Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 29 квітня 1990 року Відділом запису актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис № 210. В обґрунтування позову зазначала, що з 29 квітня 1990 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON] Від шлюбу вони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з батьком, та малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння, які призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружніх відносин не підтримують з 2013 року, з того часу спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, відсутній. Також вони досягли домовленостей щодо утримання та виховання їхнього малолітнього сина [PERSON], який і надалі буде проживати разом із нею. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Сплачений нею при подачі позову судовий збір із відповідача просила не стягувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, просив суд розглянути справу у його відсутність та задовольнити позов. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 29 квітня 1990 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис № 210. Від шлюбу вони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], який проживає із батьком, та малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає із матір'ю. Суд встановив, що з 2013 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо за різними адресами. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved