Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У квітні 2015 року до Оріхівського районного суду Запорізької області з Приморського районного суду Запорізької області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що йому належить право грошової вимоги до відповідачів за Кредитним договором № 07004/0408/45-011, укладеним між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» 09.04.2008 року (з подальшими змінами) (надалі Кредитний договір), та Договором поруки № 07004/0408/45-011-Р-1, укладеним між відповідачем [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» 09.04.2008 року (надалі Договір поруки). За умовами вказаного Кредитного договору, ВАТ «Сведбанк» надало відповідачу [PERSON] кредит в сумі 16000,00 доларів США строком до 09.04.2033 року, а відповідач [PERSON] за Договором поруки зобовязалось перед банком відповідати за виконання зобовязань відповідача [PERSON] за Кредитним договором. У листопаді 2012 року ВАТ «Сведбанк» передало право грошової вимоги за вказаними договорами в порядку факторингу на користь Факторингової компанії «Вектор Плюс», а остання також на підставі договору факторингу передало право грошової вимоги за вказаними договорами позивачу. Відповідачі своїх зобовязань за Кредитним договором та Договором поруки не виконують, у звязку з чим станом на 09.08.2014 року у них виникла заборгованість в розмірі 322456,48 грн., яка складається з заборгованості по сплаті кредиту в сумі 193022,29 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 87936,16 грн. та пені в сумі 41498,03 грн. Відповідачі свої зобовязання добровільно не виконують, що змусило позивача звернутись до суду за захистом своїх прав. Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку відповідачів, які викликались у судове засідання за місцем реєстрації, тому в силу вимог ч. 5 ст. 75 ЦПК України вважаються повідомленими належним чином про час і місце розгляду справи. Відповідачі не забезпечили отримання судових викликів за місцем реєстрації, в судові засідання не зявлялись, про причини неявки не повідомляли, заперечень проти позову не надали. Позивач явку представника не забезпечив, просив розглянути справу за його відсутності на підставі наявних в справі матеріалів, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Дослідивши надані позивачем письмові докази, проаналізувавши законодавство, як регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що 09.04.2008 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» був укладений Кредитний договір. Пунктом 1.1 Кредитного договору передбачено, що Банк надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 16000 доларів США на строк по 09.04.2033 року включно на умовах, передбачених в цьому Договорі, а Позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання і повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору Позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом, з правом зміни процентної ставки банком без укладання додаткової угоди. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, кредитні кошти були призначені для купівлі Позичальником нерухомого майна, розташованого за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, смт Комишуваха, вул. Вокзальна, б. 4, кв. 3. Відповідно до п. 5 Кредитного договору Позичальник зобовязався забезпечити своєчасне погашення кредитної заборгованості шляхом оплати ануїтет них платежів, письмово повідомляти про зміну анкетних даних, забезпечити укладання [PERSON] договору поруки, та виконувати інші умови Кредитного договору. Згідно п. 8 Кредитного договору пеня за кожен прострочення терміну сплати ануїтетних платежів складає подвійну облікову ставку НБУ від суми простроченого платежу. Крім того, 09.04.2008 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» був укладений Договір поруки, за умовами якого вона зобовязалась відповідати перед Банком за виконання зобовязань щодо повернення коштів, наданих [PERSON] за Кредитним договором. В подальшому, додатковими угодами № 1 від 26.11.2009 року, № 2 від 26.11.2009 року, № 3 від 13.05.2011 року, до Кредитного договору вносились зміни в частині встановлення процентної ставки. Відповідно до п. 1 Договору поруки відповідач [PERSON] зобовязалась відповідати за основним зобовязанням за кредитним договором та додатковими вимогами до нього. 28.11.2012 року відбулась заміна кредитора у зобовязаннях, що виникли з Кредитного договору та Договору поруки у звязку з наступним. За Договором факторингу № 15 від 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив в порядку купівлі-продажу своє право грошової вимоги за Кредитним договором та Договором поруки на користь ТОВ «Вектор Плюс», що мало статус фінансової установи на підставі Свідоцтва серії ФК № 357 від 16.11.2012 року. У свою чергу, на підставі Договору факторингу б/н від 28.11.2012 року ТОВ «Вектор Плюс» відступило в порядку купівлі-продажу своє право грошової вимоги за Кредитним договором та Договором поруки на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», що має статус фінансової установи на підставі Свідоцтва серії ФК № 214 від 22.09.2008 року. Згідно Реєстру заборгованостей боржників (Додаток 1Б до Договору факторингу б/н від 28.11.2012 року), станом на 28.11.2012 року заборгованість відповідача [PERSON] за Кредитним договором складала 15311,02 доларів США («тіло кредиту»), 3317,00 доларів США процентів за користування кредитом, 2937, 54 доларів США пені, а всього 21565,56 доларів США. Тривалість прострочки становила 627 днів. Згадані договори факторингу були укладені з дотриманням вимог Глави 73 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Згідно розрахунку, наданого позивачем, який відповідачами не ос порений, станом на 09.08.2014 року, за курсом долару США на день розрахунку, заборгованість за Кредитним договором складає 322456,48 грн., що складається з заборгованості по сплаті кредиту в сумі 193022,29 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 87936,16 грн. та пені в сумі 41498,03 грн. 16.08.2014 року позивач направив відповідачам письмову вимогу про дострокове повернення кредиту,в тому числі процентів та пені, у строк до 30 днів з дня отримання вимоги, однак відповідачі цю вимогу проігнорували. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Крім того, відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 2 Договору поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання зобовязань за Кредитного договору. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, факт невиконання відповідачами зобовязань за Кредитним договором та Договором поруки підтверджується матеріалами справи, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 554, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1, 1078, 1084 ЦК України,

Outcome: approved