Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулась в суд із позовом до управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання права власності на 1 / 3 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS], що належала на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 08 жовтня 2003 року Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою, по реєстру №5-2080, [PERSON], який помер [INFO] , за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спірна частина житлового будинку належала на праві власності [PERSON], який помер [INFO] , інша частина будинку належить, їй , як співвласнику. Спадкоємці після смерті [PERSON], який доводиться їй двоюрідним братом, відсутні. Вона ж, є спадкоємцем п»ятої черги за законом, однак спадщину після брата не приймала, так як разом з ним на час відкриття спадщини не проживала і заяву про її прийняття не подавала. 13.12.2013 року вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії , якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1 /3 частину будівлі , так як нею було пропущено строк для прийняття спадщини, та крім того, не просліджувались родинні відносини з братом. Разом з тим, обставини так склались, що після смерті брата вона користується повністю всім будинком як власник, доглядає його, підтримує його в належному стані, ремонтує, обробляє город і фактично використовує його як дачний будинок у весняно-літньо-осінній сезон. Тому, вважає, що оскільки після смерті двоюрідного брата, вона одна володіє та користується відкрито повністю, всім будинком , включаючи 1/3 частину належну померлому [PERSON], понад 10 років, просила визнати за нею право власності на це майно з підстав, передбачених ст.344 ЦК України ( за набувальною давністю). В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач, третя особа в судове засідання не з»явились , повідомлялись належно, заперечень на позов не подавали. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов, з наступного. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Факт відкритого та безперервного володіння нерухомим майном підтверджується відповідною довідкою квартального комітету. Частина 4 ст. 344 ЦК України визначає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON], на підставі договору дарування частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, посвідченого 17 березня 2004 року, Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою по реєстру № 5-239, належить 1/3 частина житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS]. Відчужувачем за даним договором був [PERSON]. Ще 1/3 частина вказаного житлового будинку належить, їй, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19 грудня 2013 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], по реєстру № 831. Разом з тим, 1/3 частина вказаного житлового будинку належить її двоюрідному братові [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 08 жовтня 2003 року, Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою, по реєстру № 5-2080. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 02 серпня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 2132. З»ясовано, що спадкоємці за законом першої, другої, третьої та четвертої черги відсутні. Позивач є спадкоємцем за законом п'ятої черги, однак спадщину після брата не приймала, оскільки разом з ним на час відкриття спадщини не проживала і заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала. 13 грудня 2013 року позивачем була отримана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої вбачається, що їй , [PERSON], [INFO] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які знаходяться в [ADDRESS], після смерті двоюрідного брата [PERSON], померлого [INFO], так як нею було пропущено строк для прийняття спадщини після смерті брата, та між нею і двоюрідним братом фактично не просліджуються родинні відносини ( а.с.15). Згідно довідки квартального комітету №32 від 10.09.2014 року, позивач проживає в літньо-осінній час не зареєстрована в будинку [ADDRESS]. Крім того, з 13.11.1982 року по 10.08.1988 року позивач проживала та була зареєстрована за вказаною адресою з 1988 року по даний час вона продовжує доглядати за будинком , обробляє город і використовує будинок як дачний у весняно-літньо-осінній сезон щороку ( а.с. 23). Судом визнаний встановленим факт безперервного , відкритого володіння позивачем 1/ 3 частиною спірного житлового будинку з липня 2004 року . З урахуванням положень ч.5ст.12 ЦК України, факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права ( викрадення, шахрайство і т.ін.). Таким чином , після смерті двоюрідного брата, позивач одна володіє та користується вказаним будинком повністю, включаючи 1/3 частину належну померлому [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно п. 13 зазначеної Постанови Пленуму можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини 4 статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1 / 3 частину вищезазначеного нерухомого майно за набувальною давністю підлягають задоволенню. Згідно звіту про незалежну оцінку, ринкова вартість 1/3 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] складає 40 766 (сорок тисяч сімсот шістдесят шість грн. 00 коп.) без ПДВ, згідно з якої сплачено судовий збір, витрати якого в порядку ст. 88 ЦПК України вважати по фактично понесеним стороною позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved