Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON], в інтересах якого за довіреністю діє [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] В обгрунтування позову [PERSON] послався на наступні підстави. Так, він є власником житлового будинку [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27.09.2010 року. Згідно адресної картки від 13.09.2018 року та довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Ялтинської селищної ради від 13.09.2018 року № 2013, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: дружина - [PERSON], [INFO], зареєстрована з 08.10.2010 року; син - [PERSON], [INFO], зареєстрований з 29.06.2016 року; онук - [PERSON], [INFO], зареєстрований з 13.09.2016 року. Однак відповідач [PERSON] не проживає у зазначеному будинку понад один рік без поважних причин, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства, складеним депутатом Ялтинської селищної ради [PERSON] від 13.09.2018 року. Відповідач не проживає у даному будинку, оскільки з 2011 року проживає у с. Щолкіне Автономної Республіки Крим, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ані він, ані інші члени сім'ї відповідачу не чинили. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його предстаник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановлениму статтями 206, 207 цього Кодексу. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини. Так, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27.09.2010 року [PERSON] на праві приватної власності є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно адресної картки від 13.09.2018 року у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Згідно довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області від 13.09.2018 року № 2013 в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], зареєстрована з 08.10.2010 року; [PERSON], [INFO], зареєстрований з 29.06.2016 року; [PERSON], [INFO], зареєстрований з 13.09.2016 року (а.с. 9). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства, складеного депутатом Ялтинської селищної ради [PERSON] від 13.09.2018 року відповідач [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS] понад один рік без поважних причин (а.с. 11). Одже, судом достовірно встановлено, що відповідач понад один рік у житловому будинку [ADDRESS] не проживає, не сплачує комунальні послуги, перешкоди в його проживанні в будинку позивачем не чинилися. Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, між сторонами склалися цивільні правовідносини. Тому при розгляді справи слід керуватися нормами Цивільного кодексу України. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 1 ст. 156 ЖК УРСР передбачено право членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) на користування жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири) лише у випадку спільного проживання разом з ним у будинку (квартирі). При цьому ЖК УРСР обмежено встановлює коло членів сім'ї. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже у зазначених нормах обов'язковою підставою для їх застосування є спільне проживання власника житла та членів сім'ї власника жилого будинку (квартири). Оскільки, виходячи з викладеного, відповідач [PERSON] входить до кола членів сім'ї позивача. Так, відповідно до вимог, які викладені в ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідного до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Із цього вбачається, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Відповідно до частини 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більш одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно абз. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців. Фактично реєстрація місця проживання є фіксацією дійсної адреси проживання особи та здійснюєть за наслідком наявності у особи правових підстав користування відповідним житлом. Таким чином судом встановлено, що відповідач не проживає у вказному будинку з 2011 року - більше одного року та залишається у ньому зареєстрованим, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, а тому перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому суд вважає за можливе визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved