Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначав, що на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «Мегабуд Х» № 07-10/09 СД від 07.10.2009 року [PERSON] було видано позику в загальному розмірі 158 490 грн. зі строком повернення до 31.12.2013 року, що підтверджується відповідним протоколом. Позика видавалася видатковими касовими ордерами: від 23.11.2009 року на суму 4 000 грн., від 07.12.2009 року на суму 10 100 грн., від 09.12.2009 року на суму 3 000 грн., від 14.12.2009 року на суму 800 грн., від 29.01.2010 року на суму 18 000 грн., від 12.02.2010 року на суму 2 800 грн., від 15.02.2010 року на суму 5 000 грн., від 18.02.2010 року на суму 4 960 грн.,від 23.02.2010 року на суму 19 000 грн., від 25.02.2010 року на суму 7 780 грн., від 13.03.2010 року на суму 25 300 грн., від 15.03.2010 року на суму 350 грн., від 12.04.2010 року на суму 15 600 грн., від 22.04.2010 року на суму 29 000 грн., від 26.04.2010 року на суму 10 800 грн., від 06.05.2010 року на суму 2 000 грн. 14.05.2010 року між ТОВ «Мегабуд Х» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) за яким до [PERSON] перейшло право вимоги за договором позики, укладеним згідно з протоколом № 07-10/09 СД від 07.10.2009 року, у зв'язку з чим [PERSON] став новим кредитором [PERSON] Після настання строку повернення позики [PERSON] намагався звернутися до [PERSON] щодо її повернення, проте дізнався, що боржник помер. Спадкоємцями боржника [PERSON] є його батьки - відповідачі у справі, [PERSON] та [PERSON] Дізнавшись про вищезазначені факти, 10.01.2014 року [PERSON] звернувся до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] з вимогою про повернення позики, яка залишилася буз відповіді. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що частки відповідачів в успадкованому майні складають по 1/3 частині усього майна, позивач просив суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість з повернення позики в розмірі 52 830 грн. з кожного. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ «Мегабуд Х» та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представники відповідача [PERSON] заперечували проти позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність та вирішити спір на розсуд суду. Представник ТОВ «Мегабуд Х» повідомлявся судом у встановленому законом порядку, проте судові документи повертаються до суду не врученими із відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Суд, заслухавши думку осіб, присутніх у судовому засіданні, які вважали за можливе розглядати справу у відсутність третіх осіб, прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність осіб, які не з'явилися до суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які брали участь у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у запорізькій області. З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями першої черги після померлого [INFO] [PERSON] є його батьки - відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON], а також дружина померлого, третя особа у справі - [PERSON] Зважаючи на викладені обставини, кожний спадкоємець успадкував після померлого 1/3 частину від спадкового майна померлого [PERSON], яке згідно з матеріалами спадкової справи складається з ? частини квартири [ADDRESS] та автомобіля «Хюндай», модель «Акцент», 2008 року випуску. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. З матеріалів справи вбачається, що протоколом № 07-10/09 СД загальних зборів учасників ТОВ «Мегабуд Х» від 07.10.2009 року, було ухвалено рішення, зокрема, про надання [PERSON], який був одним із учасників зазначеного товариства та його директором, позики у розмірі 158 490 грн. зі строком повернення до 31.12.2013 року. Згідно, доданих до позовної заяви видаткових касових ордерів, ТОВ «Мегабуд Х» протягом 2009-2010 років за видатковими касовими ордерами видало [PERSON] позику на загальну суму 158 490 грн. Протоколом № 11-05/10 УД загальних зборів учасників ТОВ «Мегабуд Х» від 11.05.2010 року, було ухвалено, зокрема, відступити ТОВ «Мегабуд Х» права вимоги у [PERSON] щодо повернення позики у розмірі 158 490 грн. та доручено підписати договір цесії з [PERSON] учаснику [PERSON] 14.05.2010 року між ТОВ «Мегабуд Х» в особі учасника [PERSON], та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги (цесії) від 14.05.2010 року, за умовами якого ТОВ «Мегабуд Х» відступило, а [PERSON] набув право вимоги і став кредитором за договором позики, укладеним між Цедентом і [PERSON], укладеним згідно з протоколом загальних зборів № 07-10/09 СД від 07.10.2009 року. Як зазначено в даному договорі, істотні умови договору позики погоджені протоколом загальних зборів № 07-10/09 СД від 07.10.2009 року, а отримання боржником позики підтверджуються видатковими касовими ордерами. Згідно п. 5 укладеного договору цесії, документи, вказані у п. п. 1,2 договору, тобто протокол загальних зборів № 07-10/09 СД від 07.10.2009 року та видаткові касові ордери, передаються Цедентом Цесіонарію в момент підписання цього договору і є його невід'ємною частиною. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); Відповідно до ст. ст. 514, 517, 519 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Статтями 1046, 1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. За правилами ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування. Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження укладення між ТОВ «Мегабуд Х» та [PERSON] договору позики надано копію протоколу загальних зборів учасників товариства № 07-10/09 СД від 07.10.2009 року та копію видаткових касових ордерів за 2009-2010 роки. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, оригінали вказаних документів у [PERSON] відсутні, проте вони можуть бути надані суду у разі якщо на це буде воля дружини одного з учасників товариства. На думку суду, зазначені вище документи в повній мірі не свідчать про укладення між ТОВ «Мегабуд Х» та [PERSON] договору позики. Протокол загальних зборів учасників товариства є лише документом, яким оформлюються певні рішення товариства, і ніяким чином не свідчить про укладення письмового договору позики між товариством та його директором [PERSON] Суду також не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON], який був директором ТОВ «Мегабуд Х» та його учасником, звертався до загальних зборів товариства із заявою про надання йому позики, у зв'язку з чим вказане питання могло бути предметом розгляду загальних зборів його учасників. На підставі зазначеного протоколу загальних зборів учасників, як зазначив представник позивача, письмовий договір позики між ТОВ «Мегабуд Х» та [PERSON] не укладався. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Представлені суду копії видаткових касових ордерів самі по собі не можуть свідчити про отримання [PERSON] у позику грошових коштів на підставі договору, право вимоги за яким перейшло до [PERSON] Із зазначених документів не вбачається, який саме договір позики став підставою для видання грошових коштів [PERSON], строки та умови (повністю або частинами) повернення отриманих за видатковими касовими ордерами грошових коштів. Як посилається позивач, укладення договору позики між ТОВ «Мегабуд Х» та [PERSON] підтверджено протоколом загальних зборів учасників товариства від 07.10.2009 року та видатковими касовими ордерами, проте відповідно до вимог чинного законодавства договір позики є реальним, і грошові кошти за ним повинні бути передані у момент підписання договору, проте, як вбачається з наданих суду матеріалів, загальні збори, на яких начебто вирішувалось питання про надання [PERSON] у позику грошових коштів, відбувалися 07.10.2009 року, але згідно видаткових касових ордерів вказані кошти передавалися частинами протягом 2009-2010 років, що не було обумовлено у рішення загальних зборів товариства. До того ж, звертаючись до суду з позовом до спадкоємців кредитора, позивач посилався на те, що після настання строку повернення позики він намагався звернутися до [PERSON] щодо її повернення, проте дізнався, що боржник помер. Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що про смерть позичальника він дізнався лише після настання строку для повернення позики. В матеріалах справи міститься вимога, адресована спадкоємцям кредитора [PERSON] та [PERSON] щодо повернення позики, датована 09.01.2014 року, тобто майже одразу після настання зазначеного позивачем у позові строку виконання зобов'язань - 31.12.2013 року, а тому доводи позивача що йому не було відомо про смерть [PERSON] і про те, що він намагався звернутися до первісного боржника з вимогою щодо повернення боргу є сумнівними з огляду також на те, що жодних вимог до [PERSON] до матеріалів справи не додано. Не зазначення позивачем строку коли він дізнався про смерть [PERSON] і відповідно відкриття спадщини після померлого позбавляють суд можливості також вирішити питання про дотримання позивачем строку, передбаченого ст. 1281 ЦК України. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed