Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У жовтні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до Канізької сільської ради, Новомиргородської районної державної адміністрації, Відділу Держгеокадастру, Головного територіального управління юстиції про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. \~ \~ Посилаючись на ст. ст. 524, 527, 529 ЦК УРСР, ст. ст. 392, 1216, 1222, 1225 ЦК України, Указ Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», просить суд визнати за позивачем [PERSON] право на спадкове майно [PERSON], яке складається з права на земельну частку (пай) площею 7,10 умовних кадастрових гектарів, вартістю 182.606 грн., що належало спадкодавцю на підставі сертифікату серії КР № 031542 від 20.05.1996 р. по колишньому КСП «Хлібороб» на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. \~ \~Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач, представники відповідачів у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, письмових заперечень проти позову не надіслали. Як вбачається з письмової заяви представника Новомиргородської районної державної адміністрації, він просить суд розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, представників відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. \~ \~ Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. \~ \~ \~ За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача Новомиргородської районної державної адміністрації позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно зясовано, що 25.09.2000 року в с. Каніж, Новомиргородського району Кіровоградської області помер чоловік позивача [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть серії І-ОЛ № 161611 від 30.10.2002 р. Як обґрунтовано вказують позивач та її представник, за життя її чоловік працював та був членом КСП «Хлібороб». Тому після проведення розпаювання у 1996 році мав право на земельну частку (пай) за № 283, яку вони разом обробляли. У подальшому сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя спадкодавця було втрачено за невідомих заявнику та її представнику обставин. Після смерті чоловіка позивача [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), яку заявник фактично прийняла, бо проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем, а також продовжила користування вищевказаною земельною часткою (паєм) відразу після його смерті: обробляла її шляхом проведення засіву різних сільськогосподарських культур, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Даний факт підтверджується довідкою Канізької сільської ради від 06.08.2015 р. На момент відкриття спадщини інших спадкоємців, окрім позивача та її доньки [PERSON], у спадкодавця не було. Донька на момент смерті спадкодавця тривалий час проживала в Російській Федерації, мала громадянство Російської Федерації і тоді ж повідомила матір, що їй ця земельна частка (пай) не потрібна. Влітку 2015 року позивач, з метою оформлення спадщини, користуючись послугами її представника, звернулася до відділу Держземагентва у Новомиргородському районі, Канізької сільської ради з відповідними заявами. Згідно відповіді відділу Держземагентсва у Новомиргородському районі № 1243/01-10 від 12.08.2015 р. чоловік позивача [PERSON] значиться за № 314 в списку громадян-членів КСП «Хлібороб» Новомиргородського району Кіровоградської області, що становить додаток № 1 до Державного акта серії КР № 000014 про право колективної власності на землю, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 15 від 20.02.1995 р. Середня площа земельної частки (паю) згідно сертифікату становить 7,10 умовних кадастровий гектарів, а її вартість складає 182.606 грн. Листом від 27.11.2015 р. в. о. начальника відділу Держгеокадастру у Новомиргородському районі № 599/01-11 підтвердила, що чоловікові позивача [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишнього КСП «Хлібороб» серії КР № 031542, що був зареєстрований в книзі видачі сертифікатів за № 299 від 20.05.1996 р. Також в даному листі зазначено, що видача сертифікатів на право на земельну частку (пай) проводилась відповідно до розпорядження голови Новомиргородської районної державної адміністрації від 15.05.1996 р. № 213-р. 15.09.2015 р. представник позивачки звернувся до Новомиргородської державної нотаріальної контори та надав всі наявні документи для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно постанови державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 7,10 умовних кадастрових гектарів, належної [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене майно, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай). У звязку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективних сільськогосподарських підприємств, кооперативів, акціонерних товариств, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому та залишились його членами, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ухвали Верховного суду України від 25.04.2002 р. «Про визнання права на земельний пай та видачу відповідного сертифікату» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, в тому числі і у випадку, коли з різних причин він не зміг отримати сертифікат на право на земельний пай. Таким чином, відсутність сертифіката на право на земельну частку (пай) на імя померлого [PERSON] створює позивачу перешкоди у реалізації нею права на спадкування цієї частки. Відповідно до п. 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Тому за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, Канізька сільська рада Новомиргородського району Кіровоградської області є належним відповідачем у даній справі. Згідно вимогам: статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. п. 1.6 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, державний акт видається лише землевласнику або землекористувачу, який на даний час помер. Таким чином, вичерпавши всі наявні правові можливості для захисту цивільних прав, позивач вимушена звернутися до суду. \~\~\~\~Ці ж обставини підтверджуються письмовими доказами у справі: свідоцтвом про народження позивача, паспортом позивача, свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON], Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, довідкою Канізької сільської ради, довідкою відділу Держземагентва та Держгеокадастру у Новомиргородському районі, іншими матеріалами справи. Тому позов підлягає безспірному задоволенню. \~ \~ \~ \~Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. ст. 116, 121, 126, 131, 140, 158 ЗК України, ст. ст. 524, 527, 529 ЦК УРСР, ст. ст. 392, 1217, 1220-1223, 1225, 1233, 1235, 1248, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved