Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

у жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказала, що 22.07.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, про що зроблено актовий запис №570. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] Шлюб між ними розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2014 року. Зазначила, що самостійно забезпечити необхідний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини не має можливості. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідач подав до суду заву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 16). Від шлюб сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 80, 84, 141, 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved