Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування житловим приміщенням та укладення окремого договору найму житлового приміщення. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що у 1968 році її матері - відповідачці [PERSON], на сім'ю, яка на той час складалася з неї, її батька, двох її сестер і двох братів, була виділена чотирьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення Орджонікідзевського районного виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 22 січня 1997 року № 18/1, [PERSON] було видано ордер на вказану квартиру. З часу отримання квартири і до 1977 року, та з 1992 року по 2003 рік вона проживала в цій квартирі, як член сім'ї, однак 25 квітня 2003 року вона була знята з реєстрації за вказаною адресою. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 18 червня 2014 року її вселено у спірну квартиру, але до теперішнього часу дане рішення не виконане внаслідок поведінки відповідачів. На даний час у квартирі зареєстровані вона, [PERSON], [PERSON], [PERSON], але фактично проживають лише відповідачі. Свою відмову у її вселенні пояснюють відсутністю визначеного порядку користування квартирою між ними. На даний час між нею та відповідачами склались неприязні стосунки, і вона бажає вселитись до квартири, мешкати в ній, приватизувати належну їй частку, але у прийнятті заяви про приватизацію їй відмовлено, оскільки відповідачі, як особи, зареєстровані в квартирі, не бажають приватизувати її. Посилаючись на діюче законодавство, просить визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши їй ізольовану кімнату площею 11,8 кв.м, відповідачам залишити інші три кімнати; кухню, коридор та вбиральню залишити в загальному користуванні; зобов'язати Орджонікідзевську районну адміністрацію Маріупольської міської ради укласти окремі договори найму вказаного жилого приміщення між нею та відповідачами. 20 листопада 2014 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON], в якій вона просить визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши їй в користування ізольовану кімнату № 3 площею 9,8 кв.м, відповідачам - кімнату № 4 площею 9,6 кв.м, кімнату № 5 площею 17,2 кв.м, кімнату № 6 площею 7,8 кв.м; кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, вбудовану шафу залишити в загальному користуванні; зобов'язати Орджонікідзевську районну адміністрацію Маріупольської міської ради укласти між нею, а також відповідачами, окремі договори найму милого приміщення вказаної квартири. Позивач до судового засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника [PERSON] Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначала, що на даний час позивачка вселена до спірної квартири, родичі (відповідачі по справі) виділили їй кімнату, яку наразі позивачка просить виділити їй у користування. Просила позов задовольнити. В останнє судове засідання представник позивачів не прибула, надіславши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з'явились, надіславши заяву, в якій просили розглядати справу за їх відсутності, за участю їх представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], діючий за договором про надання правової допомоги, проти позову заперечував, посилаючись на те, що [PERSON] жодного разу до суду не прибула, отже її справжнє волевиявлення невідоме. В останнє судове засідання не з'явився, про причин неприбуття суд не повідомив. Представник третьої особи - житлово-комунального підприємства «Азовжитлокомплекс» Пріщепа А.О., діюча на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась, надіславши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, на підставі діючого законодавства. З'ясувавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS]. Квартира належить до державного житлового фонду; наймачем квартири є [PERSON], позивач [PERSON] є донькою наймача. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2014 року задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про вселення; [PERSON] вселена до квартири [ADDRESS]; у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою - відмовлено. Рішення набрало законної сили 29 липня 2014 року. Згідно технічної документації квартира складається з чотирьох ізольованих жилих кімнат: № 3 площею 9,8 кв.м, № 4 площею 9,8 кв.м, № 5 площею 17,2 кв.м, № 6 площею 7,8 кв.м., а також коридору № 1 площею 8 кв.м, кладової № 2 площею 1,0 кв.м, кухні № 7 площею 5,8 кв.м, ванної кімнати № 8 площею 2,1 кв.м, вбиральні № 9 площею 1,1 кв.м, кладової № 10 площею 1,2 кв.м. Всього житлова площа складає 44,6 кв.м., загальна площа 63,8 кв.м. У позові позивачка просить залишити у спільному користуванні кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, та вбудовану шафу, яку суд, враховуючи наведені вище технічні характеристики вважає кладовою. Вирішуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] про визначення порядку користування квартирою та укладення окремого договору найму, суд керується діючим житловим законодавством. Так, у відповідності з положеннями ст.. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, зі згоди проживаючих разом з ним членів сім'ї, укладення з ним окремого договору найму, якщо житлова проща, що припадає на його частку, може бути виділена у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення у будинках державного та громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване житлове приміщення, що складається з однієї або декількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: житлове приміщення, хоча і є ізольованим, але розміром менше встановленого для надання одній людині (ч.1 ст. 48), частина кімнати або кімната, пов'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, кладочка тощо). Представник позивача зазначала, що [PERSON] вселена до квартири [ADDRESS], між мешканцями квартири встановився певний порядок користування житловими приміщеннями, а саме, [PERSON] користується кімнатою № 3 площею 9,8 кв.м, кімнатами №№ 4, 5, 6 користуються відповідачі. Будь-яких доказів на спростування доводів представника позивача з боку відповідачів не надано. Положеннями ст. 48 ЖК України передбачено, що житлове приміщення надається громадянам у межах норми житлової площі (тобто не більше), але не менше розміру, визначеного відповідним органом. Так, відповідно до Постанови виконкому Донецької обласної ради народних депутатів і президіуму обласної ради професіональних спілок від 09 січня 1985 року «Про введення у дію Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Україні» у Донецькій області норма житлової площі для постановки на квартирний облік становить 6 та менше квадратних метрів на одну особу. Зважаючи на наведене, суд прийшов до висновку, що виділ позивачеві жилої кімнати № 3 площею 9,8 кв.м., яка є ізольованим жилим приміщенням і знаходиться у фактичному користуванні позивача, не порушує права відповідачів та відповідає вимогам житлового законодавства, та вважає можливим позов задовольнити. У позові позивач просить зобов'язати Орджонікідзевську районну адміністрацію Маріупольської міської ради укласти два окремих договори найму жилого приміщення спірної квартири - з нею та з відповідачами. Суд вважає, що окремий договір найму має бути укладений з позивачкою, за її позовними вимогами. Для цього суд зобов'язує укласти такий договір Житлово-комунальне підприємство «Азовжитлокомплекс». На підставі ст. 47 Конституції України, ст. ст. 9, 63, 64, 104, 106 Житлового кодексу України,

Outcome: approved