Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Позивач звернувся 08.10.2020 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського округу Сташкової Анастасії Григорівни. Однак отримав нотаріальну відмову у вигляді постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Київського міського округу Сташкової Анастасії Григорівни від 08.10.2020. Причиною відмови стало те, що позивач не подав заяву у шестимісячний строк з дня смерті спадщини за місцем відкриття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця. Позивач вважає, що пропустив встановлений строк для прийняття спадщини з поважних причин. Вказує, що після смерті його батька, почуття позивача погіршилось, знаходився у моральному пригніченому стані. Окрім того, в період з 09.02.2020 по 03.03.2020 позивач був відсутній на території України, зокрема, перебував в Індонезії з робочим візитом. Відповідно до Рекомендації Нотаріальної Палати України для нотаріусів та громадян від 15.03.2020, Нотаріальною Палатою України було рекомендовано зупинити особистий прийом громадян строком з 12.03.2020 по 03.04.2020. В цей період всі нотаріуси фактично були зачинені. З 15.04.2020 по 15.06.2020 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом закритого перелому с/з лівої голіні з незначним зміщенням у відділенні травматології ЦРЛ Києво-Святошинського району. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.2020 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач скористався своїм правом та направив суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що просить провести розгляд справи на підставі поданих позивачем доказів. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого (повторно) 06.10.2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народився [INFO] . Батьками у вказаному свідоцтві зазначені [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві 15.11.2020. Заведена спадкова справа № 112/2020 до майна [PERSON] , з матеріалів якої вбачається, що крім сина спадкодавця - [PERSON] з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкова Анастасія Григорівна від 08.10.2020 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно, у зв`язку з пропущенням строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, а саме з Інформаційної довідки від 02.10.2020 КВ-2020 № 30606, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] , на праві приватної власності зареєстровано за: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною О.Г. від 30.06.1998 № 2981 та зареєстрованого в Бюро 27.07.1998 за реєстровим № 6970. Померлим складений заповіт не був. За відсутності заповіту має місце спадкування за законом. Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів спадкової справи № 112/2020, інших спадкоємців у померлого не має. Згідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За умовами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Вимогами статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи встановлені судом обставини судом прийшов до висновку, що у позивача виникли цивільно-правові відносини щодо спадкування за законом на майно після смерті [PERSON] . Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що почуття позивача погіршилось, знаходився у моральному пригніченому стані. Окрім того, в період з 09.02.2020 по 03.03.2020 позивач був відсутній на території України, зокрема, перебував в Індонезії з робочим візитом, що підтверджується копією закордонного паспорту, в якому зазначено дату виїзду з України та приїзду в Україну. Відповідно до Рекомендації Нотаріальної Палати України для нотаріусів та громадян від 15.03.2020, Нотаріальною Палатою України було рекомендовано зупинити особистий прийом громадян строком з 12.03.2020 по 03.04.2020. В цей період всі нотаріуси фактично були зачинені. З 15.04.2020 по 15.06.2020 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом закритого перелому с/з лівої голіні з незначним зміщенням у відділенні травматології ЦРЛ Києво-Святошинського району, що підтверджується довідкою №3749 від 15.06.2020. Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд прийшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого.

Outcome: approved