Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернувся до суді із позовом до [PERSON] про стягнення заподіяної майнової шкоди у розмірі 1 652 грн. В обґрунтування позову зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2003 р. є власником квартири [ADDRESS]. З вини власника квартири №32, що знаходиться поверхом вище узимку 2012-2013 років неодноразово відбувалося затоплення та пошкодження квартири позивача. Затоплення відбувалося внаслідок протікання трубопроводу домової системи опалення, яка проходить через квартиру №32 та категоричною відмовою мешканців зазначеної квартири у доступі співробітників ТОВ «ЖЕК «Забота» для її ремонту. На підставі зазначеного та посилаючись на норми ст.ст. 16,22,1166 ЦК України, ст.151 ЖК України, ст.ст.20,24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, просив задовольнити позовні вимоги (а.с.1-2). Позивач у судові засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, направив до суду свого представника, який підтримав позовні вимоги та пояснив, що представники балансоутримувача житлового будинку - ТОВ «ЖЕК «Забота» відповідно до акту від 30.01.2013 року належним чином встановили причину затоплення квартири позивача через винну бездіяльність відповідача. В той час як розмір відшкодування матеріальної шкоди визначено актом судової будівельно-технічної експертизи від 22.10.2014 року. Відповідач у судові засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена, направила до суду своїх представників, які надали письмові заперечення (а.с.36-37) в яких зазначали, що позивачем не доведено належним чином факту пошкодження майна та вини у цьому відповідача. Крім того, зазначали, що місто протікання знаходилося у міжповерховому просторі, аварія системи опалення була ліквідована шляхом зміни схеми опалення, тобто у наданні доступу до квартири відповідача не було необхідності, також не має належних доказів отримання відмови у наданні такого доступу. У зв'язку з чим просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи при розгляді справи поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2003 р., який було укладено на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за №3608-Л (а.с.9) та зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.10.2003 р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.10.2003 р. за №1845019. (а.с.10,32) Відповідач проживає та є власником квартири №32 у цьому житловому будинку, що знаходиться поверхом вище квартири позивача. Зазначене підтверджується відповіддю сектору АДР УДЕС України в Миколаївській області від 06.06.2013 р. (а.с.25), довідкою ТОВ «ЖЕК «Забота» №2020 від 30.09.2013 р. (а.с.43), договором купівлі-продажу нерухомого майна №4407 від 05.10.1999 р., укладеного на товарній біржі «Нерухомість-Південь» (а.с.53), та визнаного дійсним рішенням рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.08.2005 р. (а.с.54) Відповідно до акту від 30.01.2013 р. ТОВ «ЖЕК «Забота» було встановлено сліди затоплення на стелі та стіні коридору квартири [ADDRESS] в м. Миколаєві, що виникло внаслідок протікання трубопроводу будинкової системи опалення, що проходить через квартиру №32. При цьому мешканець квартири №32 у доступі працівникам ТОВ «ЖЕК «Забота» відмовив. Затоплення було ліквідовано шляхом зміни схеми системи опалення на горищі житлового будинку №29 (а.с.7) Свідок [PERSON], який є головним інженером ТОВ «ЖЕК «Забота», пояснив суду що ним разом з майстром [PERSON] на підставі неодноразових скарг мешканців квартири №30 було здійснено вихід на місце аварії, причиною якої було протікання системи опалення в квартирі №32, мешканець якої не допустив їх до квартири, внаслідок чого воно було в терміновому порядку (опалювальний сезон) усунуто шляхом зміни схеми опалення.(а.с.40) Свідок [PERSON], який є старшим майстром ТОВ «ЖЕК «Забота», пояснив суду, що після заяви мешканців квартири №30 здійснював перевірку причин затоплення та отримав доступ до приміщення квартири №32, мешканець якої був категорично проти проведення ремонтних робіт в його квартирі та не погоджувався з причиною затоплення. При цьому встановити місце протікання в квартирі №32 не було можливості через те, що труба опалення була «зашита» в гіпсокартон. В подальшому, після зміни схеми опалення протікання, затікання припинилося. (а.с.46) Згідно з ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 23, 321, 322, 1166, 1167, 1192 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, право якої порушено, має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відшкодування пошкодженої речі. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як передбачено ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Таким чином, виходячи з положень ст. 1166 ЦК України, вбачається презумпція вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Статями 177, 179 ЖК України передбачений обов'язок громадян дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 (з наступними змінами). Пунктом 7 даних Правил передбачено, що власник квартири серед іншого зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян. Судом встановлено, що місце протікання знаходилося між поверхом де розміщена квартира [ADDRESS] м. Миколаєві. Зазначений висновок випливає із того, що пошкоджень системи опалення в квартирі №30 та горищі не було виявлено, а протікання одразу припинилося після зміни схеми опалення, що виразилося у припиненні циркуляції теплоносія до квартири №32. Встановлення більш точного місця аварії стало неможливим через недопуск співробітників ТОВ «ЖЕК «Забота» для здійснення ремонту зазначеної труби опалення, яка була «зашита» у гіпсокартон. Зазначене також підтверджується листом ТОВ «ЖЕК «Забота» №1680/з від 03.01.2013 р. (а.с.5) та висновком судової будівельно-технічної експертизи №38-39 від 22.10.2014 р. (а.с. 90зв) Водночас суд звертає увагу, що усі заперечення і пояснення представників відповідача ґрунтуються на критичності наданих доказів позивача, однак у свою чергу відповідач не надала жодних доказів у підтвердження відсутності її вини у завданих матеріальних збитків. Виходячи з положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №38-39 від 22.10.2014 р. вартість розміру матеріальної шкоди квартири [ADDRESS] для усунення пошкоджень, внаслідок залиття становить 2 232 грн. 49 коп. (а.с.87-95) Таким чином, з урахуванням положень ч.1 ст.11 ЦПК України, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в розмірі, що були заявлені в позовній заяві від 15.04.2013 р., а саме 1 652 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути судові витрати, що складають із судового збору в розмірі 229 грн. 41 коп. (а.с.3) та вартості проведення експертизи в розмірі 2 717 грн. 28 коп. (а.с.79,95), загалом 2 946 грн. 69 коп.

Outcome: approved