Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У квітні 2014 позивач [PERSON] звернулася до суду з вимогами до відповідача Реєстраційної служби ГУЮ в м. Києві, треті особи: приватний нотаріус КМНО [PERSON], Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про визнання за собою право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача Реєстраційної служби ГУЮ в місті Києві у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Третя особа приватний нотаріус КМНО [PERSON] просила справу розглядати за її відсутності, про що написала листа № 11 від 15.04.2014 (а. с. 32). Представник третьої особи Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання третя особа була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. [INFO] в м. Києві помер дядько позивача [PERSON] - [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей був зроблений актовий запис № 269485, видано свідоцтво про смерть 23.05.2013 (а. с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому власність, а саме квартиру [ADDRESS]. Позивач у позові зазначає, що вона є єдиною племінницею померлого [PERSON], оскільки дітей, дружини чи живих батьків у нього не було. Брат [PERSON] - [PERSON] є батьком позивача [PERSON], помер [INFO] (копії свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON], копія свідоцтва про смерть [PERSON] (а. с. 10-13). За правилом ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Позивач [PERSON] є спадкоємцем п'ятої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Позивач звернулася до приватного нотаріуса КМНО [PERSON] про прийняття спадщини. Листом державного нотаріуса КМНО [PERSON] від 12.06.2013 [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] неможливо у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на ім'я померлого (а. с. 18). Як вбачається з інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна КВ-2013 № 15536 від 07.06.2013 на запит приватного нотаріуса КМНО [PERSON], згідно з даними Бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі довідки, виданої ЖБК «Печерський» № 017 від 07.04.1992 (а. с. 16). Відповідно до довідки ЖБК «Печерський» від 30.05.2013 № 25, [PERSON], [INFO], який помер [INFO], був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS]. Дата реєстрації 20.07.1985 р., термін реєстрації - постійно (а. с. 17). Позивач зазначає, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] після смерті спадкодавця [PERSON] не вдалось знайти тому, що він був втрачений ще власником. Також спадкодавець не зареєстрував право власності на належну йому квартиру в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, тому неможливо отримати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. У пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved