Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

у жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 125108 грн. 25 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 13.09.2006 р., з яких: 2936 грн. 06 коп. заборгованість за кредитом; 122172 грн. 19 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період із 11.08.2006 по 28.09.2018. При цьому посилається на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 13.09.2006, згідно з якою йому було надано кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач\~\~не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, його заборгованість станом на 31.08.2019 разом із штрафними санкціями складає 244216 грн. 86 коп.. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та вістками за його користування на загальну суму 125 108 грн. 25 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн.. 25.10.2019 р. до суду надійшла відповідь відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради, згідно з якою [PERSON] , [INFO] , з 18.01.2000 р. по 21.07.2006 р. був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 07.11.2019 р., що надійшли до суду 20.11.2019 р., відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим або знятим з реєстрації у Дніпропетровській області не значиться. Відповідно до ч. 9 ст. 28 УПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Ухвалою від 27.11.2019 відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 24.01.2020 і відповідно до ч.11 статті 128 ЦПК України здійснено виклик відповідача через оголошення\~на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~України. Ухвалою від 24.01.2020 розгляд справи було відкладено в зв`язку з першою неявкою відповідача. Відповідач 13.03.2020 у судове засідання повторно не з`явився, його виклик здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до\~ч.11\~статті 128\~ЦПК України\~з опублікуванням\~оголошення про\~виклик відповідач\~вважається повідомленим\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи. Представник позивача у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи в його відсутність та надав згоду на заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. [PERSON] (далі відповідач) звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав 13.09.2006 заяву про відкриття кредитної карти із сумою кредитного ліміту 200 грн. та базовою відсотковою ставкою 3 (три) відсотки в місяць із розрахунку 360 днів у році. (а.с. 10). У цій заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.11-16). Відповідач [PERSON] , отримавши кредитні кошти, взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту належним чином не виконав, у повному обсязі кредит не сплатив. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-9) відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 31.08.2019 у розмірі 244216 грн. 86 коп., яка складається з: 2936 грн. 06 коп. заборгованість за кредитом; 237 790 грн. 90 коп. заборгованість по відсоткам; 3489 грн. 90 коп. пені та комісії. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на суму 125\~108 грн. 25 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 2936 грн. 06 коп. та відсотками за його користування у розмірі 122 172 грн. 19 коп. за період із 11.08.2006 по 28.09.2019. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що у безпосередньо укладеному сторонами кредитному договорі від 13.09.2006 у вигляді заяви, вказано, що сума кредитного ліміту складає 200 грн., строк його дії відповідає строку дії картки. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, звертаючись із позовними вимогами про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку заборгованості за вищевказаним договором, посилався на Умови та правила надання банківських послуг\~як невід`ємні частини спірного договору. Пунктом 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та Правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Пунктом 6.5 Умов та\~Правил надання\~банківських послуг визначено зобов`язання позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Але матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами і правилами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному розмірах і порядках нарахування. Роздруківку із сайту позивача з Умовами та Правилами надання банківських послуг суд оцінює критично, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, яка регулює правовідносини по договору приєднання, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://privatbank.ua/terms/раgе/70/) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період із часу виникнення спірних правовідносин (13.09.2006) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (21.10.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Зазначений висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Як вбачається з вищевказаного розрахунку відповідачем здійснювалося зняття коштів з карткового рахунку, що свідчить про користування встановленим кредитним лімітом, при цьому погашення кредитної заборгованості відповідачем не здійснювалося в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом у розмірі 2936 грн. 06 коп., що підлягає стягненню з відповідача. Щодо нарахованих відповідачу відсотків у сумі 122 172 грн. 19 коп. за період із 11.08.2006 по 28.09.2018 суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У даному випадку позивач змінив процентну ставку з 01.04.2015 в односторонньому порядку, не попередивши відповідача за 7 днів до такої зміни, як цього вимагає п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Доказів належного повідомлення в будь-який передбачений умовами договору спосіб матеріали справи не містять. Те, що договором передбачено обов`язок відповідача отримувати виписки по картрахунку, не звільняє банк від належного виконання умов щодо його завчасного попередження про збільшення процентної ставки. Отже, зміна процентної ставки у бік збільшення відбулась без належного повідомлення та згоди відповідача. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відсоткова ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалася, зокрема у період з 15 вересня 2006 року по 31 грудня 2012 року відсотки нараховувались у розмірі 36% річних, у період із 01 січня 2013 по 31 серпня 2014 року 30% річних, у період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,8% річних, з 01 квітня 2015 43,2 % річних. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається з довідки про умови кредитування сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 36% річних (3% на місяць). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 43,2% річних позивачем всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду надано не було. Відтак, з відповідача за період з 15.09.2006\~по 28.09.2019 підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки 36% річних, оскільки вимоги позивача стосовно застосування підвищеної процентної ставки є безпідставними. З урахуванням зазначеного, перевіривши правильність нарахування відсотків, суд дійшов висновку, що з відповідача за період із 15.09.2006\~по 28.09.2019 підлягають\~стягненню відсотки\~за користування\~кредитом в\~сумі 7534\~грн.\~31\~коп. (3839\~грн.\~29\~коп.\~+\~3695\~грн.\~02\~коп.),\~з них:\~3839\~грн.\~29\~коп.\~розмір відсотків\~нарахованих банком\~з 15.09.2006\~по 31.03.2015, а 3695 грн. 02 коп. розмір відсотків, що підлягають стягненню за період з 01.04.2015 по 28.09.2018 (1277 днів прострочення) х 2936 грн. 06 коп. (заборгованість по кредиту) х 36 % (річна процентна ставка) / 360 (кількість днів у році). На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не виконав умови кредитного договору, тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість за ним у розмірі 10 470 грн. 37 коп., в тому числі: 2936 грн. 06 коп. заборгованості за кредитом та 7534 грн. 31 коп. відсотків за користування кредитом за період із 15.09.2006 по 28.09.2019. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на суму 10 470 грн. 37 коп. заборгованості за кредитом, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (пропорційно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 160 грн. 77 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial