Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] Позов обґрунтовано тим, що 21.10.2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 122. 04.10.2005 р. у сторін народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу за попередньою домовленістю подружжя буди проживати з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалось із-за відсутності взаєморозуміння та поваги одне до одного, що призвело до припинення між подружжям фактичних шлюбних відносин. З листопада 2013 р. проживають окремо. Просить суд розірвати шлюб, неповнолітнього сина, [PERSON] залишити проживати з нею та залишити їй прізвище чоловіка «Шевченко». В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, в своїй заяві просив розгляд справи провести у його відсутність, позов визнав. За змістом ч. 4 ст.\~200\~ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення, зокрема, у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112\~СК України передбачено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21.10.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області між сторонами по справі зареєстровано шлюб, актовий запис № 122, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 025321 (а.с. 6). 04.10.2005 р. у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 165133 від 21.06.2011 р. (а.с.7). Оскільки між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, що підтверджено також і визнанням позову відповідачем, яке не порушує будь-чиїх прав, то суд робить висновок про те, що шлюб підлягає розірванню в судовому порядку. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Сторони по суті погодили місце проживання дитини, тому неповнолітнього сина слід залишити проживати з матірю. Згідно правил\~ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Тому позивачці слід залишити прізвище, яке вона одержала у звязку з реєстрацією шлюбу. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачці необхідно повернути 352 грн. 40 коп. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved