чим утворилась перед банком заборгованість у розмірі 45826 грн. 60 коп. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 45826 грн. 60 коп. і судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує . Відповідач у судове засідання не з'явився повторно і про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.52). Заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Зважаючи на повторну неявку відповідача, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує щодо такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно умов договору №б/н від 16.01.2012 року визначено, що банк надає клієнту кредит у сумі 2000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в обмін на зобов'язання позичальника по погашенню заборгованості, сплати відсотків та перевитрат платіжного ліміту, а також оплату комісії та штрафів в обумовлені у заяві і умовах надання банківських послуг строки. Відповідач отримав кредит від банку, але належним чином не виконав умови кредитного договору, таким чином утворилась заборгованість станом на 31.01.2017 року у розмірі 45826 грн. 60 коп., яка складається з: 2182,02 грн. (розмір заборгованості за кредитом) + 36846,97 грн. (розмір заборгованості по процентам за користування кредитом) + 4139,20 грн. (розмір заборгованості за пенею та комісією) + 500,00 грн. (розмір штрафу (фіксована частина) + 2158,41 (розмір штрафу (процентна складова). В пунктах 2.1.1.5.5, 1.1.2.7, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач підписуючи Договір (заяву) № б/н, визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500, 00 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст.ст. 525,612,629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем було надано відповідні кошти відповідачу, що стверджується розрахунком заборгованості за договором, який умов договору кредиту не виконав, допустив порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, які встановлені умовами і правилами договору . Як вбачаться з розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним договором станом на 31.01.2017 року становить 45826 грн. 60 коп. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 45826 грн. 60 коп. Згідно зі ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved