Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом, уточнивши який, остаточно просив визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] . На день відкриття спадщини в квартирі [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали з померлою чоловік - [PERSON] та син - [PERSON] . В 6-ти місячний термін встановлений діючим законодавством [PERSON] , в інтересах малолітнього спадкоємця подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої. Також, [PERSON] , батько померлої [PERSON] та мати - [PERSON] відмовилися від частини спадкового майна на користь сина померлої - [PERSON] Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем першої черги, який має право на переоформлення спадкового майна в вигляді 1/3 частини спадкової квартири на своє ім`я після померлої [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] квартири [ADDRESS] . Померлою [PERSON] було складено заповіт на користь малолітнього [PERSON] , яким вона розпорядилася всім належним їй майном на його користь. На день відкриття спадщини в квартирі [ADDRESS] , ніхто з померлою не проживав та не був зареєстрований. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем першої черги, який має право на переоформлення спадкового майна на своє ім`я після смерті [PERSON] . Тобто [PERSON] є спадкоємцем 1/3 частини квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] та спадкоємцем 1/3 частини квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] 21.11.2018 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , про визнання права власності на спільно придбане майно за період шлюбу. В обгрунтування зустрічного позову вказав, що [INFO] померла [PERSON] 13.10.1984 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. За період шлюбу було придбано нерухоме майно в вигляді 2- х квартир. 26.05.2000 року сім`я, яка складалася з трьох чоловік отримала свідоцтво про право власності на житло по 1/3 частині однокімнатної квартири [ADDRESS] , кожен . [PERSON] - 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина та [PERSON] - 1/3 частина названої вище квартири. 22.07.2004 року на ім`я його дружини було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - на квартиру [ADDRESS] Таким чином, [ADDRESS] , яка була придбана в період шлюбу вважається майном подружжя [PERSON] , тому вважається спільною сумісною власністю і належить подружжю в рівних долях. Станом на сьогоднішній день після смерті власника майна-спадкодавця виникла необхідність про поділ майна набутого за період шлюбу, а саме квартири [ADDRESS] , виділу частки квартири, набутої в період шлюбу та визнання права власності на частину названої квартири за Позивачем. Згодом, уточнивши зустрічні позовні вимоги, [PERSON] остаточно просив визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав, уточнені зустрічні позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] також надав заяву про розгляд справи без його участі, уточнений позов [PERSON] визнав, уточнені зустрічні позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов та зустрічний позов підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] . На день відкриття спадщини в квартирі [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали з померлою чоловік - [PERSON] та син - [PERSON] . [PERSON] , батько померлої [PERSON] та мати - [PERSON] відмовилися від частини спадкового майна на користь сина померлої - [PERSON] [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] квартири [ADDRESS] . Померлою [PERSON] було складено заповіт на користь малолітнього [PERSON] , яким вона розпорядилася всім належним їй майном на його користь. На день відкриття спадщини в квартирі [ADDRESS] , ніхто з померлою не проживав та не був зареєстрований. Також, судом встановлено, що 13.10.1984 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. За період шлюбу було придбано нерухоме майно в вигляді 2- х квартир. 26.05.2000 року сім`я, яка складалася з трьох чоловік отримала свідоцтво про право власності на житло по 1/3 частині однокімнатної квартири [ADDRESS] , кожен . [PERSON] - 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина та [PERSON] - 1/3 частина названої вище квартири. 22.07.2004 року на ім`я [PERSON] було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - на квартиру [ADDRESS] . Викладені вище обставини підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини 1, 3 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 статті 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути противоправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved