Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

у жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 4 червня 2011 року Виконавчим комітетом Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 5. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 4 червня 2011 року. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між ними часто виникали сварки на ґрунті не розуміння і не бажання розуміти один одного, різних поглядів на сімейне життя. Близько півтора року не проживають сім'єю та не ведуть спільне господарство. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 4 червня 2011 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 5 (а.с. 4). Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові та поваги один до одного. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливим, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, яка знаходиться в матеріалах справи, позивачка мала дошлюбне прізвище «[PERSON]», яке змінила у зв'язку з реєстрацією шлюбу на «[PERSON]». За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Outcome: approved