Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй три місяці додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 07 червня 2016 року. В обґрунтування своїх вимог вказала, що померлий [PERSON] є її батьком, після смерті якого залишилося спадщина у виді нерухомого та рухомого майна. За життя батько заповіту не залишав, тому вона є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідачка є матірю померлого [PERSON] та її бабкою, яка також є спадкоємцем першої черги після померлого сина. Про смерть батька позивач дізналась у лютому 2017 року, після того як отримала лист нотаріуса, який на її імя направила відповідач. Вважає, що строк звернення з заявою до нотаріуса нею було пропущено з поважних причин, оскільки про смерть батька їй ніхто не сповістив, вона мешкає за межами України, лист нотаріуса направлений [PERSON] на її адресу, нею був отриманий вже після спливу строку для звернення з заявою про прийняття спадщини, крім того у звязку із допущеної помилкою у довіреності, було витрачено багато часу на її виправлення та пересилання документів. У судове засідання представник позивача направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові. При цьому вказала, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач до суду не прибув, про дату, час та місце судового засідання був сповіщений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про особисте отримання, при цьому відзив на позов не подав. Треті особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомили, письмових пояснень або відзиву на позов не подали. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності сторін, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року (далі ЦПК України), що передбачено ч. 1 п. 11 Розділу XІІІ Перехідних Положень ЦПК України. 18.10.2017 року з метою виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України (у редакції Закону №1618-IV від 18.03.2004 року), судом направлено запит до відділу реєстрації місця проживання громадян. Відповідь на запит отримана судом 27.10.2017 року. Ухвалою судді від 30.10.2017 року було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON], копії якої направлені сторонам у справі. За ініціативою суду, ухвалою від 27.11.2017 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Копії ухвали направлені сторонам для відома. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено. 07 червня 2016 року помер [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про смерть, видане 09 червня 2016 року Довгинцівським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Померлий [PERSON] доводився позивачці [PERSON] батьком, що підтверджено копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб в матеріалах справи (а.с. 10, 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина яка складається із нерухомого та рухомого майна. За життя [PERSON] заповіту не складав, спадкоємцем першої черги за законом є дочка померлого - позивач, та мати померлого - відповідач. Судом досліджена копія спадкової справи № 824/2016, відповідно до якої з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулася [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом є дочка померлого - позивач та мати померлого - відповідач по справі. Як встановлено судом, позивач мешкає у Російській Федерації, у звязку з чим 09.02.2017 року [PERSON] видала [PERSON] довіреність на ведення від її імені усіх справ, повязаних з оформленням та прийняття спадщини. 27 вересня 2017 року [PERSON] діюча на підставі довіреності, звернулася до нотаріату з заявою про прийняття позивачем спадщини. Проте, постановою державного нотаріуса, позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 07 червня 2016 року батька - [PERSON], у звязку з пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з положеннями п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини стало те, що позивач постійно проживає у Російській Федерації, а її померлий батько мешкав в Україні. Про смерть батька позивачу ніхто не сповістив, а коли остання дізналася про це, то минув строк встановлений за подачі заяви про прийняття спадщини. При цьому, позивач вказала, що минуло багато часу на оформлення довіреності на ведення справи в усіх державних установах, оскільки в ній була допущена описка, яка потребувала часу на виправлення. За таких обставин, з огляду на вказане, суд вважає необхідним визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в сукупності, суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved