Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У жовтні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором в сумі 5745,88грн. та судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.2007р. між ним та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір №49.29/05405/07-ТК001300126 (8В_49.29/05405/07-ТК), за яким банк надав йому кредитні кошти у розмірі 5265,00грн., зі сплатою 12% річних за користування кредитом, строком з 19.02.2007р. до повного погашення кредиту. Зазначає, що 20.05.2013р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позивач вказує, що відповідач умови кредитного договору не виконує належним чином, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку чим, станом на 11.09.2014р., має заборгованість в загальному розмірі 5745,88грн., з яких 5264,67грн. - заборгованість за кредитом, 481,21грн. - заборгованість за відсотками, яку й просить суд стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що, оскільки п.1.1. кредитного договору визначено, що повна оплата відповідачем за договором мала бути здійснена до 19.02.2008р., позивачем пропущено встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності, що відповідно до ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13.02.2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі-банк/первісний кредитор) та [PERSON] (далі-відповідач/позичальник) було укладено договір №49.29/05405/07-ТК001300126 (далі-кредитний договір), відповідно до умов п.1.1. якого банк надав відповідачу кредитні кошти в загальному розмірі 5265,00грн., з яких: 4632,91грн. - кошти на придбання позичальником майна, зазначеного в кредитному договорі, та 631,76грн. - кошти на здійснення оплати комісії банку, з розрахунку 12% річних за користування кредитом з остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів не пізніше ніж 19.02.2008р. (а.с.5-8). В подальшому, 20.05.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі-позивач/новий кредитор) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.13-18). Таким чином, відповідно до положень ст.ст.512, 513, 514, 516, 517 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та відповідно усіх процесуальних прав відносно стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, у нього виникла заборгованість, яка згідно довідки АТ «Дельта Банк» від 15.09.2014р., станом на 15.09.2014р., становить 5745,88грн., з яких: 5264,67грн. - заборгованість за кредитом, 481,21грн. - заборгованість за відсотками (а.с.11). Так, відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Між тим, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. За таких обставин, посилання позивача на те, що строк дії кредитного договору визначено з 19.02.2007р. до повного погашення кредиту є безпідставним, оскільки пунктом 1.1. кредитного договору визначено термін остаточного погашення позичальником кредиту та сплати процентів, а саме не пізніше 19.02.2008р. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з п.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дати від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, згідно із ст.262 ЦК України, зміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до п.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається зі штампу поштового відділення на конверті, позивач відправив позовну заяву до суду 06.10.2014р. (а.с.24), тобто з пропуском, встановленого ст.257 ЦК України, загального трирічного строку позовної давності, який, відповідно до п.1.1. кредитного договору, сплив 19.02.2011р., про що було заявлено відповідачем у справі, що в свою чергу, відповідно до п.4 ст.267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed