Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

У квітні 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але надав на адресу суду заяву в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча завчасно та належним чином повідомлялись про день та час слухання справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 18.05.2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Так, на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно. Так, рішенням № 213 від 22.02.2016 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повноваження на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної Марини Анатоліївни продовжено на два роки строком до 19.03.2018 року. Судом встановлено, що між ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 515/08-А від 24.04.2008 року відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 42117,03 доларів США у тимчасове користування до 23.04.2015 року за користування кредитними коштами встановлена плата 12,95 % річних під заставу транспортного засобу автомобіля MITSUBISHI OUTLNDER 2.4, 2007 р.в., чорного кольору, № [NUMBER]. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 25.11.2008 року п.1.3 Кредитного договору був викладений в наступній редакції: «За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 17,5 % річних». В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договір застави. Також в забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] та Кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено Договір поруки. Відповідно до п. 2.5.1 договору Позичальник зобов'язаний щомісячно до дати, встановленого графіку поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідно до частини Кредиту, процентів та інших плат, встановлених Графіком. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідач [PERSON] порушив свої боргові зобов»язання визначені Кредитним договором, а саме не сплачує відсотків за користування кредитом та не повертає кредит, шляхом проведення оплати щомісячними платежами відповідно до Графіку погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно умов кредитного договору від 19.06.2008 року № 704/08 Б, визначених у п.2.7.1, позивач має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, у випадку невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором. Судом встановлено, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28.05.2012 року з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 515/08-А від 24.04.2008 року в розмірі 447774,02 грн. з яких: кредит 40126,21 дол. США; відсотки 13742,41 дол. США, комісія РО - 0,00 грн., штраф/пеня (неустойка) 18295,67 грн. Позивачем в позові вказувалось, що вказане рішення до цього часу не виконано. Так, станом на 06.01.2017 року загальна сума заборгованості за Кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості становить 2 400 301 грн. , з них кредит 40126,21 дол. США; відсотки -49814,94 дол. США; комісія РО -0,00; штраф /пеня (неустойка) - 36043, 26 грн. В наданому суду розрахунку заборгованості вказувалось про те, що різниця нестягненої суми заборгованості складає 984271,72 грн. Відповідно до положення ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків. Згідно положення ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з положення ч.1 ст. 625 ЦК України, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошових зобов»язань. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-1206цс15 вказано, що відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу, зокрема договорів та інших правочинів ( ч.2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України. Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, в яких не передбачено такої підстави припинення зобов'язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином ( ст.. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання судом, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України грошових сум. При цьому, вказано, що наявність судових рішень про стягнення боргу та передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України грошових сум за інші періоди невиконання боржником зобов'язання й відкриття виконавчого провадження за цими рішеннями за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін. За таких обставин та у відповідності до норм чинного законодавства , яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги Уповноваженої особи Фонда гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнського акціонерного банку» в особі представника Славкіної М.А. про стягнення заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved