Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась з даним позовом до суду, в якому просила визнати незаконними та скасувати наступні накази відповідача: наказ №61 від 03.03.2016 року «Про перерозподіл функціональних обовязків заступників директора [PERSON] та [PERSON] у 2016 р.»; наказ № 82 від 21.03.2016 року «Про своєчасне надання звітності про харчування учнів 1-4 класів та дітей пільгових категорій за березень 2016 навчального року»; наказ №83 від 22.03.2016 року «Про відповідальність за невиконання розпоряджень директора школи». наказ № 92 від 28.03.2016 року «Про невиконання обов'язків покладених на заступника директора з НВР [PERSON]В.». Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем винесено незаконні накази, якими позивача було зобовязано виконувати ті посадові обовязки, які вона не була зобовязана виконувати за посадовою інструкцією. На думку позивача, директор школи не мала повноважень притягувати її до відповідальності. Позивач вважає, що спірними наказами порушено її права та законні інтереси, тому вона звернулась до суду за захистом. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала з підстав необґрунтованості, надала суду свої письмові заперечення проти позову. Заслухавши учасників процесу, зясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з урахування наступного. В судовому засіданні встановлено, що 18.08.1998 року [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]В.) прийнято на роботу на посаду вчителя біології та охорони життя у загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №52 м. Херсона. 01.09.2000 року позивач (прізвище у попередньому шлюбі - [PERSON]В.) була призначена на посаду заступника директора з методичної та науково-дослідницької роботи загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №52 м. Херсона. 14.06.2002 року загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №52 м. Херсона було надано статус Херсонської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №52 з поглибленим вивченням української мови. 05.07.2010 року управлінням освіти Херсонської області було затверджено новий штатний розпис школи №52, яким наявність посади «заступник директора з методичної та науково-дослідницької роботи» не було передбачено. 27.08.2010 року директором закладу видано наказ №196 «Про затвердження посадових інструкцій працівників школи відповідно до посад штатного розпису», на підставі якого назва посади позивача була змінена із «заступника директора з методичної та науково-дослідницької роботи» на «заступника директора з навчально-виховної роботи». 30.08.2010 року директором затверджена посадова інструкція заступника директора з навчально-виховної роботи, яка погоджена з профспілковим комітетом закладу. 30.08.2010 року позивач підписала посадову інструкцію заступника директора з навчально-виховної роботи за її прізвищем у попередньому шлюбі [PERSON] 31.08.2010 року після надання відповідних документів директором школи видано наказ № 93-к «Про зміну прізвища [PERSON] на [PERSON]В.». Позивач пропрацювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи з 30.08.2010 року по 14.01.2013 року, коли вона пішла у відпустку у зв'язку з вагітністю, пологами і для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. 02.03.2016 року позивач надала заяву про вихід з відпустки для догляду за дитиною. У вказаній заяві вона зазначила свою посаду як «заступник директора з навчально-виховної роботи, вчитель біології». 03.03.2016 року директором школи видано наказ № 21-к «Про прибуття з відпустки по догляду за дитиною до трьох років», у якому посаду позивача зазначено, як «заступник директора з навчально-виховної роботи». З метою організації навчально-виховного процесу та розмежування функціональних обов'язків між позивачем, що прибула після відпустки для догляду за дитиною, та іншим заступником директора з навчально-виховної роботи, 03.03.2016 року директором було видано наказ № 61 «Про перерозподіл функціональних обов'язків заступників директора [PERSON] та [PERSON] у 2016 навчальному році.» За поясненнями представника відповідача 03.03.2016 року позивач безпідставно і без будь-яких пояснень відмовилась підписати посадову інструкцію заступника директора школи з навчально-виховної роботи від 01.03.2016 року, затверджену 01.03.2016 року наказом директора № 59 та узгоджену із профспілковим комітетом. Також позивач відмовилася підписати наказ про перерозподіл функціональних обовязків, зазначивши, що деякі функціональні обов'язки не відповідають її кваліфікації. Надати письмові пояснення вона також відмовилася. 21.03.2016 року директором закладу видано наказ № 82 «Про своєчасне надання звітності про харчування учнів 1-4 класів та дітей пільгових категорій за березень 2016р.», яким позивачу наказано надати до бухгалтерії при міському управлінні освіти відомості про харчування учнів 1-4 класів та дітей пільгових категорій за березень 2016 року. 22.03.2016 року видано наказ № 83 від 22.03.2016 року «Про відповідальність за невиконання розпоряджень директора школи», яким повторно було наказано позивачу надати звітність про харчування учнів школи. За поясненнями представника відповідача позивач також відмовилася виконувати зазначені накази, а також відмовилася надавати письмові пояснення з цього приводу. З метою недопущення зриву звітності про використання бюджетних коштів перед міським управлінням освіти, директором школи видано наказ № 89 від 25.03.2016 року, яким покладено виконання вказаних обов'язків на іншого заступника директора школи. 28.03.2016 року у зв'язку з невиконанням позивачем наказів директором школи винесено наказ № 92 «Про невиконання обов'язків покладених на заступника директора з НВР [PERSON]В.», яким позивачу було оголошено догану. За поясненнями представника відповідача будь-які пояснення з приводу невиконання своїх функціональних обов'язків при притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач відмовилась. Згідно наказу №102-к від 13.08.2016 року директора школи №52, наказу управління освіти Херсонської міської ради №1223-к від 11.08.2016 року трудовий договір між сторонами розірвано за заявою [PERSON] про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України (розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника). Оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Щодо наказу №61 від 03.03.2016 року. Відповідно до п. 3.8 посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу № 52 [PERSON], затвердженого наказом начальника управління освіти Херсонського міськвиконкому № 809 від 29.08.2003 року, директор визначає посадові обов'язки працівників, створює умови для підвищення рівня їхньої професійної майстерності. У позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до цього наказу на неї покладені функції, які вона раніше не виконувала та не має відповідної кваліфікації, а саме організації позакласної та позашкільної виховної роботи, здійснення методичного керівництва виховним процесом тощо. Крім того, позивач наполягає на тому, що з 2000 року вона займає посаду заступника директора з методичної та науково-дослідної роботи і на іншу посаду не переводилася. Вищевикладені аргументи позивача є безпідставними та надуманими. Так, кваліфікаційні вимоги для всіх заступників директора загальноосвітнього навчального закладу єдині: повна вища освіта за професією «вчитель» та стаж науково-педагогічної роботи не менше 2 років. Тобто позивач, яка має стаж роботи з 1998 року за професією «вчитель», «психолог», має достатню кваліфікацію, щоб працювати на зазначеній посаді. Крім того, відповідно до наказу Міністерства освіти та науки України № 1205 від 06.12.2010 року «Про затвердження Типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» у навчальних закладах не передбачена посада «заступника директора з методичної та науково-дослідницької роботи». Тобто позивач не могла працювати на посаді, якої за штатним розписом не існує. Таким чином, доводи позивача відносно того, що вона працює на посаді «заступника директора з методичної та науково-дослідницької роботи» є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Щодо наказів №82 від 21.03.2016 року та № 83 від 22.03.2016 року. Після закінчення відпустки для догляду за дитиною позивач вийшла працювати на посаду одного з чотирьох заступників директора школи з навчально-виховної роботи. Відповідно до п. 10 Посадової інструкції заступника директора з навчально-виховної роботи від 30.08.2010 року, яку позивач підписала та виконувала до січня 2013 року, зазначено, що до обов'язків цього заступника директора входить в тому числі забезпечення своєчасної підготовки встановленої звітної документації. Ця ж функція передбачена в п. 3.10 посадової інструкції заступника директора школи з навчально-виховної роботи за 2016 рік. Отже, директор школи, видаючи зазначені вище накази, діяла в межах свої компетенції. Щодо наказу №92 від 28.03.2016 року. Відповідно до положень ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Положеннями ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано догану. Статтею 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до п.2.10 трудового контракту від 27.05.2008 року, укладеного між управлінням освіти Херсонської міської ради та директором школи №52 [PERSON], директор школи накладає на працівників закладу стягнення за порушення трудової дисципліни у відповідності з законодавством України, крім звільнення педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів. Згідно п.п. 4.2 п. 4 посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу [PERSON], директор має право заохочувати і притягати до дисциплінарної відповідальності працівників закладу. Згідно розяснень, наданих начальником Управління освіти Херсонської міської ради, директор Херсонської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 52 відповідно до укладеного контракту має повноваження притягувати до дисциплінарної відповідальності педагогічних працівників та своїх заступників згідно чинного законодавства. Аналіз наведених положень дає суду підстави вважати, що педагогічний працівник школи зобовязаний виконувати розпорядження і накази директора закладу, який є органом уповноваженим власником і має право та повноваження вирішувати питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім того, відповідно до оскаржуваного наказу позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання наступних наказів: 1) наказу №61 від 03.03.2016 року «Про перерозподіл функціональних обовязків заступників директора [PERSON] та [PERSON] у 2016 р.»; 2) наказу № 77 від 17.03.2016 року «Про підготовку до участі в олімпіаді МАН обдарованих дітей у 2016-2017 навчальному році»; 3) наказу № 78 від 17.03.2016 року «Про організацію навчальної діяльності учнів»; 4) наказу №79 від 17.03.2016 року «Про виконання функціональних обовязків»; 5) наказу № 82 від 21.03.2016 року «Про своєчасне надання звітності про харчування учнів 1-4 класів та дітей пільгових категорій за березень 2016 навчального року»; 6) наказу №83 від 22.03.2016 року «Про відповідальність за невиконання розпоряджень директора школи». Із вказаних наказів позивачка не визнає та оскаржує у судовому порядку тільки три: наказ №61 від 03.03.2016 року; наказ № 82 від 21.03.2016 року та наказ №83 від 22.03.2016 року. Законність інших трьох наказів: №77 від 17.03.2016 року, № 78 від 17.03.2016 року, №79 від 17.03.2016 року позивач не оспорює. Однак невиконання цих трьох наказів також було підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Отже, доводи позивача в цій частині є також безпідставними. Крім того, суд звертає увагу на те, що між сторонами трудові відносини припинено, тому будь-яких негативних правових наслідків для трудових прав позивачки оскаржувані накази не створюють, у звязку з чим не порушують її права та законні інтереси. За наведених обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed