Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» про визнання припиненим договору поруки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 20.06.2013 року було укладено договір поруки, згідно п.1.1. якого позивач поручився перед відповідачем за виконання третьою особою зобов'язань за кредитним договором від 07.12.2011 року, укладеного між відповідачем та третьою особою. Позивачу стало відомо, що між відповідачем та третьою особою укладено кілька додатків до кредитного договору, а саме : від 31.07.2013р., 10.09.2013р., 26.12.2013р., 30.04.2014р., 16.07.2014р. та 16.10.2014р., яким зобов'язання боржника за кредитним договором неодноразово і суттєво збільшено, що призвело до збільшення відповідальності позивача за договором поруки без його згоди. Тобто, збільшивши обсяг відповідальності позивача без його згоди, відповідач тим самим здійснив умови, за яким договір поруки слід визнати таким, що припинив свою дію з дати першої неузгодженої з позивачем додаткової угоди, укладеної між відповідачем та третьою особою. Тому позивач просив суд визнати таким, що припинився договір поруки №PX0290031.10117.005 від 20.06.2013 року, укладений між позивачем та відповідачем. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що всі збільшення обсягу зобов'язань за кредитним договором були узгоджені з позивачем шляхом підписання відповідних договорів про зміни до договору поруки, а тому просила суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 07 грудня 2011 року між позивачем та третьою особою було укладено кредитний договір №KKPOG.17311.002 (далі - кредитний договір). Також, між позивачем та третьою особою 03.07.2012р. укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, 31.08.2012р. укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, 05.12.2012р. укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, 13.06.2013р. укладено додаткову угоду №4 до кредитного договору, 31.07.2013р. укладено додаткову угоду №5 до кредитного договору, 10.09.2013р. укладено додаткову угоду №6 до кредитного договору, 26.12.2013р. укладено додаткову угоду №7 до кредитного договору, 30.04.2014р. укладено додаткову угоду №8 до кредитного договору, 16.07.2014р. укладено додаткову угоду №9 до кредитного договору, 16.10.2014р. укладено додаткову угоду №10 до кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20.06.2013р. між позивачем, відповідачем та третьою особою укладено договір поруки №РХ029031.10117.005 (далі - договір поруки) згідно п. 1.1 якого, позивач поручився перед відповідачем за виконання третьою особою зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 1.2 договору поруки позивач відповідає перед Відповідачем за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і третя особа, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п. 1.3. договору поруки у випадку невиконання третьою особою будь-якого зобов'язання за кредитним договором, позивач та третя особа відповідають перед відповідачем як солідарні боржники. Крім того, 26.12.2013р., 30.04.2014р., 16.07.2014р. та 16.10.2014 року між позивачем, відповідачем та третьою особою укладено договори №№1, 2, 3, 4 про внесення змін до договору поруки. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. (ч.1 ст. 627 ст.629 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1 ч. 2 ст. 554 ЦК України). Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ч.1 ст. 559 ЦК України). Отже, виходячи з вищенаведеного відповідачем не порушено норм діючого законодавства щодо збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди, а відтак права позивача не порушувались. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем не було надано доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed