Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], за рішенням Баранівського районного суду Житомирської області № 2-559/2011 від 12.10.2011 року, та стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно із рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 12.10.2011 року (справа №2-559/2011) з нього на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 05.09.2011 року і до досягнення дочкою повноліття, тобто до [INFO]. У[INFO] у нього народився син [PERSON] від другого шлюбу. Законом було збільшено мінімальний розмір аліментів, однак його ніхто про це не повідомляв, у зв'язку з чим у нього виникла значна заборгованість по аліментах. Позивач працює водієм автотранспортних засобів в ТзОВ «Дарол». Його середня щомісячна заробітна плата, без утримання податків та обов'язкових зборів, становить 4000,00 грн. У зв'язку зі зміною матеріального стану, викликаного народженням другої дитини та збільшенням мінімального розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, він не може сплачувати аліменти у розмірі раніше визначеного судом, тому змушений звертатися до суду із вказаним позовом. Сторони про день, час і місце розгляду повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позов не визнала, вважає що позивач приховує свої реальні доходи, оскільки за статистичними даним щомісячна середня заробітна плата далекобійника по Україні становить близько 20000,00 грн., обставини, на які посилається позивач не є підставою для зміни розміру аліментів раніше визначеного судом, тому просить відмовити в його задоволенні (а.с.29). Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області №2-559/2011 від 12.10.2011 року з неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 05.09.2011 року і до досягнення дочкою повноліття, тобто до [INFO] (а.с.6). У свідоцтві про народження неповнолітнього [PERSON], [INFO], батьками вказані: батько - позивач по справі [PERSON], мати - [PERSON], вказана обставина ніким не оспорена та не спростована (а.с.7). 21.10.2015 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Баранівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №67, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.12.2016 року (а.с. 9). За даними довідки №06 від 17.08.2018 року, виданої ТзОВ «Дарол» (код ЄДРПОУ 01354817), щомісячна середня заробітна плата [PERSON] за останні півроку становить близько 4000,00 грн. (а.с.11) Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України (зі змінами, які діють на день розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2018 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років : з 1 січня 2018 року - 1492 гривень, з 1 липня - 1559 гривні, з 1 грудня - 1626 гривень; для дітей віком від 6 років до 18 років : з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів з'ясуванню підлягають обставини щодо матеріального та сімейного стану як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я, інші обставини, які визначені СК України як підставу для зміни розміру аліментів. Судом встановлено, що у [INFO] в позивача народився сина [PERSON], з грудня 2016 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір'ю дитини - [PERSON], що вказує на зміну сімейного стану [PERSON] Згідно з позовною заявою позивач [PERSON] (платник аліментів) просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, а саме з присуджених судом аліментів у частці від заробітку (доходу) на тверду грошову суму. Відповідно до статті 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року) право вибору способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та право зміни способу стягнення аліментів належить отримувачу аліментів, тобто тому з батьків або іншому законному представнику дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, частину 3 ст. 181 СК України викладено в новій редакції: «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів». Таким чином, спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором їх одержувача та може бути змінений за його позовом. Оскільки позивач, як платник аліментів, фактично просить змінити не розмір аліментів, а змінити спосіб їх стягнення, то останній є неналежним суб'єктом звернення до суду із вказаним позовом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей; щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду; щодо зміни розміру аліментів; та матеріалів справи та в межах заявлених вимог, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки аліменти на утримання дочки [PERSON] визначені в мінімальному розмірі, позивач працює, отримує щомісячно заробітну плату в розмірі близько 4000,00 грн., інших належних та допустимих доказів того, що він не має змоги сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання дитини у визначеному рішенням суду розмірі не надано. Суд вважає, що зміна сімейного стану позивача [PERSON] та збільшення, законодавчо визначеного, мінімального розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини, не є достатньою підставою для задоволення його позовних вимог. Посилання відповідача [PERSON] на середньостатистичну заробітну плату водія в Україні, як підставу для відмови у задоволенні позову, судом не беруться до уваги, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed