Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

У жовтні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно з якою позивач просить суд: стягнути із [PERSON] на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 35 403, 67 грн.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі - 1 410 грн. 37 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 1 036, 08 грн. та 3 % річних у розмірі 733,77 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач обґрунтовував тим, що він є обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності. Відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, яку постачає позивач. Разом з тим, відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2019 з урахуванням індексу інфляції та 3% становить 36 814, 04 грн. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. За вказаних обставин, а також зв`язку з виникненням у відповідача заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 02.12.2019 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.02.2020 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву за Вх. № 13000 в якому відповідача просив відмовити у задоволенні позову так, як вважає, що заборгованість нарахована безпідставно, оскільки він має автономне газове опалення, тому він не користується послугами позивача з 2004 року. При цьому, просить суд стягнути з позивача на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог з викладених у відзиві підстав. Вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом і відповідачем не оспорюється, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Так, як вбачається із змісту позовної заяви, позивач посилається на ту обставину, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, яку постачає позивач, як обов`язковий виконавець послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності, згідно Закону України № 1198-VІІ від 10 квітня 2014р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014р. Натомість посилання позивача спростовується наступними доказами наданими відповідачем. Відповідно до п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідачу нараховується з 01 травня 2018 року по 31.08.2019 року (а.с.4). Згідно проекту від 2004 року [PERSON] замовив відключення квартири [ADDRESS] від централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, в результаті чого було проведено наступне. 26 лютого 2004 року приймальна комісія провела зовнішній огляд квартири, визначила відповідність будівельно-монтажних робіт проекту, провела додаткові випробування та прийняла рішення, що будівельно-монтажні роботи виконані в повному «Гемі у відповідності з проектом, вимогами ДБН В 2.5 та «Правил безпеки в газовому господарстві». 04 лютого 2005 року інженером-інспектором СВП «Енергозбут Київенерго» складено акт № 01-02/202 про те, що при цільовій перевірці, за листом № 960 від 01.12.2004 про відключення від центрального опалення квартири 8 та [ADDRESS] встановлено: «Транзитні стояки загальнобудинкової системи опалення заізольовані, опалювальні пристрої від них демонтовані. Теплоізоляція стін, підлоги, стелі, які суміжні із сусідніми квартирами виконані згідно вимог проекту». 18 квітня 2018 року представником РТМ «Центр» СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» проведено обстеження житлового приміщення (квартири) за адресою: [ADDRESS] на предмет відключення від централізованих систем опалення та постачання гарячої води та видано Акт обстеження № 1804, в якому наявні посилання на всю вищезазначену проектну документацію та встановлено, що опалення в квартирі відключено від загально будинкової системи, центральне постачання гарячої води в квартирі відключене від загально будинкової системи. Згідно висновку, значеному в акті: послуга ЦО -відсутня, послуга ЦПГВ-відсутня (а.с.82). Таким чином, з огляду на вищевикладене спростовуються доводи позивача, щодо надання відповідачу послуг за період з 01.05.2018 року по 31.08.2019 року з централізованого опалення та водопостачання. Крім того, слід зауважити, що [PERSON] звертався до Директора СП «Енергогазбуд» в якій надав відповідь на вимогу щодо сплати ним боргу за опалення та водопостачання гарячої води повідомивши про відключення його квартири за адресою: [ADDRESS] від центрального теплопостачання та гарячого водопостачання (а.с.83). В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами, щодо надання відповідачеві послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період х 01.05.2018 року по 31.08.2019 року. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, й враховуючи, що позивачем не надано доказів щодо надання відповідачеві послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження обставини понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом в суді цієї справи відповідачем були надано до суду: копії договору про надання правової допомоги №07/02 від 07.02.2020, укладеного між позивачем та адвокатом Відановою О.В., квитанція до прибуткового касового ордера №01/07 від 07.02.2020 року , акт виконаних послуг №07/02 від 10.02.2020 року. Проаналізувавши зміст перелічених документів суд дійшов висновку, що відповідачем не підтверджено відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості у своїй сукупності. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed