Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним в якому вказувала, що 14 березня 2001 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачка придбала в останнього 1/2 частку квартири [ADDRESS] . В цей же день договір було зареєстровано на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» за №287. Разом з тим, покупець зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього. Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме, продавець передав покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. Разом з тим, покупець зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». У 2020 році, під час переоформлення квартири, позивачка дізналася, що договір купівлі-продажу є недійсним. Оскільки нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин неможливе (продавець майна помер, а право власності щодо придбаного майна вже зареєстровано за покупцем), що перешкоджає позивачці належним чином оформити та розпоряджатися набутим майном, а тому остання просила суд визнати договір дійсним. Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року первісного відповідача - Вознесенську міську раду Миколаївської області замінено на належного [PERSON] . В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 14 березня 2001 року [PERSON] придбала у [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] , уклавши та зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал», про що в журналі реєстрацій договорів з нерухомістю внесено запис за №287. Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього, проте повністю виконали взяті на себе зобов`язання. [INFO] [PERSON] помер. У 2020 році, під час переоформлення квартири, позивачка дізналася, що договір купівлі-продажу є недійсним. В той же час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин неможливе (продавець майна помер, а право власності щодо придбаного майна вже зареєстровано за покупцем), що перешкоджає позивачці належним чином оформити та розпоряджатися набутим майном. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони угоди узгодили всі її істотні умови і виконали свої зобов`язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов`язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved