Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 04 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], відповідно до умов якого відповідач отримала споживчий кредит на загальну суму 25\~290 (двадцять пять тисяч двісті девяносто) грн. на строк 36 місяців та сплатою 0,01 % річних. Відповідно до умов вищевказаного [PERSON] відповідач зобовязалася повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені договором не пізніше 04 грудня 2016 року. Однак, у порушення умов [PERSON], відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, у результаті чого станом на 15.02.2016 р. має заборгованість, яка становить 27\~460,41грн., та включає в себе залишок заборгованості за кредитом 21 716,86 грн., нараховані відсотки за користування кредитом 1,39 грн., комісія за РО 5 742,16 грн. Відповідно до умов [PERSON] факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», [PERSON] передав а Фактор прийняв право вимоги до Позичальника [PERSON], що випливають з умов Кредитного договору № [NUMBER]. З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач просить стягнути із відповідача дану заборгованість та судові витрати на свою користь. У судове засідання представник позивача не зявився. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав клопотання, в якому просив слухати справу за його відсутності, та у разі неявки у судове засідання відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 04 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], відповідно до п. 1.1. якого [PERSON] надав Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник отримав його на наступних умовах: на споживчі цілі 20\~000 грн., на придбання послуг у Продавця 1 5040 грн., на придбання послуг у Продавця 2 250 грн. Загальна сума кредиту 25\~290 грн. Цільове використання кредиту придбання послуг продавців. Строк кредитування 36 місяців, з 04 грудня 2013 р. по 04 грудня 2016 р. Розмір процентної ставки 0,01 % річних. Відповідно до п. 1.2.1. [PERSON] надає Позичальнику споживчий кредит у відповідність до умов Кредитного договору, а Позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є невідємною частиною, а також виконати умови Кредитного договору. Згідно із п. 1.4.1. [PERSON] Позичальник зобовязалася повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені Кредитним договором не пізніше 04 грудня 2016 року. Зі змісту п. 1.4.2. та п. 1.4.3. вбачається, що сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в Графіку платежів. Проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. даного [PERSON]. Пунктом 1.5.4. [PERSON] передбачено, що в разі порушення Позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п. 2.10 [PERSON] за здійснення розрахункового обслуговування у відповідність до умов Угоди та цього [PERSON] стягує плату у розмірі, передбаченому Тарифами Банку. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 15.02.2016 рік заборгованість відповідача перед Банком становить 27 460 (двадцять сім тисяч чотириста шістдесят) грн. 41 коп., яка складається із: -21 716,86 грн. залишок заборгованості за кредитом; -1,39 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; -13,24 грн. відсотки за кредитом; -5 742,16 комісія за розрахункове обслуговування. Матеріалами справи встановлено, що 22 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено Договір факторингу № 22/12/14/1-1, відповідно до умов якого [PERSON] передав а Фактор прийняв право вимоги за Кредитними договорами, у тому числі і Кредитного договору № [NUMBER], де боржником є [PERSON]. 05 січня 2015 року листом з описом вкладення позивач направив на адресу Позичальника Повідомлення № 200239943, яким Позичальник повідомлено про зміну кредитора у зобовязанні, а також здійснено вимогу дострокового повернення суми заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідність до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». Дослідивши матеріали справи, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, та враховуючи ті обставини, що зобовязання відповідачем за кредитним договором № [NUMBER] від 04.12.2013 року належним чином не виконуються, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: approved