Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У жовтні місяці 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON]О, в обґрунтування якого вказав, що 26.12.2006 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір про надання кредиту у розмірі 1195,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. та 3.3.1 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. встановленого банком, відповідно до пункту 3.3 умов та Правил надання банківських послуг. Однак відповідач належним чином умов договору не виконувала, внаслідок чого станом на 19.09.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 22 536,87 гривень, що складається з заборгованості за процентами в сумі 5407,77 грн., 430,2 грн. заборгованості з комісії та пені 17 698,9 грн. процентна складова. Просить стягнути заборгованість в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги збільшив, просить стягнути з відповідача 23 719,75 грн. з врахуванням винесеного Хмельницьким міськрайонним судом судового наказу 08.02.2088 року. Відповідач [PERSON] заявлених вимог не визнала, подала заяву про застосування строків давності, в наступне судове засідання не з»явилась, повідомлена про час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту за № HMAWFB05778206 згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 1195,0 грн. на умовах, викладених в Умовах надання банківських послуг у тимчасове користування у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 5.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір. У відповідності до умов договору позичальник зобовязаний щомісяця та в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості, а також сплачувати проценти та пеню. Відповідач умов договору в повному обсязі не виконувала, і в строк визначений договором суми заборгованої позики та заборгованості по відсотках, та інших платежах, визначених умовами договору не повернула. Розмір заборгованості позичальника на 19.09.2014 року становить 22 524,75 гривень, що складається із заборгованості за процентами в сумі 4617,34 грн., пені 17 553,61 грн., а також штрафів відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина), 1048,8 грн. процентна складова з врахуванням стягненої заборгованості за наказом Хмельницького міськрайонного суду від 08.02.2008 року з [PERSON] на користь позивача стягнута заборгованість у сумі 2 560,92 грн. Строк вимоги за кредитом не минув, оскільки станом на 10.04.2014 року відповідач здійснювала погашення за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості, тому заява позичальника про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. Разом з тим, враховуючи важкий майновий стан відповідача, наявність на утриманні малолітньої дитини та положення вимог статті 551 ЦК України, суд вважає зменшити розмір неустойки до 5000 грн. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед банком. Тому стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості 9617,34 грн. та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial