Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся із означеним позовом до суду, вказавши, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно. Позивач, будучи спадкоємцем до майна померлого за законом, частково оформив свої спадкові права та отримав свідоцтво про право на спадщину на належний спадкодавцю житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] . У 2018 році позивачу стало відомо, що до складу спадщини [PERSON] також увійшло право на земельну\~частку (пай)\~розміром 4,43\~в умовних\~кадастрових гектарах\~у землі,\~що перебувала\~у колективній\~власності спілки\~селянських господарств\~ім.\~Кармелюка с.\~Волоське Деражнянського\~району Хмельницької\~області,\~яке він успадкував після\~смерті його\~дружини [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] . Однак\~позивач позбавлений\~можливості оформити\~свої спадкові\~права на\~вказану земельну\~частку (пай),\~оскільки [PERSON] \~не була\~включена до\~списку громадян-членів,\~які мають\~право на\~земельну частку\~пай у\~землі вказаного\~КСП.\~Позивач вказує,\~що [PERSON] \~до такого\~списку не\~включено помилково,\~оскільки вона\~з 1963\~року по\~1987\~рік працювала\~у колгоспі\~ім.\~Кармелюка,\~в зв`язку\~з чим,\~у відповідності\~до \~Указу Президента\~України від\~8\~серпня 1995\~р.\~№720/95\~«Про порядок\~паювання земель\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам,\~організаціям» та\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)»,\~мала\~право на\~таку земельну\~частку (пай).\~Із урахуванням\~наведеного,\~позивач просив\~визнати за\~ним,\~як спадкоємцем\~до майна\~померлого [PERSON] ,\~право на\~вказану земельну\~частку (пай)\~в порядку\~спадкування,\~поновивши йому\~строк звернення\~до суду\~як такий,\~що пропущений\~з поважних\~причин,\~вказуючи на\~те,\~що про\~факт невключення\~ [PERSON] \~до списку\~громадян-членів,\~які мають\~право на\~земельну частку\~пай у землі ССГ ім. Кармелюка, йому стало відомо лише у 2018 році. Ухвалою судді\~від 29\~жовтня 2019\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~даним позовом\~та призначено\~справу до\~розгляду в\~порядку загального\~позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідачі у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надали, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задоволити їх з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Волоськівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності,\~в якій вимоги позову визнав у повному обсязі. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданим Деражнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 10 липня 2020 року. Спадкове майно померлої [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] . Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Деражнянської державної нотаріальної контори Хмельницької області Мельник А.В. 22 липня 2004 року, [PERSON] успадкував належні померлій [PERSON] грошові внески з процентами та нарахованими компенсаціями, які зберігаються у відділенні банку. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Позивач є спадкоємцем першої черги до майна померлого [PERSON] за законом та успадкував належний померлому житловий будинок з надвірними будівлями, які знаходяться по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. 31 березня 2011 року. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у 2018 році йому стало відомо про те, що після смерті [PERSON] також залишилося спадкове майно, яким є право на земельну\~частку (пай)\~розміром 4,43\~в умовних\~кадастрових гектарах\~у землі,\~що перебувала\~у колективній\~власності спілки\~селянських господарств\~ім.\~Кармелюка с.\~Волоське Деражнянського\~району Хмельницької\~області,\~яке він успадкував після смерті [PERSON] , вказуючи на те, що таке право остання отримала, будучи членом вказаного колгоспу та працюючи там у 1963-1987 роках. Вирішуючи обґрунтованість таких його доводів, судом враховується наступне. Земельна частка (пай) це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям»\~ право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктами 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що згідно зі статтею 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Виходячи із системного аналізу вказаних положень Указу Президента, особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю та одержання КСП цього акта. Як встановлено судом із архівної довідки №50, виданої Комунальною установою Деражнянський районний трудовий архів 07 червня 2019 року, [PERSON] у 1963-1987 роках працювала на різних роботах в колгоспі ім. Кармелюка с. Волоське (с. Гута) Деражнянського району Хмельницької області. Померла [PERSON] 02 лютого 1994 року. Разом із цим, як вбачається\~із наявної\~в матеріалах\~справи копії\~державного акта\~на право\~колективної власності\~на землю серії ХМ №0019, такий державний акт був виданий спілці селянських господарств ім. Кармелюка с. Волоське Деражнянського району Хмельницької області 21 червня 1995 року, тобто після смерті [PERSON] . Згідно із ст. 9 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON] , здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Аналіз вказаної норми вказує на те, що у зв`язку зі смертю [PERSON] 02 лютого 1994 року припинилася і її правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обов`язки. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування встановлених вище обставин стороною позивача не надано. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про те, що на час видачі спілці селянських господарств ім. Кармелюка с. Волоське Деражнянського району Хмельницької області державного акта на право колективної власності на землю та формування списку громадян-членів, які мають право на земельну частку пай, [PERSON] вже не перебувала в членах вказаного КСП, оскільки померла, у зв`язку з чим права на земельний пай у ньому вона не набула, а відтак таке право не увійшло і до складу спадкової маси після смерті [PERSON] , який успадкував майно померлої [PERSON] . Правовідносини в сфері спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , регулюються нормами Цивільного кодексу України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Так, відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із урахуванням наведеного, встановивши, що право на земельну частку (пай) розміром 4,43 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебувала у колективній власності спілки селянських господарств ім. Кармелюка с. Волоське Деражнянського району Хмельницької області, на момент відкриття спадщини [PERSON] йому не належало, підстави для визнання за позивачем такого права в порядку спадкування відсутні. Судом враховуються також положення ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом\~вказаних статей\~право на\~судовий захист\~виникає в\~особи у\~разі порушення, невизнання або оспорювання її права, свободи чи законного інтересу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він позбавлений можливості у позасудовому порядку оформити своє право на спадкування права на земельну частку (пай), яке залишилося після смерті [PERSON] . Разом із\~цим,\~жодних належних\~та допустимих\~доказів,\~які б\~вказували на\~те,\~що таке\~його право\~є порушеним,\~невизнаним або\~оспорюваним,\~зокрема,\~письмової відповіді\~нотаріального органу\~про відмову\~в оформленні\~йому спадкових\~прав після\~смерті [PERSON] , ним до суду не подано. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed