Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 червня 2009 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 354. Під час перебування у шлюбі народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] зазначила, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося через відсутність поваги та безвідповідальної поведінки зі сторони відповідача, постійних конфліктів між ними. Спроби примиритися до бажаного результату не призвели, на момент подання позову шлюб існує лише формально, фактичні шлюбні відносини між сторонами на даний час припинені. У звязку з чим, просила шлюб розірвати, зазначивши, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати з нею, прізвище просила не змінювати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з підписом відповідача про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи судом встановлено, що 27 червня 2009 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 354, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 142637, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 8). У зазначеному шлюбі у сторін народилася спільна донька [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 120, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № 529792, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Так, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, позивач не бажає поновлювати шлюбні відносини, таким чином, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є відсутність поваги та безвідповідальна поведінки зі сторони відповідача, постійні конфліктів між сторонами. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, той факт, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, спір про майно та місце проживання дитини відсутній, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved