Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 14 вересня 2007 року відповідно до кредитного договору № CVBHAE00000102 відповідачу був наданий кредит в сумі 31482 доларів США 20 центів терміном до 13 вересня 2012 року. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконував належним чином договірні зобовязання в частині своєчасного погашення заборгованості суми кредиту та відсотків, у звязку з чим, станом на 29 лютого 2016 року допустив прострочену заборгованість по кредиту в сумі 149276 доларів США 58 центів. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 24409 доларів США 61 центів, яка була стягнута з відповідача на користь позивача рішенням Новоселицького районного суду від 06 березня 2009 року. Таким чином, різниця суми заборгованості становить 124866 доларів США 97 центів. Оскільки, відповідач у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з нього в примусовому порядку кредитну заборгованість в розмірі 110905 доларів США 73 цента, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2533 доларів 67 центів, заборгованості по процентах в сумі 24907 доларів 99 центів, заборгованості по комісії в сумі 1465 доларів 20 центів та пені в сумі 81998 доларів 87 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 лютого 2016 року складає 3000000 гривень та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача не зявився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач відповідно до укладеного кредитного договору № CVBHAE00000102 від 14 вересня 2007 року отримав від позивача кредит в сумі 31482 доларів США 20 центів із сплатою відсотків у розмірі 0,84 % на суму залишку заборгованості, винагороди в розмір 0,14 % від суми виданого кредиту та єдиноразової комісії в розмірі 1,00 % від суми виданого кредиту з кінцем терміном повернення до 13 вересня 2012 року. На підставі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З\~положень\~кредитного договору та ст.ст.\~1054,\~1055 ЦК України\~вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільною законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. В порушення умов кредитного договору, станом на 29 лютого 2016 року відповідач допустив прострочену кредитну заборгованість в розмірі 149276 доларів США 58 центів, яка складається з заборгованості по кредиту 24685 доларів 96 центів, заборгованості по процентах за користуванням кредитом 24664 доларів 10 центів, заборгованості по комісії за користування кредитом 1565 доларів 10 центів та пені за несвоєчасне виконання зобовязання 97361 доларів 42 центів. Рішенням Новоселицького районного суду від 06 березня 2009 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості був задоволений та з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року в сумі 24409 доларів США 61 центів. Таким чином, від суми заборгованості, яка виникла станом на 29 лютого 2016 року в розмірі 149276 доларів США 58 центів слід відняти суму заборгованості, яка була стягнута рішенням суду у розмірі 24409 доларів США 61 центів, у звязку із чим різниця суми заборгованості становить 124866 доларів США 97 центів, частину з якої, а саме 110905 доларів США 73 цента, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2533 доларів 67 центів, заборгованості по процентах в сумі 24907 доларів 99 центів, заборгованості по комісії в сумі 1465 доларів 20 центів та пені в сумі 81998 доларів 87 центів, позивач просив стягнути з відповідача в примусовому порядку. Відповідно до розяснень, викладених в абз.2 п.17 Постанови\~Пленуму Вищого\~спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2\~ст.625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.\~526,\~599\~ЦК\~України. Відповідно до правової позиції Верховного суду України по справі № 6-1206цс15 від\~23 вересня 2015\~року, яка в силу\~ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, виходячи із системного аналізу ст.ст.\~525,\~526,\~599,\~611 ЦК України, змісту кредитного договору, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних\~санкцій,\~передбачених умовами договору та\~ЦК України. У звязку з тим, що відповідач не виконує умови договору кредиту і не повернув позивачу отриману суму кредиту та передбачені кредитним договором інші обовязкові платежі, суд вважає, що кредитну заборгованість слід стягнути з нього в примусовому порядку. Визначаючи валюту стягнення кредитної заборгованості, суд враховує, що відповідно до розяснення, викладеного в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК. За таких обставин, стягнення заборгованості за основною сумою кредиту, процентів за ним та комісії повинно проводитись у валюті надання кредиту. Що стосується стягнення неустойки у вигляді пені, обрахованої в іноземній валюті, то за правилами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 ЦК України\~законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. За ч. 1\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Згідно п. 4.1 укладеного між сторонами кредитного договору сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Положення ч. 2\~ст. 192 ЦК України\~та ч. 3\~ст. 533 ЦК України,\~Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»\~можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14. Оскільки пеня є способом забезпечення виконання зобовязання і одночасно відповідальністю позичальника за його неналежне виконання, то відповідно до закону та умов договору, має стягуватись в гривнях. Тому, вимога банку про стягнення пені в іноземній валюті не відповідає вимогам закону та договору. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути кредитну заборгованість, яка утворилася станом на 29 лютого 2016 року та складається з заборгованості за кредитом в сумі 2533 доларів 67 центів, що становить у еквіваленті 68535 гривень 77 копійок, заборгованості по процентах в сумі 24907 доларів 99 центів, що становить у еквіваленті 673761 гривню 13 копійок, заборгованості по комісії в сумі 1465 доларів 20 центів, що становить у еквіваленті 39633 гривень 66 копійок та пені в сумі 2218069 гривень 43 копійок (тобто, 81998 доларів 87 центів помножити на офіційний курс долара США станом на 29 лютого 2016 року, що становить 27,05 гривень за 1 долар = 2218069 гривень 43 копійок). Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору та витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання. На підставі ст.ст. 192, 526, 530, 533, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 616, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

Outcome: approved