Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просив розірвати договір іпотеки Свої вимоги позивач мотивував тим, що 01.07.2010 року [PERSON] з [PERSON] уклали договір позики, підтвердженням чого була розписка від 01.07.2010 року відповідно до якої [PERSON] отримав в борг 80000 грн. 00 коп. З метою забезпечення вищевказаного договору позики 01.07.2010 року сторонами було укладено договір іпотеки між фізичними особами торгівельного павільйону [ADDRESS], який було посвідчено приватним нотаріусом Сулімою Валентиною Федорівною та зареєстровано в реєстрі за №1350. Згодом, позивач повернув відповідачеві вищевказану суму боргу за розпискою від 01.07.2010 року, на підтвердження чого відповідач повернув йому оригінал розписки, яка була підставою для укладання іпотечного договору. Після повернення боргової розписки позивач запропонував відповідачу звернутись до приватного нотаріуса Суліми В.Ф. для розірвання вищевказаного іпотечного договору, однак відповідач відмовився обґрунтувавши наявністю у [PERSON] боргу за іншою розпискою, яку він написав в 2012 році. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із вимогою про розірвання договору іпотеки. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що позивач не повернув кошти отримані за договором позики. Зазначив, що дійсно відповідач позичив [PERSON] вказану суму грошей, проте це було 30.06.2010 року. На підтвердження позики [PERSON] написав розписку від 30.06.2010 року та віддав її [PERSON], яку останній згодом загубив. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлено, що 30.06.2010 р. сторони уклали договір позики за яким [PERSON] отримав від [PERSON] 80000 грн. На підтвердження усного договору позики позивач надав відповідачу розписку від 30.06.2010 року. Для забезпечення вищевказаного договору позики 01.07.2010 року сторонами було укладено договір іпотеки за яким [PERSON] передав [PERSON] належний йому торгівельний павільйон [ADDRESS], який було посвідчено приватним нотаріусом Сулімою В.Ф. та зареєстровано в реєстрі за №1350. Всі наведені обставини встановлені судом саме з нотаріально посвідченого договору іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 599 ЦК зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 19 іпотечного договору він діє до повного виконання Іпотекодавцем своїх зобов'язань за основним зобов'язанням. Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється разі припинення основного зобов'язання. Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що розписка, яка підтверджувала факт існування основного зобов'язання була втрачена відповідачем, а тому надати її суду він не має можливості. Суд вважає, що відповідачем не доведено факт існування грошового зобов'язання на час розгляду справи в суді, тобто не доведено підстав заперечень відповідача, що в свою чергу є обов'язком сторони відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, а тому позов слід задовольнити, розірвавши договір іпотеки. Слід також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір на підставі ст. 88 ЦПК України. Щодо позиції представника позивача наведеної в позові про те, що розписка була датована 01.07.2010 року а не 30.06.2010 року, то на переконання суду представник позивача в даному випадку добросовісно помилився, так як в судовому засіданні виявилось, що сторони неодноразово укладали аналогічні договори позики.

Outcome: approved