Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив зобовязати відповідача зупинити будівництво житлового будинку за адресою: с. Колочава, вул. Шевченка, 27 «в», Міжгірського району Закарпатської області. Позов обґрунтовується тим, що позивач та відповідачка є співвласниками магазину «Чава» за адресою: с. Колочава, вул. Шевченка, 27 «в», Міжгірського району Закарпатської області. Кожному з них належить по ? частині даної будівлі. Такий розподіл здійснено на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18.06.2013 року. Право власності позивача на ? частину будівлі магазину підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11425770 від 23 жовтня 2013 року. Позивач зазначає, що незважаючи на те, що сторони мають рівні права щодо володіння, користування та розпорядження будівлею магазину «Чава», відповідачка розпочала там будівництво житлового будинку. На звернення в державну будівельно-архітектурну інспекцію в Закарпатській області позивач отримав відповідь, що будівництво відповідачкою житлового будинку в с. Колочава, вул. Шевченка, 27 «в» є незаконним. У результаті перевірки виявлено порушення п.п.1 ч.1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.п. 2, 6 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 466 від 13.04.2011 року. Відповідачку [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та видано припис про усунення порушень. Однак, незважаючи на вжиті до відповідачки заходи, вона продовжує будівництво житлового будинку, позивач просить суд захистити його право приватної власності, посилаючись на статтю 41 Конституції України, статті 15, 16, 317 , 319, 321 ЦК України. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі матеріалів справи. Відповідачка та її представник у судове засідання не прийшли, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно. При цьому, в судове засідання, яке було призначене на 22 червня 2016 року відповідачка не зявилася без поважних причин, а її представник подав заяву про відкладення розгляду справи посилаючись на зайнятість в іншій судовій справі. Через неявку відповідачки та її представника в судове засідання, слухання справи було відкладено на 05 липня 2016 року на 09 год. 30 хвилин, про що повідомлено сторони. Представник відповідача в день розгляду справи надіслав телефонограму, в якій повідомив про неможливість явки до суду, посилаючись на зайнятість в судовій справі за межами району. Суд визнав, що неявка відповідачки та її представника в судове засідання повторно без поважних причин є підставою для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 статті 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності з ч.ч. 4, 5 статті 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 статті 321 ЦК України). Встановлено, що позивач [PERSON] є власником ? частини нежитлової будівлі (магазину) за адресою: с. Колочава, вул. Шевченка, будинок 27 «В», Міжгірського району Закарпатської області на праві спільної часткової власності. Ця обставина підтверджена Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2013 року. Підставою для реєстрації зазначено рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18.06.2013 року (а.с.5). Інша ? частина нежитлової будівлі (магазину) за адресою: с. Колочава, вул. Шевченка, будинок 27 «В», Міжгірського району Закарпатської області належить на праві спільної часткової власності відповідачці [PERSON] 04.03.2016 року позивач звертався до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області щодо проведення перевірки законності будівництва житлового будинку в с. Колочава, вул. Шевченка, 27 «В», Міжгірського району Закарпатської області. З відповіді начальника Управління ДАБІ в Закарпатській області від 04.04.2016 року № 1007-1.14/525Д вбачається, що в результаті проведеної перевірки встановлено, що [PERSON], жителька с. Колочава, вул. Шевченка, 30, проводить будівництво житлового будинку без права на виконання будівельних робіт, чим порушено п.1 ч.1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пп. 2, 6 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року (а.с.6). Відповідачку [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.5 статті 96 КУпАП. Крім того, відповідачці [PERSON] видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, які вона зобовязана виконати до 30 червня 2016 року (а.с.6). Факт незаконного будівництва підтверджується також фотознімками, наданими позивачем до матеріалів справи (а.с. 26-31). Відповідач [PERSON] правом на участь у справі не скористалася, заперечень до суду не надавала. Відповідно до пункту 1 ч.1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо обєктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком обєктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо обєктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку обєктів, будівництво яких здійснюється після надіслання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Згідно із ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є будування житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна на земельній ділянці, що не була відведена з цією метою, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» дозвіл на виконання будівельних робіт визначається як документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення обєкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів. На підставі наданих доказів суд встановив, що відповідачка [PERSON] не отримувала дозволу на будівництво. Враховуючи, що [PERSON] є власником ? частини нежитлової будівлі (магазину) за адресою: с. Колочава, вул. Шевченка, будинок 27 «В», Міжгірського району Закарпатської області, яка на праві спільної часткової власності належить також відповідачці [PERSON], суд визнав, що така забудова порушує права позивача, без згоди якого вона здійснюється. Вирішуючи позов суд виходить з того, що інспекції ДАБК мають право давати приписи щодо припинення самовільного будівництва (п. 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затверджене Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/211), хоча як встановлено судом, безпосередньо на виконання такого припису відповідачка не відреагувала, самовільне будівництво не припинила. Згідно з ч.1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності з п.3 ч.2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено припинення дії, яка порушує право. З огляду на встановлені судом обставини суд визнав, що внаслідок самовільного будівництва, яке здійснюється відповідачкою [PERSON], право спільної часткової власності позивача [PERSON] було порушено і підлягає захисту в спосіб, зазначений позивачем.

Outcome: approved