Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2008 року. В грудні 2014 року вони припинили шлюбні стосунки, через протилежні погляди на подружнє життя, взаємовідносини між чоловіком та жінкою, виховання дитини та ведення домашнього господарства. Вони неодноразово припиняли сімейні відносини, а потім їх відновлювали тому, що сподівались на покращення стосунків. Через відсутність взаєморозуміння стосунки між ними поступово погіршились, постійні сварки та скандали з різних підстав призвели до фактичного розпаду їх сім`ї. З огляду на викладене, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Відповідачка у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 13 червня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 213. Прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, [PERSON] скористався даним правом та звернувся до суду з таким позовом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказав, що шлюбні відносини фактично припинили у грудні 2014 року та вже тривалий час вони з відповідачкою проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд прийшов до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved