Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачка звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з червня 2001 року по 01 грудня 2006 року вона та відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю як подружжя без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS], а 01 грудня 2006 року зареєстрували шлюб. 19 серпня 2008 року позивачка та відповідач [PERSON] уклали між собою договір про перехід майна у спільну власність, яким чітко передбачили, що всі меблі та картини, які були придбані позивачкою та відповідачем після спливу двох з половиною років з моменту початку їхнього спільного проживання однією сім'єю і за весь період подальшого спільного проживання без реєстрації шлюбу, стають об'єктом їхньої спільної часткової власності. При цьому частки кожного з них у такому майні вважаються рівними незалежно від того хто з них придбав таке майно. Крім цього 7 червня 2001 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір, з якого чітко видно, що на момент його укладання вони проживали в цивільному шлюбі. Даним договором передбачено, що меблі, які будуть придбані кожним з них під час їхнього спільного проживання є об'єктом спільної часткової власності позивачки з відповідачем [PERSON] Частки кожного з них у такому майні вважаються рівними. 02.07.2004 року відповідач купив у підприємця [PERSON] за ціною 26 500 грн. кухню, вироблену з натурального дерева (черешня), а отже дана кухня є об'єктом спільної часткової власності позивачки з відповідачем. Незважаючи на це відповідач без згоди позивачки розпорядився даною кухнею, а саме, передав її на зберігання відповідачу [PERSON], чим порушив право приватної власності позивачки. В позовних вимогах позивачка просила встановити факт її проживання з відповідачем [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2001 року до 01.12.2006 року; визнати за нею право власності на ? частину кухні з натурального дерева (черешня), придбаної [PERSON] 02.07.2004 року у підприємця [PERSON] за ціною 26 500 грн. та витребувати вищевказану кухню з незаконного володіння [PERSON]. У судове засідання позивачка не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. До суду представник позивачки подав заяву, у якій просив провести розгляд справи за відсутності позивачки та за його відсутності, а позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. До суду подав заяву, у якій просив провести розгляд справи за його відсутності. У даній заяві [PERSON] визнав факт проживання з позивачкою з червня 2001 року по 01 грудня 2006 року в незареєстрованому шлюбі та факт придбання ним 02.07.2004 року у підприємця [PERSON] кухні, що є предметом позову, проте факт її передачі [PERSON] заперечував. Проти задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю та в частині визнання права власності на меблі [PERSON] не заперечував, а у задоволенні позову в частині витребування меблів з володіння [PERSON] просив відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. До суду подав заяву, у якій просив провести розгляд справи за його відсутності. У даній заяві [PERSON] також визнав факт проживання позивачки з відповідачем [PERSON] у цивільному шлюбі з червня 2001 року по 01 грудня 2006 року та факт придбання вищевказаної кухні, проте заперечував, що йому дана кухня передавалась. Проти задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю та в частині визнання права власності на меблі [PERSON] не заперечував, а у задоволенні позову в частині витребування меблів з володіння [PERSON] просив відмовити. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. З червня 2001 року по 01 грудня 2006 року позивачка та відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю як подружжя без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS], що вбачається з договору про правовий режим майна від 7 червня 2001 року та з рішення Дарницького районного суду міста Києві від 14 березня 2012 року по справі № 02/2о-1112012, що набрало чинності. Крім цього, дана обставина визнана сторонами. 01 грудня 2006 року зареєстрували шлюб, що вбачається з свідоцтва про шлюб. Як вбачається з договору перехід майна у спільну власність, 19 серпня 2008 року позивачка та відповідач [PERSON] уклали між собою даний договір, яким чітко передбачили, що всі меблі та картини, які були придбані позивачкою та відповідачем після спливу двох з половиною років з моменту початку їхнього спільного проживання однією сім'єю і за весь період подальшого спільного проживання без реєстрації шлюбу, стають об'єктом їхньої спільної часткової власності. При цьому частки кожного з них у такому майні вважаються рівними незалежно від того хто з них придбав таке майно. 07 червня 2001 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір, яким передбачено, що меблі, які будуть придбані кожним з них під час їхнього спільного проживання є об'єктом спільної часткової власності позивачки з відповідачем [PERSON] Частки кожного з них у такому майні вважаються рівними. Дана обставина підтверджується договором про правовий режим майна від 7 червня 2001 року. Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру №77 від 02.07.2004 року, 02.07.2004 року відповідач [PERSON] купив у підприємця [PERSON] за ціною 26 500 грн. кухню, вироблену з натурального дерева (черешня). Крім цього, дана обставина визнається всіма сторонами у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 4 ЦК України 1963 року, в редакції, чинній на час укладання вищевказаного договору від 7 червня 2001, цивільні права і обов'язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Ст. 64 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, з огляду на укладені договори, вищевказана кухня є об'єктом спільної часткової власності позивачки з відповідачем [PERSON] Частки позивачки та відповідача [PERSON] у такій кухні вважаються рівними, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та в частині визнання права власності на ? частину кухні. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позову в частині витребування майна з незаконного володіння [PERSON] у зв'язку з відсутністю доказів, що вказана у позові кухня передавалась [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: partial