Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

У квітні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 19 лютого 2012 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого на кредитну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який первісно встановив на рівні 3 600 грн., а відповідач зобовязався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним 27,6 % річних від розміру заборгованості (з вересня 2014 року ставку збільшено до 32,4 % річних, з квітня 2015 року ставку збільшено до 42 % річних). Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є обов'язок останнього сплачувати неустойку (а саме, згідно банківських тарифів, при виникненні прострочки на суму понад 100 грн. пеню в розмірі 0,233 % від суми боргу (щоденно) + 50 грн. (в разі виникнення прострочки понад місяць - +100 грн.), а також при порушенні грошових зобов'язань понад 30 днів - штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості). Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним виконував не належним чином в звязку з чим станом на 02 січня 2017 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 12 035,76 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту 2 550,74 грн.; - заборгованість по процентам 1 527,78 грн.; - нарахованої пені в розмірі 6 907,92 грн.; - нарахованих штрафів в загальному розмірі 1 049,32 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 19 лютого 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір б/н в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, банківських тарифів, пам'ятки клієнта, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Відповідно до договору банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого на кредитну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який первісно встановив на рівні 3 600 грн., а відповідач зобовязався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 2,3 % на місяць від розміру заборгованості (27,6 % річних). З вересня 2014 року розмір ставки збільшено до 2,7 % на місяць (32,4 % річних), а з квітня 2015 року до 3,5 % на місяць (42 % річних). Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є обов'язок останнього сплачувати неустойку (а саме, згідно банківських тарифів, при виникненні прострочки на суму понад 100 грн. пеню в розмірі 0,233 % від суми боргу (щоденно) + 50 грн. (в разі виникнення прострочки понад місяць - +100 грн.), а також при порушенні грошових зобов'язань понад 30 днів - штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості). Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. З кредитного договору вбачається, що [PERSON] зобов'язався самостійно ознайомлюватися зі змінами в умовах обслуговування кредиту та банківських тарифах та в разі незгоди з такими змінами вимагати розірвання договору, попередньо та в повному обсязі сплативши наявну заборгованість (п.п. 1.1.2.1.5, 1.1.2.1.6, 2.1.1.5.3, 2.1.1.5.4 Умов і Правил). Матеріали справи свідчать, що всі умови (в тому числі зміни) були прийняті позичальником. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В звязку з цим станом на 02 січня 2017 року виникла заборгованість по кредитному договору, зокрема: - заборгованість по кредиту 2 550,74 грн.; - заборгованість по процентам 1 527,78 грн., вказана заборгованість не оспорювалася та підтверджується розрахунком боргу. В звязку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Що стосується нарахованої неустойки, то суд виходить з наступного. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Аналогічні правові висновки виклав й Верховний Суд України в своїх постановах, зокрема від 03 вересня 2014 року по справі №6-100цс14 та від 04 листопада 2015 року по справі №6-1120цс15 в яких зазначав, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. З матеріалів справи вбачається, що нарахована позивачем неустойка є надто завищеною, перевищує загальний розмір боргу, що суперечить самій компенсаційній суті неустойки та засадам цивільного судочинства, а саме справедливості, добросовісності та розумності. Тому суд з врахуванням цих обставин та ступеню виконання позичальником зобов'язань вважає можливим зменшити розмір неустойки за рахунок пені (з врахуванням нарахування банком ще й штрафу) до обґрунтованого та розумного розміру, співвідносного з розміром боргу, що повністю виконає компенсаційну функцію неустойки, а саме до 3 000 грн. Відповідному перерахунку підлягає й штраф, що складає 500 грн. + 353,93 грн. (7 078,52 грн. (розмір грошового зобов'язання, строк порушення якого склав понад 30 днів) х 5 %). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з врахуванням п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 600 грн. судового збору.

Outcome: partial