Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що, вона є власницею житлового будинку за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул. Пролітарська, 38, в якому з 24.12.2014 зареєстрований [PERSON], який з дня реєстрації жодного дня в даному будинку не проживав, місце його перебування не відомо. Вважаючи, що відповідач втратив право користування вказаним житловим приміщенням у зв'язку із тривалим не проживанням у ньому, позивач просить суд визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає\~\~задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 06.10.1987 року позивачка є власником будинку за адресою Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул. Пролітарська, 38. Відповідно до домової книги в зазначеному будинку з 24.12.2014 року зареєстрований [PERSON] Судом встановлено, що відповідач фактично у будинку позивачки не проживає з моменту реєстрації тобто з 24.12.2014 року, але продовжує перебувати зареєстрованими у будинку, а тому формально є таким, що проживає у ньому. Домовленостей між позивачем та відповідачем про збереження житла за останнім не було. Як передбачено ст.319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, особа визнається такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням, якщо ця особа відсутня понад встановлені строки, а саме згідно ст. 71 Житлового Кодексу України таким строком є 6 місяців, а відповідач понад рік в даному будинку не проживає, що в свою чергу є однією з підстав зняття особи з реєстрації, шляхом позбавлення права користування житловим приміщення. Так у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст.\~71,\~72,\~116,\~156, ЖК УРСР;\~ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підстав остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Оцінюючи в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved