Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У квітні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 17 січня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №380/90/09-Пі. За договором останній отримав кредит у розмірі 267 700,00 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,30% з кінцевим терміном погашення до 16 січня 2018 року. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим [PERSON] має заборгованість 417 797,70 євро, яка складається з боргу заборгованості по кредиту у розмірі 241 378,00 євро, заборгованості по відсотках у розмірі 131 186,39 євро, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 24735,32 євро, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 20 497,99 євро. Загальна сума заборгованості в еквіваленті по курсу НБУ становить 7 772 095,12 грн. Просили суд стягнути [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 7 772 095,12 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача позовні не з'явився. Про час. День та місце слухання справи повідомлений. Направив до суду клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 17 січня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №380/901/08-Пі. У п.1.1, договору визначено, що позивач надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 267 700,00 євро з погашенням кредиту на умовах та в порядку передбаченому договором, зі сплатою 12,30 %. Підпунктом 1.1.2. договору визначено, щ погашення кредиту здійснюється відповідно до встановленого графіку, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 16 січня 2018 року. 18 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін до договору кредиту, згідно якого сторони дійшли взаємної згоди щодо внесення змін до умов кредитування, а саме: в частині зміни п.п. 1.3.1 договору кредиту, що стосується опису заставного майна, яке передано в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов'язання по даному договору. 06 квітня 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про внесення змін до договору кредиту, згідно якого за взаємною згодою сторін внесено змін щодо надання права на відстрочку погашення тіла кредиту, встановлення розміру заборгованості за основним зобов'язанням 246 928,00 євро, змінено графік погашення кредиту та змінено інші умови і порядок користування кредитом. 25 травня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін до договору кредиту, згідно якого сторони дійшли взаємної згоди щодо внесення змін до умов кредитування, а саме: в частині зміни п.п. 1.3.1 договору кредиту, що стосується опису заставного майна, яке передано в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов'язання по даному договору. Позивач свої зобов'язання передбачені договором кредиту виконав у повному обсязі. Доказом надання відповідачу кредитних коштів є первинний касовий документ - заява на видачу готівки №1 від 17 січня 2008 року. Відповідно до п.п. 3.3.3 договору кредиту відповідач зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі погашати транші кредиту в строки визначені у графіку погашення, встановленому п.п. 1.1.2. договору кредиту. Відповідно до п.п. 2.4., 3.3.4 договору кредиту відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом у валюті кредиту не пізніше 26 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані відсотки за користування кредитом. Відповідно до п. 4.2. договору кредиту відповідач у випадку прострочення строків сплати відсотків, а також прострочення строків повернення кредиту зобов'язаний сплачувати пеню у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період невиконання зобов'язань за цим договором. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання, відповідно до положень ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Боржник вважається таким, що прострочив , якщо він не виконав своє зобов'язання у строк , передбачений договором або законом (ст. 612 ЦК України). З наданих суду документів та пояснень сторін, встановлено, що [PERSON] порушив графік погашення заборгованості за кредитним договором, визначений п.п. 1.1.2. договору, не здійснив погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по договору кредиту, відсоткам за користування кредитом, а також нарахованих штрафних санкцій підлягають задоволенню. При розгляді справи суд до уваги не приймає рішення суду про визнання відповідача недієздатним, оскільки дане рішення не підтверджує дійсність кредитного договору. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжні документи за №0000244021 від 21 січня 2015 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3654,00 грн. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved