Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

У квітні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: ВАТ «Завод «КІНАП», приватний нотаріус КМНО Леута І.В., про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежилих приміщень, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 31.03.2006, 21.07.2006 та 24.10.2006 між позивачем та ВАТ «Завод «КІНАП» було укладено чотири договори купівлі-продажу нежилих приміщень, за умовами яких ТОВ «Аллонж» набуло право власності на нежилі приіщення площею 403,80 кв.м., 5474,90 кв.м., 2791,60 кв.м. та 197,00 кв.м., що складає в загальному 183/1000 часток майнового комплексу по [ADDRESS] в м. Києві. Рішенням Постійнодіючого Третейського суду при Асоціації «Сила Закону» від 22.08.2008 визнано недійсними з моменту укладення вказані договори купівлі-продажу та визнано за ВАТ «Завод «КІНАП» право власності на відчужені за цими договорами нежилі приміщення. У січні 2010 року між третьою особою ВАТ «Завод «КІНАП» та [PERSON] укладено два договори купівлі-продажу, відповідно до яких останній набув право власності на нежилі приміщення вищезазначеного майнового комплексу площею 133,6 кв.м. та 181,25 кв.м. Рішенням господарського суду м. Києва від 26.11.2010, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2011, скасовано рішення третейського суду від 22.08.2008. У травні 2012 року, на підставі договору купівлі-продажу, [PERSON] відчужив на користь [PERSON] нежилі приміщення площею 178,95 кв.м. та 127,3 кв.м., що складає 49/1000 часток майнового комплексу по [ADDRESS] у м. Києві. Посилаючись на наведене та з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив визнати недійсними договори купівлі-продажу від 14.01.2010, укладені між ВАТ «Завод «КІНАП» та [PERSON]; витребувати у [PERSON] на користь ТОВ «Аллонж» нежиле приміщення ІІ поверху виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальню (літ. Б) площею 127,3 кв.м. та нежиле приміщення ІІ поверху заводоуправління (літ. А) частину приміщення № 1 (групи приміщень № 1) площею 178,95 кв.м. по [ADDRESS] у м. Києві; витребувати у [PERSON] на користь ТОВ «Аллонж» нежиле приміщення ІІ поверху виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальню (літ. Б) площею 6,3 кв.м. та нежиле приміщення ІІ поверху заводоуправління (літ. А) частину приміщень в групі приміщень № 1 площею 2,3 кв.м. по [ADDRESS] та визнати за ТОВ «Аллонж» право власності на вказані нежилі приміщення. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2013 у задоволенні позову ТОВ «Аллонж» відмовлено. У червні 2015 року позивач звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2013. Свої вимоги обґрунтував тим, що при ухваленні даного рішення, суд, відмовляючи в позові, посилався на рішення господарського суду міста Києва від 09.01.2013 у справі № 5011-9/11238-2012, яким встановлено, що укладені між ВАТ «Завод «КІНАП» та ТОВ «Аллонж» договори купівлі-продажу нежилих приміщень є недійсними. Постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2015, залишеною без змін ухвалою Верховного суду України від 21.10.2015, рішення господарського суду міста Києва від 09.01.2013 скасовано та винесено нову постанову, якою позов задоволено. Посилаючись на те, що вказані обставини є нововиявленими, просив задовольнити заяву про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2013 та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Аллонж» задовольнити. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.11.2015 заяву ТОВ «Аллонж» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2013 задоволено, скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами вказане рішення, позов ТОВ «Аллонж» до [PERSON], [PERSON], треті особи: ВАТ «Завод «КІНАП», приватний нотаріус КМНО Леута І.В., про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежилих приміщень, про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності задоволено: - визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 133,60 кв.м., розташованих по [ADDRESS] в м. Києві, укладений 14.01.2010 між ВАТ «Завод «КІНАП» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом КМНО Леутою І.В., зареєстрований в реєстрі за №6; - визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 181,25 кв. м, розташованих по [ADDRESS] в м. Києві, укладений 14.01.2010 між ВАТ «Завод «КІНАП» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом КМНО Леутою І.В., зареєстрований в реєстрі за №5; - витребувано у [PERSON] на користь ТОВ «Аллонж» нежиле приміщення ІІ поверху виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальню (літ. Б) площею 127,30 кв.м. та нежиле приміщення ІІ поверху заводоуправління (літ. А) частина приміщення № 1 (групи приміщень № 1) площею 178,95 кв.м., які розташовані по [ADDRESS] в м. Києві та зобов'язано [PERSON] передати вказані приміщення ТОВ «Аллонж»; - витребувано у [PERSON] на користь ТОВ «Аллонж» нежиле приміщення ІІ поверху виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальню (літ. Б) площею 6,3 кв.м. та нежиле приміщення ІІ поверху заводоуправління (літ. А) частину приміщень в групі приміщень № 1 площею 2,3 кв.м., які розташовані по [ADDRESS] в м. Києві та зобов'язано його передати ці приміщення в ТОВ «Аллонж»; - визнано за ТОВ «Аллонж» право власності на вищевказані нежилі приміщення та вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.06.2016 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.11.2015 в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежилих приміщень скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові, у іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.11.2015 та рішення Апеляційного суду м. Києва від 21.06.2016 скасовано, справу за заявою ТОВ «Аллонж» про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2013 передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала суду мотивована тим, що задовольняючи позов суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу, згідно з яким ВАТ «Завод «КІНАП» відчужило [PERSON] нежилі приміщення ІІ поверху (літ. А) площею 181,25 кв.м., розташовані у майновому комплексі по вул.. Фрунзе, 160 у м. Києві, що позбавило суд можливості належним чином перевірити зміст оспорюваного договору купівлі-продажу і встановити ідентичність нежитлових приміщень, які були предметом цього договору, тим приміщенням, на які ТОВ «Аллонж» набуло право власності за рішенням суду. Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині, не обґрунтував можливість залишення без змін рішення суду в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Аллонж» про витребування спірних нежитлових приміщень у [PERSON] та [PERSON] за обставин, коли у визнанні договорів купівлі-продажу відмовлено. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких вона просить відмовити у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Зважаючи на положення ст. 429 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне. 31.03.2006 між ВАТ «Завод «КІНАП» та ТОВ «Аллонж» укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ТОВ «Аллонж» набуло право власності на нежилі приміщення загальною площею 403,80 кв.м., що складає 8/1000 часток майнового комплексу по [ADDRESS] в м. Києві. 21.07.2006 між ВАТ «Завод «КІНАП» та ТОВ «Аллонж» укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 5474,90 кв.м., що становить 113/1000 часток майнового комплексу по [ADDRESS] в м. Києві. Також 21.07.2006 між ВАТ «Завод «КІНАП» та ТОВ «Аллонж» укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 2791,60 кв.м., що складає 58/1000 часток майнового комплексу по [ADDRESS] в м. Києві. Крім того, 24.10.2006 між ВАТ «Завод «КІНАП» та ТОВ «Аллонж» укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 197,00 кв.м., що складає 4/1000 часток майнового комплексу по [ADDRESS] в м. Києві. Рішенням господарського суду м. Києва від 09.01.2013 визнано недійсними з моменту укладення вказані договори купівлі-продажу. Постановою Вищого господарського суду м. Києва від 16.06.2015 задоволено заяву ТОВ «Аллонж» про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення господарського суду м. Києва від 09.01.2013, скасовано рішення господарського суду м. Києва від 09.01.2013, визнано за ТОВ «Аллонж», зокрема, право власності на: - нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальні (літ. Б): І поверх площею 458,10 кв.м., частину ІІ поверху площею 318,30 кв.м., ІІІ поверх площею 454.30 кв.м., ІV поверх площею 454,90 кв.м., V поверх площею 455,80 кв.м., VІ поверх площею 457,90 кв.м., підвал площею 58,70 кв.м. загальною площею 2658 кв.м., що становить 67/1000 часток майнового комплексу площею 39709,40 кв.м., розташованого по [ADDRESS] - нежилі приміщення І поверху (літ. Б' виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня): приміщення 10 пл. 296,9 кв.м., приміщення 9 площею 18,10 кв.м., приміщення 4 пл. 88,80 кв.м., загальною площею 403,80 кв.м., що 1/100 частки майнового комплексу площею 39709,40 кв.м., розташованого по [ADDRESS] - нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (літ. Б'): І поверх площею 621,90 кв.м., II поверх площею 1077,10 кв.м., III поверх площею 1142,35 кв.м., IV поверх площею 1033,0 кв.м., V поверх площею 1115,70 кв.м., технічний поверх площею 396,60 кв.м., загальною площею 5386,65 кв.м., що становить 136/1000 частки майнового комплексу площею 39709,40 кв.м., розташованого по [ADDRESS] - нежилі приміщення ІІ поверху заводоуправління (в літ. А): частина приміщення № 1 (групи приміщень № 1) площею 5,65 кв.м., приміщення № 5-а площею 10,10 кв.м., загальною площею 15,75 кв.м., що становить 4/10000 частки майнового комплексу площею 39709,40 кв.м., розташованого по [ADDRESS] - нежиле приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальню (літ. Б'): ІІІ поверху площею 88,25 кв.м. по [ADDRESS] в м. Києві. Витребувано у ВАТ «Завод «КІНАП» на користь ТОВ «Аллонж» нежиле приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальню (літ. Б,): III поверху площею 88,25 кв.м., розташовані по [ADDRESS] в м. Києві. За правилами ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Вказане положення ЦПК України презумується із п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», де серед іншого, з метою правильного та однакового застосування ЦПК України, зазначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Враховуючи те, що рішення господарського суду м. Києва від 09.01.2013, яке було підставою для ухвалення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2013, скасовано, дані обставини суд вважає істотними, а тому доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2013 та ухвалення нового рішення у справі. Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2010 між ВАТ Завод «КІНАП» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень, за умовами якого до [PERSON] перейшло право власності на нежиле приміщення ІІ поверху заводоуправління (в літ. А) частини приміщення № 1 пл. 23,95 кв.м., приміщення № 2 пл. 157,30 кв.м. (групи приміщень № 1) загальною площею 181,25 кв.м., що становить 46/10000 частин майнового комплексу площею 39709,40 кв.м., який розташований по [ADDRESS] в м. Києві. Того ж дня між ВАТ Завод «КІНАП» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення ІІ поверху виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальні (літ. Б) загальною площею 133,60 кв.м., що складає 3/1000 частин майнового комплексу площею 39709,40 кв.м., який розташований по [ADDRESS] в м. Києві. Вказані договори купівлі-продажу нежилих приміщень посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леутою І.В. та зареєстровані в реєстрі за №№5,6. 29.05.2012 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення ІІ поверху заводоуправління (в літ. А) частини приміщення № 1 пл. 23,95 кв.м., приміщення № 2 пл. 157,30 кв.м. (групи приміщень № 1) загальною площею 181,25 кв.м., що становить 46/10000 частин майнового комплексу площею 39709,40 кв.м., який розташований по [ADDRESS] в м. Києві. Зі змісту вищезазначених договорів купівлі-продажу вбачається, що предметом цих договорів є нежилі приміщення, право власності на які ТОВ «Аллонж» набуло за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно з ст.ст. 387, 392 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Матеріалами справи підтверджено, що на час вчинення правочинів між [PERSON] та ВАТ «Завод «КІНАП» від 14.01.2010 останній не був власником спірних нежилих приміщень, а відтак не мав права відчужувати їх на користь [PERSON] та спірне майно вибуло з володіння позивача поза його волею. Однак, суб'єктивний склад учасників процесу унеможливлює визнання цих договорів недійсними в судовому порядку, оскільки ВАТ «Завод «КІНАП», яке було стороною оспорюваних правочинів, не залучено до участі у справі в якості відповідача. Крім того, за наведених обставин, суд позбавлений можливості у відповідності до вимог ч. 3 ст. 388 ЦК України витребувати спірні нежилі приміщення у відповідачів. За таких обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. З викладеного,

Outcome: approved