overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем фактично припинене, спільне господарство не ведеться. Вказує, що їх сім'я розпалася через різні погляди на життя, непорозуміння один одного, постійні конфлікти та суперечки. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 14 лютого 2015 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 149. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовною, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Оскільки ухвалою суду позивачу було відстрочено сплату судового збору до розгляду цивільної справи по суті, то відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем фактично припинене, спільне господарство не ведеться. Вказує, що їх сімя розпалася через різні погляди на життя, непорозуміння один одного, постійні конфлікти та суперечки. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ВЛ №290531 вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 29 серпня 2015 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 518. Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовною, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в звязку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем фактично припинене, спільне господарство не ведеться. Вказує, що їх сім'я розпалася через різні погляди на життя, непорозуміння один одного, постійні конфлікти та суперечки. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] разом із позовом та через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 28 вересня 2007 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 649. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовною, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем фактично припинене, спільне господарство не ведеться. Вказує, що їх сім'я розпалася через різні погляди на життя, непорозуміння один одного, постійні конфлікти та суперечки. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірвання шлюбу, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час проведення засідання повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду не надав, у зв'язку з чим ухвалою суду від 12.01.2017 року з урахуванням згоди позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 15 липня 2015 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1315. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. на користь позивача, який поніс витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 лютого 2003 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Перебуваючи у шлюбі вона народила дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку з чим вимушена звернутись до суду. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с. 21). Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності та позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 20). \~Згідно ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 24 лютого 2003 року, що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-ЕД № 226985 (а.с. 5), відповідно до довідки від 29.09.2016 року вих. номер 7165 (а.с. 4) дитина проживає за адресою [INFO] разом з батьками. 01 лютого 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського РУЮ в Луганській області видане свідоцтво про одруження, зроблено запис за № 9 (а.с. 6). Батько дитини [PERSON] працює у ТОВ «Сватове-Агро» та загальна сума доходів за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року складає 18289,30 гривень, що відтверджено відповідною довідкою про заробітну плату та інші доходи (а.с. 3). Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причиною звернення позивачки до суду стала відмова відповідача у наданні матеріальної допомоги у добровільному порядку. Згідно ч.3\~ст. 181 СК України\~кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч. 2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів за жодних обставин не може бути менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, беручи до уваги всі обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, у відповідності з вимогами ч. 1\~ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову і вважає за можливе визначити розмір аліментів 1/4 частини від доходів відповідача. У відповідності з вимогами\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача в доход держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником [ADDRESS]. З червня 2013 р. почала у цивільному шлюбі мешкати із відповідачем [PERSON] та прописала його у спірну квартиру. Зі слів позивача, 07.10.2016 р. відповідач пішов із сім'ї та забрав свої речі із спірної квартири, а 08.10.2016 р. виписав довіреність на позивача щодо зняття його із реєстрації. Тому посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини викладені нижче. Як з'ясував суд, [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією договору дарування від 13.12.2003 р. (а.с. 5). При цьому з червня 2013 р. відповідач [PERSON] [INFO] був зареєстрований у спірні квартирі ,як цивільний чоловік позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як з'ясував суд, 07.10.2016 р. відповідач покинув спірну квартиру [ADDRESS], а 08.10.2016 р. уповноважив позивача зняти себе із реєстрації із даної квартири. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач в спірній квартирі не проживає з 2016 р., суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з даним позовом, який в процесі розгляду уточнювала. В обґрунтування вимог зазначила, що 27 червня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Перебуваючи у шлюбі народила дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим вимушена звернутись до суду для призначення аліментів судом. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, на уточнених позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності та уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). У свідоцтві про народження вказано - батько дитини [PERSON]. 27 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області видане свідоцтво про шлюб, складено відповідний актовий запис № 63 (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причиною звернення позивачки до суду стала відмова відповідача у наданні матеріальної допомоги у добровільному порядку. Згідно ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів за жодних обставин не може бути менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вони знаходяться у\~ шлюбі, зареєстрованому 19 вересня 2009 року Широківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 122. Від шлюбу дітей не мають. З березня 2015 року спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинено.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу у її відсутність, спір щодо спільного майна подружжя відсутній, судові витрати просить покласти на неї\~ (а.с. 20). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позов визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згодний (а.с.22). \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач перебуває з відповідачем у шлюбі, що зареєстрований 19 вересня 2009 року Широківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 122, між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач з відповідачем\~ з березня 2015 року не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство. Відповідач проживає окремо. Причиною розірвання шлюбу є взаємне непорозуміння подружжя, спору щодо розподілу спільного майна між сторонами не має. Оскільки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а розірвання шлюбно-сімейних стосунків пройшло належне випробування часом, шлюб відновити неможливо. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Так, позивач подав до суду позов про розірвання шлюбу відповідно до ст.110 СК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Тому суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, відсутність спільних дітей та відсутність майнового спору встановив, що при таких стосунках між подружжям подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення, в звязку з чим позов слід задовольнити. Відповідно дост. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2ст. 114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на\~ позивача за її власною заявою. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 105, 110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 13.10.12 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення учасників, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.10.12 року у Відділі РАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1280. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved