Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідач внаслідок вчинення злочину завдав матеріальної шкоди на суму 6712,30 грн, що до цього часу не відшкодувана. Крім зазначеного, [PERSON] вчиненням злочину завдав позивачці маральної шкоди, що полягає у негативних змінах у житті, переживанні, тривозі, емоційній напрузі, нервозності, почутті образи, обуренні, побоюванні щодо збереження майна. Розмір моральної шкоди становить 1500 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали за обставин зазначених у ньому, попросили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності у судове засідання не зявився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27, ст. 57 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом установлено, що вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин. За змістом вироку Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винним за те, що 1 травня 2016 року близько 11.00 години перебуваючи з дозволу [PERSON] на території її домоволодіння за адресою: вул. К. Маркса, 189, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область, скориставшись тим, що [PERSON] у цьому будинку не проживає, його ніхто зі сторонніх осіб не бачить, таємно викрав вироби із золота, що знаходились у спальній кімнаті будинку та належали [PERSON], а саме золоту каблучку вагою 2,69 г вартістю 2969,75 грн, золоту каблучку вагою 2,18 г вартістю 2406,70 грн та золотий ланцюжок вагою 1,21 г вартістю 1335,85 грн. Викраденим майном [PERSON] розпорядився на власний розсуд, чим спричинив [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму в розмірі 6712,30 грн. Той факт, що вищезазначені дії [PERSON] мали місце, а також, що вчинені вони відповідачем, доказані обвинувальним вироком у кримінальному провадженні, що є обовязковим для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій такої особи (ч. 4 ст. 61 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За загальним правилом для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною поведінкою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди. У цій цивільній справі внаслідок винних дій відповідача [PERSON] позивачці [PERSON] було завдано шкоди. Розмір матеріальної шкоди становить 6712,30 грн, а відтак ця сума підлягає відшкодуванню позивачці завдавачем шкоди, тобто відповідачем у справі [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачка [PERSON] у цій справі зазначає, що внаслідок події зазнала моральної шкоди, що полягає у негативних змінах у житті, переживанні, тривозі, емоційній напрузі, нервозності, почутті образи, обуренні, побоюванні щодо збереження майна. Моральну шкоду оцінює у 1500 грн. З урахуванням тих душевних стражданнях, яких позивачка [PERSON] могла зазнати у зв'язку із крадіжкою її майна, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань, ступень вини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд уважає, що [PERSON] заслуговує на відшкодування моральної шкоди у розмірі 1500 грн, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Згідно вищезазначеного, цей позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Отже, позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору у частині вимог про відшкодування матеріальних збитків, внаслідок вчинення злочину. Однак, [PERSON] у цій справі сплатила судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди завданої злочином. Розмір сплаченого судового збору становить 551,20 грн. За змістом ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», установлена у 2016 році мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня 1378 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] 551,20 грн сплаченого судового збору. Також з [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн, тобто 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, станом на 1 січня 2016 року за вирішення судом вимог про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином. На підставі викладеного,

Outcome: approved