Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом. В обґрунтування якого зазначила, що з 08 квітня 2005 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 135. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сім'ї надалі просила шлюб з відповідачем розірвати, залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася судом завчасно та належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 08 квітня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, який зареєстрований 08 квітня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 135 (а.с.3). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя та сімейних обов'язків, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про одруження позивач після реєстрації шлюбу не змінювала своє прізвище, а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved