Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 23 954,32 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку та зобов`язати його видати їй трудову книжку з відповідними записами. В обґрунтовування позову зазначила, що перебувала з відповідачем в трудових відносинах, після чого звільнилася з роботи за власним бажанням, однак відповідачем не було проведено з нею остаточний розрахунок, не виплачено заборгованість по заробітній платі та не видано трудову книжку. З метою захисту своїх прав звернулась до суду. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача в заяві до суду просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Захист законом права на своєчасне одержання винагороди за працю визначений статтею 43 Конституції України. Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст.21 Закону України «Про оплату праці» - далі Закон). Згідно із ч.5 ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. За змістом ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст.241-1 КЗпП України. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ст.116 КЗпП України). З наданих позивачем індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України від 15.10.2020 слідує, що з вересня 2013 року [PERSON] працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ліс Полісся» (далі - Товариство). Ухвалою суду від 15.02.2021 у відповідача витребовувались відомості щодо працевлаштування позивача, наказ про її звільнення та розрахунок заробітної плати, однак без поважних причин докази надані не були. 17.08.2020 позивач припинила свої трудові відносини з відповідачем, що підтверджується її заявою на звільнення за власним бажанням та Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Після звільнення з позивачем остаточні розрахунки проведено не було та трудову книжку не видано. Основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка, яку роботодавець зобов`язаний видати працівнику у день його звільнення (ст.47, 48 КЗпП). Оскільки відповідач не дотримався вимог діючого трудового законодавства щодо регулярної і повної виплати заробітної плати позивачу в період її роботи, не здійснив вчасно розрахунок по заробітку при звільненні [PERSON] , не видав їй трудову книжку, що призвело до порушення її трудових прав, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача відповідачем надано суду не було. Законодавством визначено (ст.233 КЗпП України), що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник не обмежується будь-яким строком для звернення до суду з позовом для захисту свого права на оплату праці. Відповідно до ст.27 Закону порядок обчислення середньої заробітної плати у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Для обчислення суми виплати за середнім заробітком визначається середньоденна зарплата, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів за цей період. Розмір заробітної плати позивача перед звільненням за червень і липень 2020 року становив 10 022,23 грн., кількість робочих днів за цей період - 45 днів, таким чином, її середньоденний заробіток становитиме 223 грн. (10 022,23 : 45). Відповідно до ст.27 Закону та Порядку, розмір середнього заробітку, який відповідно до ст.117 КЗпП України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за затримку розрахунку, становить 33 450 грн. = 223 грн. х 150, де 223 грн. - це середньоденний розмір заробітної плати позивача; 150 - кількість робочих днів затримки з 17.08.2020 по день винесення рішення 22.03.2021 включно (за виключенням святкових днів, яких за цей період часу було 6). Відповідно до положень п.6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. У зв`язку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 23 954 грн. заборгованості з заробітної плати та 33 450 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку. На підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2 270 грн. Крім того, відповідно до п.2 ч. ст.430 ЦПК України рішення про присудження працівникові виплати заробітної плати у межах суми за один місяць суд допускає до негайного виконання.

Outcome: approved