Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (Відповідач 1) та Державної казначейської служби України (Відповідач 2) про відшкодування моральної та майнової шкоди. Позивач зазначив, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2020 року позовну заяву [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 липня 2020 року (справа №686/915/20) дану ухвалу скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що внаслідок цієї незаконної та протиправної ухвали йому завдано матеріальної та моральної шкоди. Позивач вказує на те, що він зазнав душевних страждань. Крім того, для скасування незаконної ухвали та відновлення порушених прав Позивач витратив двадцять діб свого життя для зібрання доказів, складання апеляційної скарги, ходіння по судам, друкування апеляційної скарги, клопотання, заяв, щоб захистити свої порушенні права. За таких обставин [PERSON] просив суд стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на свою користь 1 000 000 грн. моральної шкоди та 20 000 грн. майнової шкоди. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення. Відповідач 1 подав до суду заяву, в якій просив проводити\~ судовий розгляд справи без участі їх представника та просив відмовити у позові [PERSON] Відповідач 2 подав до суду відзив, в якому зазначив, що позов [PERSON] є безпідставним та необґрунтованим з наступних підстав, а саме Державна казначейська служба України та її територіальні органи у порядку Постанови КМУ №84 від 03.08.2001 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів\~ державного та місцевих бюджетів або боржників» лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за\~ зобов`язання Держави або державних органів. У позовній заяві [PERSON] не довів та не обґрунтував, яку саме шкоду орган Казначейства завдав йому. Відповідач 2 зазначає, що у порушення ч.2 ст. 176 ЦК України, відповідно до якої юридичні особи, створені державою не відповідають за зобов`язання Держави. Майнова шкода позивачем ніяк не обґрунтована та документально не підтверджена, адже зазначивши суму майнової шкоди у розмірі 20000,00 грн., позивач посилався лише на власні оціночні докази. Стосовно завдання моральної шкоди [PERSON] не надав жодних доказів завдання йому такої шкоди. Відповідач 2 просив у відзиві повністю відмовити у позові [PERSON] . Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, суд приходить до висновку, що\~ у позові слід відмовити повністю з підстав. Судом встановлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2020 року у справі №686/915/20 позовну заяву [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 липня 2020 року у справі №686/915/20 дану ухвалу скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 10-13). Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, або у приниженні честі та гідності фізичної особи. Відповідно до з частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Із положень частини першої статті 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частинами першою та шостою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до положень частини третьої статті 12 та частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до норм статей 1166 та 1167 ЦК України в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди. Позивач обґрунтовує свої вимоги про відшкодування шкоди тим, що постановлення Відповідачем 1 ухвали, яка у подальшому була скасована судом апеляційної інстанції, призвело до душевних страждань і майнових втрат позивача. На підтвердження цих вимог надав суду постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 липня 2020 року. Однак, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що Позивачу заподіяно шкоди, про її розмір, а також про причинний зв`язок між прийняттям ухвали суду та настанням шкоди. Сам по собі факт, що ухвалене судом рішення було скасоване судом апеляційної інстанції не свідчить про незаконність дій відповідача та заподіяння\~ [PERSON] \~ моральної шкоди. Крім того, відповідно до положень розділу VІІІ «Правосуддя» Конституції України та Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд не наділений повноваженнями представляти державу у суді за позовами про відшкодування шкоди, завданої під час здійснення правосуддя, в тому числі внаслідок ухвалення неправильного судового рішення. Отже, Позивач не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності, тому позов є необґрунтованим. На основі викладеного та

Outcome: dismissed