Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач подав позов до відповідачів, яким просив суд стягнути в порядку регресу матеріальну шкоду, яка виникла як витрати на виплату страхового відшкодування в розмірі 114887,04 грн., витрат на оплату судового збору, та витрат на правничу допомогу. 19.12.2017 року провадження у справі відкрито. 13.02.2018 року проведено підготовче судове засідання. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі не зявились у судове засідання, сповіщені належним чином, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд вважав за можливе розглядати справу за відсутності відповідачів. Крім того, 09.02.2018 року [PERSON] повністю ознайомився із матеріалами справи, а 14.02.2018 року до суду надійшла відповідь [PERSON] на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову частково за наступних підстав: Сторонами не заперечується той факт, що 02.04.2015 року між ПАТ «СК «Мономах» (Страховик) та ТОВ «Архо-Трейдінг ЛТД» (Страхувальник) укладено Договір страхування № 06.1144 щодо страхування автомобіля Ford- Transit, державний номерний знак [NUMBER]. 29.08.2015 року приблизно о 08.45 год., на 24 км. +70 м автодороги Одеса- Южний (Лиманський (Комінтернівський) район) сталася дорожньо- транспортна пригоду. Учасниками цієї пригоди були: автомобіль Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON], та автомобіль Ford- Transit, державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.11.2015 року № 504/3763/15-п [PERSON] за фактом наведеної ДТП визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та стягнуто з нього 340 грн. штрафу. Застрахований автомобіль Ford- Transit, державний номер [NUMBER] отримав пошкодження, що вбачається як зі змісту постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.11.2015 року, так і за змісту страхового акту № 06.1144/01 від 25.09.2015 року. Доводи відповідача - [PERSON] про те, що факт ушкоджень застрахованого автомобіля не підтверджений спростовуються змістом наведених матеріалів. Більш того, у своєму відзиві відповідач зазначив, що факт страхового випадку ніким не оспорюється, оскільки він зафіксований як правоохоронними органами, так і представником страховика. Відповідно звіту ФОП [PERSON] № 09-012 від 14.09.2015 року вартість матеріального збитку завданого автомобілю Ford- Transit, державний номер [NUMBER] складає 219771,85 грн., а ринкова його вартість 177837,04 грн. Відповідно до умов договору страхування № 06.1144/01 від 02.04.2015 року франшиза становить 1950 грн. по кожному страховому випадку. Ринкова вартість ушкодженого автомобіля Ford- Transit, державний номер [NUMBER] становить 61\~000,00 грн. Відповідно до платіжного доручення № 517 від 28.09.2015 року позивач ПАТ «СК «Мономах» виплатило страхувальнику ТОВ «[PERSON] ЛТД» страхове відшкодування згідно страховому акту № 06.1144/01 від 25.09.2015 року в розмірі 114887,04 грн. Отже, предметом спору по даній справі є виплата відшкодування за договором майнового страхування в порядку регресу. \~ \~ \~ \~Відповідно до положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. \~ \~ \~ \~Доводи заперечень відповідача, які викладені у відзиві на позов, знаходяться за межами предмету доказування по даній справі. Відповідач зустрічного позову не предявляв, хоча таке право відповідачу розяснювалось судом у постанові про відкриття провадження у справі. Доводи відповідача про те, що має бути залучена СК «Домінанта» в якій застрахований автомобіль Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] знаходяться за межами предмету доказування у даній справі. Більш того, правилом статті 999 ЦК України зазначено, що законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV\~ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Укладення договорів страхування цивільно-правової відповідальністі власників наземних транспортних засобів з декількома страховими компаніями не суперечить правилу ст. 17 Закону № 1961-IV, а відшкодування шкоди страховиком потерпілому не суперечить правилу ст. 35 цього Закону. Таким чином, доводи відповідача про необхідність залучення до участі у справі СК «Домінанта» безпідставні. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). \~ \~ \~ \~Суд вважає, що відповідати за завдану шкоду в даному конкретному випадку має лише [PERSON], і тому вимоги у регресному порядку до нього предявлені вірно. \~ \~ \~ \~В якості обгрунтування позовних вимог до [PERSON] позивач послався на правову позицію Верховного Суду України викладеній у постанові від 20 січня 2016 року № 6-2808цс15. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що розуміння позивачем викладеної правової позиції ВСУ розтлумачене ним на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що в розумінні закону володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306 (далі- Правила), власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами. \~ \~ \~ \~За змістом п.22 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України», яке набуло статусу остаточного за обставин, викладених у статті 44 § 2 Конвенції, поняття власності, яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси що становлять майно, можуть також розглядатись як майнові права, і, таким чином, як власність в цілях вказаного положення. \~ \~ \~ \~Отже [PERSON] керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] в момент настання наведеної вище ДТП, в розумінні закону та практики ЄСПЛ є власником транспортного засобу - джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги до [PERSON] безпідставно заявлені позивачем, і тому не можуть бути задоволені у повному обсязі. За правилом ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 1723 грн., оскільки його оплата документально підтверджена (а.с.6). Вимоги позову про відшкодування витрат на правничу допомогу взагалі не доведені, не підтверджені відповідними доказами, і тому не підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial