Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачі [PERSON] (надалі - позивач 1) та [PERSON] (надалі - позивач 2) звернулися до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а якому просили суд визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке складається з земельного паю розміром 2,822 га в межах Бортниківської сільської ради Фастівського району Київської області на підставі державного акту серія [NUMBER] від 05 серпня 2003 року та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 грудня 1998 року. Свій позов мотивують тим, що [INFO] року помер батько позивача 2 - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. [INFO] року помер батько позивача 1 - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. Бабуся позивачів, яка була матір'ю померлих [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] року, після її смерті залишилась спадщина, а саме ? частина квартири [ADDRESS] та земельний пай розміром 2,822 га в межах Бортниківської сільської ради Фастівського району. [INFO] року помер дідусь позивачів, батько померлих [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивачі зазначають, що їх батьки за життя своє майно нікому не заповідали. За життя бабуся та дідусь, своє майно також нікому не заповідали, а тому вони як спадкоємці, подали до Фастівської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що у них відсутні оригінали правовстановлюючих документів та спадкове майно. Тому, вони змушені звернутися до суду з даним позовом. 16 листопада 2018 року на виконання ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, позивачами через канцелярію суду було подано уточнену позовну заяву, в якій позивач [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з земельного паю розміром 2,822 га в межах Бортниківської сільської ради Фастівського району Київської області на підставі державного акту серія [NUMBER] від 05 серпня 2003 року, як спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON], а позивач [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 грудня 1998 року, як спадщину після смерті батька [PERSON], дядька [PERSON], бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2018 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 09 січня 2019 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду у даній справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали повністю, просили визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 2,822 га в межах Бортниківської сільської ради Фастівського району Київської області та визнати за позивачем [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, в порядку загального позовного провадження, заслухавши доводи та обґрунтування учасників справи, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини на яких ґрунтуються вимоги, у відповідності до норм матеріального права, що підлягають до застосування до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], на праві приватної спільної сумісної власності, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 7 грудня 1998 року № 4648, належала [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.14). Окрім того, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія [NUMBER], [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,822 га, що розташована на території Бортниківської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], виданим 05 серпня 2003 року (а.с.22). Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] виданого 16 квітня 2002 року, [PERSON], помер [INFO] року про, що відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області зроблено актовий запис № 257 (а.с.27). Як вбачається із відповідного Свідоцтва про право спільної часткової власності, то після смерті [PERSON] в 2002 році відкрилася спадщина на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як визначено ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вказаних вимог чинного на той час законодавства вбачається, що у даній справі право на спадкування за законом після смерті [PERSON] отримали його донька [PERSON], та батьки [PERSON] та [PERSON]. Ступінь спорідненості вказаних осіб померлому вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.10), а також свідоцтва про народження позивачки [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з наданої Фастівським міським державним нотаріусом Бойко О.О. Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54283838 від 29 листопада 2018 року, спадкова справа після смерті [INFO] року [PERSON] не заводилася (а.с. 55). Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (ст. 535 ЦК УРСР). Як зазначено в статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкове майно, а саме ? частину квартири [ADDRESS], після смерті, померлого [INFO] р., [PERSON] успадкували: донька [PERSON], яка на час відкриття спадщини була неповнолітньою та батьки: мати [PERSON] та батько [PERSON], які проживали разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, по 1/4:3/1=1/4*1/3=1/12 частці квартири кожен. Окрім того, [INFO] року помер [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області зроблено актовий запис № 441, що підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим 13 липня 2004 року (а.с.28). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (чинного на час відкриття спадщини та на даний час), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За умовами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК). Враховуючи норми чинного законодавства, право на спадкування за законом після смерті [PERSON] отримали його сини [PERSON], [PERSON] та батьки: мати [PERSON], батько [PERSON]. Ступінь спорідненості вказаних осіб померлому вбачається із свідоцтв про народження позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] (а.с.9), а також з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00020967298 від 12 вересня 2018 року (а.с.8). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54283946 від 29 листопада 2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, не заводилася (а.с. 53). В силу статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч.2-4 статті 1273 ЦК. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось стороною позивача, спадкодавець [PERSON] до дня відкриття спадщини проживав за адресою Київської області в м. Фастів [ADDRESS], разом з спадкоємцями [PERSON] та [PERSON], які відповідно до норм ст.1268 ЦК, вважаються такими, що прийняли спадщину. Між тим, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини, після смерті [PERSON], були неповнолітніми, а тому в силу норм ст.1268 ЦК, також вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті свого батька. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкоємці майна померлого [INFO] р. [PERSON], прийняли спадщину, а саме 1/4 частину вищевказаної квартири, по 1/4:4/1=1/4*1/4=1/16 частці кожен. Між тим, [INFO] року померла [PERSON] про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис № 323, що підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим 15 травня 2008 року (а.с.23). На час відкриття спадщини [PERSON] на праві власності належала 1/4 частина квартири [ADDRESS] (а.с. 14). Окрім того, остання прийняла в порядку спадкування 1/12 частину та 1/16 частину вищевказаної квартири після смерті синів [PERSON] та [PERSON], відповідно. Разом з тим, [PERSON] на праві власності належала також земельна ділянка (пай) площею 2,822 га, що розташована на території Бортниківської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 22). Як вбачається з наданої Фастівським міським державним нотаріусом Бойко О.О. Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54283871 від 29 листопада 2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, не заводилася (а.с. 57). Визначаючи коло спадкоємців майна померлої [PERSON], слід зазначити наступне. Спадкоємцями першої черги на спадкування за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], являється матір'ю [PERSON], який помер [INFO] р. та [PERSON], який помер [INFO] р.. Відповідно до ч.1, ч. 5 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. За життя [PERSON] заповіт, на випадок своєї смерті не складала, а тому спадкоємцями її майна, за законом є її чоловік [PERSON], який проживав на час відкриття спадщини разом з нею, неповнолітня онука [PERSON] за правом представлення батька [PERSON] та неповнолітні онуки [PERSON] та [PERSON] за правом представлення батька [PERSON]. Таким чином, до спадкового майна, яке підлягає розподілу між спадкоємцями відноситься 1/4+1/12+1/16=(12*1/4)+(4*1/12)+(3*1/16)=12/48+4/48+3/48=19/48 частки квартири [ADDRESS] та земельна ділянка розміром 2,822 га яка розташована на території Бортниківської сільської ради. Враховуючи викладене, вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] разом з [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] спірну квартиру по 19/48:3/1=19/48*1/3=19/144 частки та земельну ділянку по 1/3 частки. Між тим враховуючи норми частини 5 статті 1266 ЦК, [PERSON] та [PERSON] успадкували квартиру по 19/144:2/1=19/144*1/2=19/288 частки та земельну ділянку по 1/3:2/1=1/3*1/2=1/6 частки кожен. Згідно Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] виданого 17 грудня 2010 року, [PERSON], помер [INFO] року про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, зроблено відповідний актовий запис № 682 (а.с.21). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частку квартири [ADDRESS], яка належить останньому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1998 року, та 1/12+1/16+19/144= (12*1/12)+(9*1/16)+19/144=12/144+9/144+19/144=40/144 частки квартири, які останній отримав як спадщину, що в загальному розмірі становить 1/4+40/144=(36*1/4)+40/144=36/144+40/144= 76/144 частки на квартиру. Окрім того, останньому належить і 1/3 частка земельної ділянки, отримана також як спадщина, після смерті дружини. У відповідності до ст. ст. 1269 - 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, з матеріалів спадкової справи № 79/2011, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO] року вбачається, що 29 березня 2011 року, [PERSON] подала до Фастівської міської державної нотаріальної контори нотаріально посвідчену Заяву, якою повідомила, що вона як спадкоємиць за правом представлення приймає спадщину яка залишилася після смерті [INFO] року її діда [PERSON] (а.с.60). Разом з тим, судом встановлено, що 01 червня 2011 року до Фастівської міської державної нотаріальної контори в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася [PERSON], яка є матір'ю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], що підтверджено Свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] відповідно (а.с. 9). У вказаній заяві [PERSON] повідомила, що окрім малолітнього онука [PERSON] є ще неповнолітній онук [PERSON] та зазначила, що спадкове майно після смерті діда [PERSON] вони приймають (а.с. 61-70). Між тим, як вбачається з листа №342/02-14 від 27 березня 2017 р., [PERSON] позивача [PERSON] було відмовлено про неможливість видачі свідоцтва про право власності на спадщину після її діда [PERSON], оскільки нею не було пред'явлено до нотконтори правовстановлюючих документів, щодо належності померлому дідові спадкового майна (а.с.76). Окрім того, завідувачем Фастівської міської державної нотаріальної контори Бойко О.О., було відмовлено позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка залишилась після померлої [INFO] року [PERSON], померлого [INFO] року [PERSON], померлого [INFO] року [PERSON], померлого [INFO] року [PERSON] та на земельну ділянку, яка розташована на території Бортниківської сільської ради Фастівського району Київської області, після померлої [INFO] року [PERSON], про що винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 937/02-31 від 28 серпня 2018 року (а.с.78-9). Враховуючи норми статей 1266, 1268 ЦК України, позивачі у справі та відповідач мають право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Останні спадкують ту частку, яка належала б за законом їхньому батькові, [PERSON] та [PERSON], якби вони були живими на час відкриття спадщини. Так, судом достовірно встановлено, що у померлого [INFO] року [PERSON], відсутні спадкоємці першої черги, а тому в силу положень ч. 1 ст. 1266 ЦК України, сторони у справі є спадкоємцями за правом представлення. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Так, в судовому засіданні, сторона позивачів посилалася на те, що вони не можуть отримати Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки не мають правовстановлюючих документів на квартиру та земельну ділянку, а тому звернутися до суду за захистом своїх прав. Між тим, відповідач надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги він визнає, оскільки відмовився від спадщини на користь рідного брата та двоюрідної сестри. Між тим, як встановлено ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування. Таким чином, враховуючи норми матеріального права, суд не приймає до уваги, твердження відповідача про відмову від спадщини, оскільки матеріали справи містять протилежне, доказів відмови [PERSON] від прийняття спадщини протягом строку передбаченого статтею 1270 ЦК України, суду надано не було, а тому відповідач [PERSON], має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу, дарування тощо. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування. Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З викладеного слідує, що [PERSON] та [PERSON] разом з [PERSON] є спадкоємцями майна померлого діда та мають право: позивач [PERSON] - на ? частку з спадкового майна, а саме 76/144:2/1=76/144*1/2=76/288 частку на квартиру та 1/3:2/1=1/3*1/2=1/6 частку на земельну ділянку, а позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 1/2 частку з майна спадкодавця, яка належала б за законом їхньому батькові [PERSON], а саме по 76/144:2/1=76/144*1/2=76/288:2/1= 76/288*1/2=76/576 частки на квартиру та по 1/3:2/1=1/3*1/2=1/6:2/1=1/6*1/2=1/12 частки на земельну ділянку, кожен. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позивач [PERSON] має право на 1/12+19/144+76/288=(24*1/12)+(2*19/144)+76/288= 24/288+38/288+76/288=138/288 що у співвідношені до часток інших спадкоємців = 276/576 або 46/96 частки на квартиру [ADDRESS] та право власності на 1/3+1/6=(2*1/3)+1/6=2/6+1/6=3/6 що у співвідношені до часток інших спадкоємців = 6/12 або 2/4 частки на земельну ділянку, розташовану на території Бортниківської сільської ради, як спадщину після смерті батька [PERSON], баби [PERSON] та діда [PERSON]. В свою чергу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають право на успадкування квартири [ADDRESS] по 1/16+19/288+76/576=(36*1/16)+(2*19/288)+76/576=36/576+38/576+76/576= 150/576 або 25/96 частки кожен та право на успадкування земельної ділянки, яка розташована на території Бортниківської сільської ради по 1/6+1/12=(2*1/6)+1/12=2/12+1/12=3/12 або 1/4 частки кожен, як спадщину після смерті батька [PERSON], баби [PERSON] та діда [PERSON]. Між тим, у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а тому суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме визнавши за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частку земельної ділянки (пай) розміром 2,822 га , кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Бортниківської сільської ради Фастівського району Київської області та визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 46/96 частки квартири [ADDRESS]. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 423 грн. 50 коп. та на користь [PERSON] в розмірі 500 грн. 50 коп. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Outcome: partial