Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

У жовтні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна», третя особа [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 15.02.2016 року в м. Дніпропетровську, на вул. Свердлова, в районі буд. 51 сталась ДТП за участю транспортного засобу Шкода Фабія р.н.[NUMBER], що належить ТОВ «КРКА Україна», під керуванням водія [PERSON], та транспортного засобу Хонда Джаз н.з. АН1991ЕА під керуванням водія [PERSON], що належить [PERSON] Внаслідок даної ДТП був пошкоджений автомобіль позивача. Згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2016 року водія [PERSON] було визнано винною у скоєнні даної ДТП. Постанова набула чинності 21.03.2016 року та не оскаржувалася третьою особою. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/7601041, Страховик - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова група» (далі - Страховик) (ліміт за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 грн., франшиза - 510,00 грн.) та на підставі Договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На виконання вимог ст.ст. 33, 33-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач надав страховику письмове повідомлення про настання страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування, надав для огляду представнику Страховика пошкоджений автомобіль. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1603/16/16 від 08.04.2016 p., розмір матеріального збитку, завданий автомобілю Хонда Джаз н.з. АН1991ЕА складає 64 333,56 грн. Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження склали 900,00 грн. Фактичні витрати Позивача, щодо відновлення пошкодженого автомобіля Хонда Джаз н.з. АНІ 99 IE А склали 124 384,62 грн., що підтверджується відповідними документами. Посилаючись на ст.ст. 6, 9, п.1 ст.22, ст.29 вищевказаного Закону, зазначила, що з урахуванням вимог Закону та Договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Страховик здійснив страхове відшкодування Позивачу, в розмірі 61 459,99 грн. Посилаючись на ст. 1166, ч.1 ст. 1172, ч.2 ст.1187, 1194 ЦК України, вказала, що враховуючи що [PERSON] на час скоєння ДТП перебувала у трудових відносинах з відповідачем та те, ще транспортний засіб Шкода Фабія р.н. [NUMBER] належать відповідачу, а отже на нього покладається обов'язок щодо відшкодування позивачу. Таким чином, загальний розмір матеріального збитку, який зобов'язаний компенсувати відповідач складає: 124 384,62 грн. + 900,00 грн. - 61 459,99 гри. = 63 824,63 грн. Також, позивач вважає, що в результаті даної ДТП, окрім матеріальної шкоди, їй було спричинено і моральну шкоду. Дізнавшись про настання даної ДТП, позивачка досить сильно переживала за свого чоловіка, який був за кермом її автомобіля. Та і сам факт ушкодження належного їй автомобіля досить сильно вплинув на життєвий устрій позивачки та її родини. Протягом тривалого часу у зв'язку з пошкодженням автомобіля на дуже велику суму, позивачці довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що вона тривалий час не могла вночі спокійно спати та знаходилась у стані постійного стресу. І до того суворий сімейний бюджет усієї сім'ї позивачки довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Частину грошей довелося позичати у знайомих та родичів, що дуже значно принизило гідність позивачки. Це все спричинило виникнення пригніченого та хворобливого стану, внаслідок чого вона почала до всього нервово відноситися, крім того це був перший і улюблений автомобіль позивачки. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім самої позивачки і члени її родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині позивачки. Крім того, раніше дуже часто на вихідних позивачка із сім'єю виїжджала з міста на відпочинок від тяжкого робочого тижня, після ДТП змога на законний відпочинок зникла. Позивачка має малу дитину, якою постійно займається та опікується (відвідування дитячого садка та кружку танців, в якому займається дитина, тощо), на тривалий час після ДТП позивачці з дитиною та її близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні, нестачу часу та не запланованих витрат на проїзд. Також позивачка через втрату автомобіля, не могла виконувати деякі доручення керівництва, що були пов'язані з переїздом, що спричинило зменшення заробітної плати. Вся ця ситуація досить сильно гнітила позивачку, через що, в їхній родині, періодично виникали сварки. Розмір заподіяної позивачці моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести їй і її родині, та витрати, пов'язані з відновленням психічного стану позивачки, відпочинком від усього що сталося із позивачкою та членами її родини. Розмір душевних страждань позивачки та страждань її родини оцінюється нею в 10\~000,00 грн. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачці зокрема: порушення звичайного способу життя, приниження гідності, негативного впливу на стан здоров'я, а також моральних страждань, пов'язаних з ДТП. Враховуючи викладене, просить стягнути з ТОВ «КРКА Україна» на користь [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 63 824,63 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., а також судові витрати по справі. 30 листопада 2017 року представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна» надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що вважає позовні вимоги до відповідача є безпідставними та необґрунтованими, а тому слід відмовити [PERSON] у стягненні із ТОВ «КРКА Україна» матеріальної та моральної шкоди у повному обсязі. Щодо матеріальних збитків зазначили, що 15.02.2016 року у м. Дніпропетровську на вул. Свердлова, в р-ні буд. 51 сталася ДТП за участю транспортного засобу Skoda Fabia Elegancee 1.4 NEW 2008 року випуску з номерним знаком АА5476НС, що належить ТОВ «КРКА Україна» під керуванням [PERSON], та транспортного засобу HONDA JAZZ 2008 року випуску з номерним знаком АН1991ЕА, що належить [PERSON] В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль позивача. 16 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до судового експерта [PERSON] із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження. З експертом було погоджено вирішити наступне питання: «Яка величина матеріальної шкоди завдана власнику транспортного засобу «Honda Jazz», реєстраційний номерний знак [NUMBER] і свідоцтво про реєстрацію КТС - АНС №182723». Відповідно до висновку № 1603/16/16 експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди спричиненої власнику колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) від 08 квітня 2016 визначено вартість відновлювального ремонту КТЗ - 126 450,73 грн. Однак, вартість матеріальної шкоди визначається як розмір вартості відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових частин КТЗ і величини втрати товарної вартості. Це знаходить підтвердження у ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». До вартості матеріальної шкоди, яка визначалася під час авто товарознавчого дослідження, не включалися розходи власника КТЗ, пов'язанні з транспортуванням, зберіганням КТЗ, оплатою експертного дослідження, поштовими розходами, виклики сторін для технічного огляду КТЗ та інші витрати. Згідно із Заключениям експертного дослідження № 1603/16/16 від 18 квітня 2016 року, величина матеріальної шкоди спричинена власнику транспортного засобу - автомобіля «Honda Jazz», реєстраційний номерний знак [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП склала 64\~333,56. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «КРКА Україна» застрахована згідно полісу № АІ/7601041 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страховик - Приватне акціонерне товариство «СК «Українська страхова група». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 100 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну -50 000,00 грн. 16 лютого 2016 року представником ТОВ «КРКА Україна» було подано до ПАТ «СК «Українська страхова група» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від страховщика. Із виписки по карті [PERSON] від 20.04.2016 вбачається, що 01.04.2016 р. ПАТ «СК «Українська страхова група» перерахувало на рахунок позивача 49 750,00 грн. Також, між ТОВ «КРКА Україна» та ПАТ «СК «Українська страхова група» укладено Договір добровільного страхування № 28-0197-00174 від 21.12.2015 року, відповідно до якої, серед іншого, застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортних засобів, в яку включається відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок ДТП майну третіх осіб, а також життю і здоров'ю третіх осіб. Страхова сума відповідно до Договору -12 146 000,00 грн. Тобто, якщо розмір завданого збитку за одним страховим випадком перевищує страхову суму на одну потерпілу особу визначену ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то непокриті матеріальні збитки покриваються відповідно до Договору добровільного страхування. Посилаючись на п.п. 1.1.2, 14.1.1, 1.3.2 Договору добровільного страхування, зазначив, що 11 травня 2016 року ТОВ «КРКА Україна» було отримано від [PERSON] претензію від 26.04.16 року про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15 233,56 грн. та моральної шкоди у розмірі 4 000,00 грн. У відповіді на претензію № 735 від 17.05.2016 р. ТОВ «КРКА Україна» просило [PERSON] направити звернення щодо відшкодування шкоди, яка була не покрита Полісом № АІ/7601041 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів безпосередньо до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Також, ТОВ «КРКА Україна» направила ПАТ «СК «Українська страхова група» листа № 734 від 17.05.2016 р. з проханням здійснити усі дії щодо врегулювання страхового випадку щодо відшкодування матеріальної шкоди у разі звернення [PERSON] безпосередньо до ПАТ «СК Українська страхова група». Із матеріалів справи вбачається, що у рамках Договору добровільного страхування № 28-0197-00174 від 21.12.2015 року було перераховано на рахунок [PERSON]: 7 352,31 грн. - 09.06.2016 р. та 4 379,47 грн. - 05.07.2017 р. З яких причин та на яких підставах ТОВ «СК «Українська страхова група» відшкодувала матеріальну шкоду не у повному розмірі ТОВ «КРКА Україна» нічого не відомо. Ніяких документів про страхові виплати ТОВ «СК «Українська страхова група» відповідачу не надсилало. Щодо оплати послуг незалежного експерта, то відповідно до п. 13.2. Договору за письмовою згодою Страховика, замовлення незалежної експертизи та оплата таких послуг може здійснюватися безпосередньо Страхувальником (його Представником) з включенням в подальшому таких, документально підтверджених витрат до суми страхового відшкодування. Однак, відповідачу не відомо чи автотоварознавче дослідження № 1603/16/16 від 08.04.2016 року проводився за письмовою згодою ПАТ «СК Українська страхова група» чи позивач діяв на власний розсуд. Таким чином, вимоги щодо відшкодування витрат незалежного експерта не мають жодного відношення до ТОВ «КРКА Україна». Щодо моральної шкоди: у позовній заяві [PERSON] просить стягнути із ТОВ «КРКА Україна» 10 000,00 грн. моральної шкоди. Посилаючись на п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначив, що позивач жодним чином не довів суду обґрунтованості заявленої ним суми на відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, у претензії позивач оцінив завдану моральну шкоду на 4000,00 грн., у позовній заяві з невідомих причин - 10000,00 грн., однак жодних належних та допустимих доказів не надано. Оскільки не наданий жодний доказ, який би підтвердив наявність моральної шкоди, вважають, що голослівні заяви позивача є припущеннями, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, звертають увагу суду, що полісом №АІ/7601041 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров'ю (сюди ж включається і моральна шкода) складає - 100 000,00 грн. Відповідно до Договору добровільного страхування № 28-0197-00174 від 21.12.2015 року, також передбачено страхове відшкодування за шкоду заподіяну внаслідок ДТП життю і здоров'ю третіх осіб. Позивач мав право звернутися до ПАТ «СК «Українська страхова група» з вимогою про відшкодування моральної шкоди, це зазначалося відповідачем і у відповіді на претензію. Беручи до уваги вищевикладене, вважає, що ТОВ «КРКА Україна» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки цивільно-правова відповідальність ТОВ «КРКА Україна» застрахована Полісом № АІ/7601041 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та договором добровільного страхування № 28-0197-00174 від 21.12.2015 року. Страховик - ПАТ «СК «Українська страхова група». ТОВ «КРКА Україна» належним чином, відповідно до умов договору, повідомило ПАТ «СК «Українська страхова група» про настання страхового випадку. Збитки про які заявляє позивач в позовній заяві у повному розмірі покриваються страховими сумами. Ухвалою суду від 08 листопада 2017 року залучено для участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група». 21 листопада 2017 року від представника третьої особи - Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» до суду надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що 19 січня 2016 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «КРКА Україна» був укладений договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 98-0197-00174. Предметом вказаного договору є здійснення Страховиком добровільного страхування цивільно-правової відповідальності страхувальника за шкоду майну третіх осіб, заподіяну його забезпеченими ТЗ на умовах варіанту 2 - «Надлімітна відповідальність Правил». 20 січня 2016 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «КРКА Україна» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9249582, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу «ШКОДА», державний реєстраційний № [NUMBER]. 15 лютого 2016 року сталася ДТП за участю транспортного засобу «ШКОДА», державний реєстраційний № [NUMBER], яким керував водій [PERSON] та транспортного засобу «ХОНДА», державний реєстраційний № [NUMBER], яким керувала водій [PERSON] 16 лютого 2016 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся представник ТОВ «КРКА Україна» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від страхувальника та надав пояснення [PERSON] щодо обставин настання ДТП. 16 лютого 2016 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулась [PERSON] з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від третьої особи та надала пояснення [PERSON] щодо обставин настання ДТП. 16.02.2016 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулась [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування із зазначеними банківськими реквізитами. 16.02.2016 року на виконання вимог ст.34.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» представником ПАТ «СК «Українська страхова група» було проведено огляд транспортного засобу «Хонда», н.з.АН1991ЕА, у звязку з чим було складено відповідний акт огляду транспортного засобу. Посилаючись на ст.ст. 22, 29, 34.4, 36.2 вищевказаного Закону зазначили, що оскільки страхове відшкодування ПАТ «СК «Українська страхова група» виплатило на особистий банківський рахунок потерпілої особи - [PERSON], тому оцінена шкода, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Згідно висновку № 1603/16/СК від 15 березня 2016 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Хонда», н.з. АН1991ЕА з урахуванням зносу та без ПДВ складає 57 389,26 грн. 23.01.2016 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та наданих документів було підписано протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування та страховий акт № ССЦВ-800. Посилаючись на п.36.1 ст.36 вищевказаного закону зазначили, що згідно п.4 Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/9249582, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50 000,00 грн. 01.04.2016 року ПАТ «СК «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5883 від 01.04.2016 р. Таким чином, ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобовязання за укладеним полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9249582 в повному обсязі. 19.05.2016 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулось ТОВ «КРКА Україна» з проханням врегулювати даний страховий випадок, у звязку з тим, що між сторонами був укладений договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №98-0197-00174. У звязку з тим, що згідно висновку №1603/16/СК від 15.03.2016 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хонда», н.з. АН1991ЕА з урахуванням зносу та без ПДВ складає 57 389,26 грн., та з урахуванням вже здійсненої виплати страхового відшкодування в сумі 50 000,00 грн., 31.03.2016 р. ПАТ «СК «Українська страхова група» було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт №ССЦВ-827. 09.06.2016 року ПАТ «СК «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 7 389,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10621 від 09.06.2016 року. 27.02.2017 р. до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулась [PERSON] з заявою про здійснення доплати страхового відшкодування, а саме податку на додану вартість, у звязку з тим, що транспортний засіб «Хонда», н.з. АН1991ЕА відремонтовано. Відповідно до Висновку №1603/16/СК від 15.03.2016 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хонда», н.з.АН1991ЕА з урахуванням зносу 64 333,56 грн. Таким чином, розрахунок суми страхового відшкодування-64 333,56 грн. 50 000,00грн. 7 389,26 грн. = 4 357,68 грн. 27.06.2017 р. було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт №ССЦВ-827/1. 04.07.2017р. ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 4 357,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12479 від 04.07.2017 р. Таким чином, ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобовязання за укладеним договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 989-0197-00174 в повному обсязі. Просили розглядати справу за відсутністю представника ПАТ «СК «Українська страхова група». У додаткових поясненнях відповідач в обгрунтування своїх заперечень посилався на п. 9 Постанови пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди зазначив» згідно якого Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). При проведені відновлювального ремонту транспортного засобу Хонда Джаз 2008 року н.з. АН1991ЕА не було потреб використовувати нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, оскільки однорідні деталі транспортного засобу Хонда Джаз є в наявності в офіційного дилера та не зняті з виробництва, що підтверджується відповідними доказами. Таким чином, із вищевикладеного випливає, що у даному випадку, при відшкодуванні збитків треба враховувати зношеність пошкодженого майна. Також, звертали увагу, що у позовній заяві Позивачем невірно зазначено суму (61459,99 грн.), яку йому були виплачені ПАТ «СК «Українська страхова група». Страхова компанія у повному розмірі виплатила Позивачу матеріальні збитки у розмірі - 64 333,56 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які надані страховою компаніє суду та які наявні у матеріалах справи. Щодо оплати послуг ремонту автомобіля Позивачем зазначили, що 27.12.2017 р. представником Позивача, у судовому засіданні було подано Довідку від ФОП [PERSON] від 22.12.2017 р., який нібито здійснював відновлювальний ремонт автомобіля Хонда Джаз з реєстраційним номером АН1991ЕА. У довідці зазначається, що [PERSON] на підтвердження оплати послуг щодо ремонту автомобіля були надані відповідні квитанції до прибуткових касових ордерів, в яких через технічну описку, невірно було зазначено номер автомобіля [NUMBER], [NUMBER]. Посилалися на порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями) який визначається «Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», яке затверджено Постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 року. Згідно п. 3.10 вказаного положення виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняється. За таких обставин вважали, що ні квитанції до прибуткового касового ордеру, які наявні у матеріалах справи - через ніби то помилку, ні довідка, яку надав ФОП [PERSON] про допущену помилку не є належним доказами оплати Позивачем відновлювальних робіт автомобіля. Також посилалися на п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» згідно якого ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. На підставі наведеного просили суд у випадку задоволення позову передати ТОВ «КРКА Україна» пошкоджені деталі, які були замінені. А в разі неможливості їх передачі Відповідачу просили зменшити суму реальних збитків, яку поніс Позивач на суму їх вартості. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на письмові заперечення та просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи ПАТ «СК «Українська страхова група» у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно наданих письмових пояснень просив розглядати справу без участі їхнього представника. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону 2147-VIII, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що згідно постанови Красногвардійського районного суду\~ м. Дніпропетровська від 09 березня 2016 року, (яка набрала законної сили 21.03.2016 року), 15.02.2016 року о 18.50 годині, водій [PERSON], керуючи автомобілем Skoda Fabia, державний номер\~\~[NUMBER],\~ рухаючись по вул. Свердлова, 51 у м. Дніпропетровську, виконуючи поворот ліворуч на прилеглу територію не переконалася у безпечності свого маневру та допустила зіткнення з автомобілем Хонда, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілям завдані механічні ушкодження. Таким чином водій [PERSON] порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху України. (а.с.12). Вказаною постановою водій [PERSON] визнана винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Відповідно до положень\~ ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року (надалі Закон № 1961), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Транспортний засіб «Honda Jazz» реєстраційний номер знак [NUMBER], якому протиправними діями [PERSON] були спричинені механічні пошкодження, належить позивачу [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON] на підставі права власності, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію серії АНС 182723 від 23.05.2008 року видане ВPEP №2 м. Донецька при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.11). Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 300991 виданого 21 вересня 2012 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], і змінила прізвище на «Купріянчик», актовий запис № 938 (т.1 а.с.10). Судом встановлено, що транспортний засіб - «Skoda Fabia Elegance» державний номерний знак [NUMBER], належить [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС853179 від 09.07.2011 року, видане ВРЕР УДАІ в м.Києві (т.1 а.с. 235). Статтею 6 Закону № 1961 передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Цивільна-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Skoda Fabia Elegance» державний номерний знак [NUMBER], яким керувала [PERSON], на час скоєння ДТП, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Українська страхова група», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7601041 від 02 лютого 2015 року, з терміном дії з 17.02.2015 року до 16.02.2016 року, страхова сума за шкоду заподіяну життю/здоровю 100 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000,00 грн., розмір франшизи - 0 грн. (т.1 а.с.178). Крім того, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна» було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 98-0197-00174 (надлімітна відповідальність) від 19 січня 2016 року, предметом якого є здійснення страховиком добровільного страхування цивільно-правової відповідальності страхувальника за шкоду майну третіх осіб, заподіяну його забезпеченими на умовах Варіанту 2 «Надлімітна відповідальність» Правил. Дія цього договору поширюється на водіїв, які перебувають із страхувальником у трудових правовідносинах та експлуатують забезпечені ТЗ на законних підставах (т.1 а.с.75-84). Згідно Додатку № 1 до вказаного договору «Перелік забезпечених транспортних засобів Страхувальника» предметом даного договору є страхування цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу «Skoda Fabia Elegance» державний номерний знак [NUMBER] позиція №157 (а.с. 86-88). Після настання події ДТП, 16 лютого 2016 року водій [PERSON], діючи відповідно до ст. 35 Закону № 1961 подала до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від третьої особи, повязаних з пошкодженням її автомобіля «Honda Jazz» реєстраційний номер знак [NUMBER] внаслідок ДТП, що сталося 15 лютого 2016 року о 18.45 год. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Свердлова,51 (т.1 а.с.103), а також письмові пояснення щодо даної ДТП (т.1 а.с.104). Згідно з ч. 4 ст. 34 Закону № 1961 для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. В цей же день, 16 лютого 2016 року судовим експертом [PERSON], за заявою ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», за участю представника власника пошкодженого транспортного засобу [PERSON], представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» [PERSON] було складено протокол огляду колісного транспортного засобу «Honda Jazz» реєстраційний номер знак [NUMBER], в якому було зафіксовано характер та об'єм пошкодження вказаного транспортного засобу. Вказаний протокол був підписаний [PERSON] (як представником володільця [PERSON]О.), та представником Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» [PERSON], які погодилися з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши протокол огляду транспортного засобу без зауважень (т.1 а.с.120-125). Також, 16 лютого 2016 року судовим експертом [PERSON], за заявою [PERSON], за участю представника власника транспортного засобу [PERSON], представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» [PERSON] було складено протокол огляду колісного транспортного засобу «Honda Jazz» реєстраційний номер знак [NUMBER], в якому було зафіксовано характер та об'єм пошкодження вказаного транспортного засобу. Вказаний протокол був підписаний [PERSON] (як представником володільця [PERSON]О.), та представником Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» [PERSON], які погодилися з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши протокол огляду транспортного засобу без зауважень (т.1 а.с.20-23). Слід зазначити, що обидва протоколи огляду транспортного засобу є ідентичними, складеними у один день 16.02.2016 року, та різняться лише за субєктом, на замовлення якого вони були проведені. Згідно висновку №1603/16/СК експертного дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку спричиненого власнику КТЗ від 15 березня 2016 року, складеного на замовлення\~ ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» від 16.02.2016 року, судовим експертом [PERSON] (свідоцтво про державну реєстрацію ФЛ-П №2\~224\~017 0000 010836), вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу\~замінних складових частин (розрахованого в порядку, встановленого законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіля «Honda Jazz» реєстраційний номер знак [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП складає 64 333,56 грн. Вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу\~ замінних складових частин (розрахованого в порядку, встановленого\~ законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіля «Honda Jazz» реєстраційний номер знак [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП складає 57 389,26\~ грн. (без урахування складової ПДВ) (т.1 а.с.108-119). Крім того, судом встановлено, що 16 лютого 2016 року [PERSON] особисто звернулася до того ж судового експерта [PERSON] та замовила проведення експертного дослідження. Згідно висновку №1603/16/16 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку спричиненого власнику КТЗ від 08 квітня 2016 року, складеного за заявою [PERSON] від 16.02.2016 року, судовим експертом [PERSON] (свідоцтво про державну реєстрацію ФЛ-П №2\~224\~017 0000 010836), величина матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Honda Jazz» реєстраційний номер знак [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП становить: 64 333,56 грн. (т.1 а.с.15-20). Отже, судом встановлено, що судовим експертом [PERSON] було проведено два абсолютно однакових дослідження щодо одного транспортного засобу - автомобіля «Honda Jazz» реєстраційний номер знак АН1991Е, у яких експертом було визначено вартість матеріального збитку завданого позивачу у однаковому розмірі - 64 333,56 грн. Однією з позовних вимог позивача було відшкодування йому витрат понесених ним на проведення експертного дослідження у розмірі 900,00 грн. Як вже зазначалося позивачем для визначення розміру збитків, завданих йому внаслідок ДТП, було залучено судового експерта [PERSON], який склав висновок автотоварознавчого дослідження №1603/16/16 від 08.04.2016 року, у звязку з чим позивачем були понесені витрати у розмірі 900,00\~ грн., що підтверджується копією квитанції про сплату наданих експертних послуг від 08 квітня 2016 року (т.1 а.с. 37 зворотній бік). З цього приводу слід зазначити наступне. Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону № 1961 передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Як вже зазначалося Страховик свій обовязок виконав належним чином та одразу після повідомлення йому про настання ДТП, в той же день 16.02.2016 року, направив судового експерта [PERSON] для огляду пошкодженого ТЗ та визначення розміру збитків. Згідно із п. 34.3 ст. 34 Закону № 1961 якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. З урахуванням наведеного слід звернути особливу увагу на те, що право потерпілого самостійно визначити розмір завданої йому шкоди виникає виключно у випадку наявності однієї умови, а саме, якщо страховик протягом визначеного законом строку (10 днів з дня повідомлення йому про страховий випадок) не направить свого представника для визначення розміру збитків. Іншими словами, законодавець передбачив обовязкову умову для виникнення у потерпілого права самостійно визначати розмір завданої йому шкоди, без настання якої, такого права у потерпілого не виникає. Тобто, потерпіла особа має право вимагати виплати їй страхового відшкодування у розмірі визначеному експертом за замовленням самого потерпілого, як і витрат понесених потерпілим у звязку з замовленням такого дослідження, виключно у тому випадку, якщо страховик протягом визначеного законом строку (10 днів) не направить свого представника для визначення розміру збитків завданих потерпілому. Однак, як встановлено судом, позивач в порушення порядку, передбаченого п. 34.3 ст. 34 Закону № 1961, передчасно звернувся у той же день до того ж судового експерта що й Страховик, хоча такого права у нього не виникло, внаслідок чого судовим експертом було складено два ідентичні висновки. За таких обставин слід дійти висновку, що у випадку дотримання страховиком умов передбачених п. 34.2 ст. 34 Закону № 1961, підстав для відшкодування потерпілому його витрат повязаних з необхідністю залучення експерта або спеціаліста для визначення вартості завданої йому шкоди, не виникає, у звязку з чим позивачу слід відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 900,00 грн. Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу слід зазначити наступне. У п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961 передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З наведених приписів законодавства очевидним є висновок про те, що шкода, завдана транспортним засобам, визначається у порядку передбаченому саме Законом № 1961, який має пріоритет по відношенню до інших нормативно-правових актів. Про пріоритет Закону № 1961 по відношенню до інших нормативно правових актів зазначено також і у ст. 2 Закону, згідно положень якої визначено, якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до положень ст. 29 Закону № 1961 у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до вимог ст. ст. 9.1, 9.2 Закону № 1961 страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. 23 березня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було підписано протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування (поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ-7601041), згідно якого розмір матеріального збитку завданий потерпілій стороні становить 50 000,00 грн., до якого входять вартість відновлювальних робіт, запчастин та матеріалів (т.1 а.с.151). На підставі вказаного протоколу, 31 березня 2016 року начальником Управління врегулювання нестандартних та спеціальних збитків Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» було затверджено розрахунок суми страхового відшкодування на користь третьої особи, якій завдано шкоду - [PERSON]О у розмірі 50 000,00 грн.(т.1 а.с. 152) та страховий акт № ССЦВ-800 щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. (т.1 а.с.153). 01 квітня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5883 (т.1 а.с.154). Вказані обставини визнавалися також і сторонами по справі. Слід зазначити, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, що передбачено п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961. Підсумовуючи вищенаведене очевидним є висновок про те, що розмір шкоди, яку повинен відшкодувати страховик потерпілій особі, повинен визначатись на підставі Закону України № 1961 та зменшуватись на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (у випадку перерахування страхового відшкодування на рахунок потерпілої особи). 17 травня 2016 року до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося ТОВ «КРКА Україна» з листом щодо відшкодування «надлімітної» шкоди у разі звернення [PERSON] безпосередньо до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі договору добровільного страхування № 98-0197-00174 від 19.01.2016 року (т.1 а.с. 155). 27 травня 2016 року начальником Управління врегулювання нестандартних та спеціальних збитків Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» було затверджено розрахунок суми страхового відшкодування на користь третьої особи, якій завдано шкоду - [PERSON] у розмірі 7 389,26 грн. (а.с. 156). 08 червня 2016 року начальником Управління врегулювання нестандартних та спеціальних збитків Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» було затверджено Страховий акт № ССЦВ-827 щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 7 389,26 грн. (т.1 а.с.157). 09 червня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 7 389,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10621 (т.1 а.с.158). Вказані обставини визнавалися також і сторонами по справі. Тобто, страховик прийняв рішення відшкодувати потерпілій особі (позивачу) надлімітну відповідальність, на підставі умов договору добровільного страхування № 98-0197-00174 від 19.01.2016 року, в межах розміру відновлювального ремонту визначеного висновком експерта №1603/16/СК від 15.03.2016 року, без врахування ПДВ, оскільки перерахування грошових коштів відбувалося безпосередньо на рахунок потерпілої особи, а не на рахунок СТО. Після того, як авто позивача було фактично відремонтовано, 27 лютого 2017 року позивач звернулася до Страховика з заявою про виплату грошової суми у розмір раніше недоплаченого ПДВ (а.с. 159). 27 червня 2017 року начальником Управління врегулювання нестандартних та спеціальних збитків Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» було затверджено розрахунок суми страхового відшкодування на користь третьої особи, якій завдано шкоду - [PERSON] у розмірі 4 357,68 грн. (т.1 а.с.164). 27 червня 2017 року начальником Управління врегулювання нестандартних та спеціальних збитків Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» було затверджено Страховий акт № ССЦВ-827/1 щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 4 357,68 грн. (т.1 а.с.165). 04 липня 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 4 357,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12479 (т.1 а.с.166). Вказані обставини визнавалися також і сторонами по справі. Підсумовуючи вищенаведене суд вважає встановленим той факт, що Страховиком «ПАТ «СК «УСГ» було виплачено на користь позивача страхове відшкодування у загальному розмірі 61\~746,94 грн. (50\~000,00 + 7\~389,26 + 4\~357,68). Тобто, позивачем у позовній заяві помилково визначена сума виплаченого йому страхового відшкодування у розмірі 61\~459,99 грн., оскільки ним були відраховані суми за банківські послуги під час перерахування грошових коштів на його рахунок. Вирішуючи питання про особу, яка повинна нести відповідальність за спричинену позивачу шкоду, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що на час скоєння ДТП, тобто на 15.02.2016 року [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна», що визнавалося сторонами та підтверджується матеріалами справи. Вказані обставини визнавалися представником позивача, який зазначив, що під час скоєння ДТП [PERSON] дійсно працювала на підприємстві та виконувала свої безпосередні трудові обовязки. Згідно Наказу № 295-К [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна» від 01 жовтня 2012 року, [PERSON] прийнята на посаду представника з медичних питань в відділ по просуванню лікарських засобів (м. Дніпропетровськ), постійно з 01 жовтня 2012 року (т.1 а.с.239); згідно Витягу з наказу №67-К/Тр від 25 лютого 2016 року, [PERSON], представника з медичних питань в відділі по просуванню лікарських засобів (м. Дніпропетровськ), переведено постійно за її згодою на посаду фахівця відділу з просування лікарських засобів (м. Дніпропетровськ) з 01 березня 2016 року (т.1 а.с.241); згідно Витягу з наказу №448-К/Тр від 26 грудня 2016 року [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна» [PERSON], фахівця відділу з просування лікарських засобів в відділ з просування лікарських засобів (м. Дніпропетровськ), переведено постійно за її згодою на посаду фахівця з просування лікарських засобів в віддділ з просування лікарських засобів Дніпропетровського регіонального підрозділу (м. Дніпро) з 01 січня 2017 року (т.1 а.с.240). Пізніше, наказом №67-К/Тр від 28 березня 2017 року [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна», [PERSON] звільнена за угодою сторін 28 березня 2017 року (т.1 а.с.242). У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, за змістом зазначеної норми закону саме володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілими несуть однаковий обов'язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об'єктів, діяльність по використанню яких є джерелом підвищеної небезпеки. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Таким чином суд вважає, що саме товариство з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна» має відшкодовувати шкоду яка є наслідком дії джерела підвищенної небезпеки, завдану [PERSON] перебуваючою з ним у трудових правовідносинах, яка на час скоєння ДТП керувала транспортним засобом «Skoda Fabia Elegance» державний номерний знак [NUMBER], належному на праві власності відповідачу. Як вже зазначалося Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у загальному розмірі 61 746,94 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №5883 від 01 квітня 2016 року на суму 50 000,00 грн., №10621 від 09 червня 2016 року на суму 7 389,26 грн., №12479 від 04 липня 2017 року у сумі 4 357,68 грн. (т.1 а.с.154, 158, 166). Крім того судом встановлено, що позивач фактично провела відновлювальний ремонт її пошкодженого автомобіля, та понесла на його відновлення реальні затрати у розмірі 124 384,62 грн., що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16.10.2016 року ФОП [PERSON] (т. 1 а.с.38), та копіями квитанцій про оплату на суму 25 000,00 грн. від 03.04.2016 року (т.1 а.с.39), на суму 45\~000,00 грн. від 28.05.2016 року, на суму 30 000,00 грн. від 04.08.2016 року, на суму 15 000,00 грн. від 24.09.2016 року. на суму 9 384,62 грн. від 16.10.2016 року (т.1 а.с.40). Судом встановлено, що у вищезазначених квитанціях виконавцем ремонтних робіт було помилково вказано номер транспортного засобу, замість «АН 1991 ЕА», було вказано «АЕ 1991 ЕА», що підтверджується довідкою ФОП [PERSON] від 22.12.2017 року (т. 2 а.с. 72). Твердження представника відповідача про те, що квитанції до прибуткового касового ордеру та довідка надана ФОП [PERSON] про допущену помилку у квитанціях щодо зазначення номерного знаку автомобіля, не можуть бути належним доказом оплати відновлювального ремонту, суд оцінює критично та до уваги не бере. Посилання представника відповідача на п. 3.10 Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, згідно якого виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняється, є безпідставними і недоречними, оскільки вказане положення стосується виправлень в касових ордерах та видаткових відомостях, а не в квитанціях до касових ордерів. Крім того, будь-яких виправлень у вказаних квитанціях зроблено не було, а лише надано відповідну довідку про те, що було допущено помилку у зазначені серії державного номерного знаку відремонтованого автомобіля, у звязку з чим суд вважає зазначені засоби доказування належними та допустимими доказами. У звязку із недостатністю страхової виплати, (яка була перерахована страховиком на користь позивача), для повного відшкодування завданої шкоди, позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961. Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону № 1961 визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961 страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961 (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: 1) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; 2) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; 3) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобовязаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обовязок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Позивач [PERSON] обрала спосіб захисту своїх порушених прав, який виразився першочергово у зверненні до страховика та в подальшому до відповідача, як особи, відповідальної за спричинення їй матеріальної шкоди, у звязку з тим, що виплаченого їй страхового відшкодування було недостатньо для відновлення пошкодженого автомобіля. Враховуючи наведене суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що у випадку недостатності страхового відшкодування виплаченого в рамках полісу ОСАГО, вимоги про стягнення «надлімітної» відповідальності повинні предявлятися до Страховика на підставі договору добровільного страхування, оскільки виключно потерпілій особі належить право визначатися зі способом захисту своїх порушених прав та особою, до якої буде предявлена вимога. Також суд вважає необхідним розяснити відповідачу, що у разі задоволення позову заподіювач шкоди, або особа відповідальна за спричинену шкоду, не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, або інший договір страхування відповідальності. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, а також те, що позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування у розмірі 61\~746,99 грн. для відновлення свого порушеного права та відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, він має право вимоги до відповідальної за спричинену шкоду особи, (робітник якої вчинив ДТП) ТОВ «КРКА Україна», на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 61 746,94 грн., в той час як сума відновлювального ремонту проведеного позивачем складає 124 384,62 грн. Суд не бере до уваги посилання представників відповідача на те, що при проведені відновлювального ремонту транспортного засобу «Honda Jazz» реєстраційний номерний знак [NUMBER], не було потреби використовувати нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, оскільки будь-яких переконливих доказів того, що під час відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ФОП [PERSON] використовував нові вузли, деталі або комплектуючи частини взамін знятих з виробництва, відповідачем суду не надано, а з наданого акту прийому-передачі виконаних робіт від 16.10.2016 року вбачається, що для відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля були використані деталі для автомобіля Honda, моделі Jazz, відповідного року випуску та з відповідним VIN-кодом - JHMGD18908S211731. Крім того представником відповідача у судовому засіданні було підтверджено, що їм не відомо, чи використовувалися під час ремонту нові вузли зняті з виробництва, і це є лише припущенням. Посилання представника відповідача на те, що при визначені розміру завданого збитку не було враховано зношеності пошкодженого майна суд до уваги також не бере, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме висновком №1603/16/СК експертного дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку спричиненого власнику КТЗ від 15 березня 2016 року, під час складання якого експертом був врахований коефіцієнт фізичного зносу у вартості нових деталей, які підлягають заміні, та який становив 0,6105 формула 14 (т. 1 , а.с. 117). Посилання представника відповідача на п. 14 Постанови пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року згідно якого ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого про відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, суд вважає безпідставними та відхиляє їх. У звязку з цим заяву представника відповідача про необхідність передати ТОВ «КРКА Україна» пошкоджені деталі, які були замінені, а вразі неможливості такої передачі про зменшення суми реальних збитків, які поніс Позивач, на суму їх вартості, суд вважає за необхідне залишити без задоволення, оскільки судом встановлено, що пошкоджене майно (автомобіль) Позивач продовжує використовувати за призначеним після проведення його відновлювального ремонту. Підстав для зменшення суми реальних збитків, понесених позивачем, на суму вартості заміненого майна, суд також не вбачає, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо вартості пошкоджених деталей, що позбавляє суд можливості врахувати їх вартість. Таким чином, з відповідача ТОВ «КРКА Україна» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню різниця між сумою страхового відшкодування, сплаченою страховиком та відновлювальним ремонтом, проведеним позивачем, а саме: 62 637,68 грн. (124 384,62 61 746,94 = 62 637,68). За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з ТОВ «КРКА Україна» витрат в рахунок відшкодування матеріальної шкоди доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна». на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема\~\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;\~ 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. У\~статті 1167 ЦК України зазначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. не визнав. Стаття 23 ЦК України, передбачає можливість відшкодування моральної шкоди завданої особі внаслідок пошкодження її майна, тобто майна власником якого є ця особа. Судом встановлено, що позивач є особою, яка потерпіла внаслідок винних дій [PERSON], яка знаходячись у трудових відносинах з відповідачем - ТОВ «КРКА Україна», скоїла дорожньо-транспортну пригоду та пошкодила майно позивача - автомобіль «Honda Jazz» реєстраційний номер знак [NUMBER], якому протиправними діями [PERSON]М були спричинені механічні пошкодження. Вказаний автомобіль належить позивачу на праві приватної власності. За таких обставин суд вважає, що позивач як власник пошкодженого майна має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його автомобіля.\~ Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує те, що ДТП, внаслідок якого майно позивача - автомобіль «Honda Jazz» реєстраційний номер знак [NUMBER], був пошкоджений, сталось з вини [PERSON], яка знаходилась у трудових відносинах з відповідачем - ТОВ «КРКА Україна», приймаючи до уваги той факт, що після ДТП позивач був вимушений докласти додаткових зусиль для відновлювального ремонту свого автомобіля, у звязку з чим змінився звичний уклад його життя, він зазнав вимушених змін, доклав зусилля для відновлення попереднього стану, зазнав негативних емоцій та стресу, які знаходяться в причинному звязку з подією ДТП та протиправними діями працівника ТОВ «КРКА Україна». Враховуючи встановлені обставини, виходячи з засад розумності, справедливості та обєктивності суд вважає, що розмір завданої позивачу моральної шкоди предявлений до стягнення є завищеним та нічим не доведеним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача 1 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Підсумовуючи все вищенаведене суд констатує, що відповідачем по справі - ТОВ «КРКА Україна», як особою відповідальною за спричинену його працівником шкоду, було порушено право позивача [PERSON] на відшкодування завданої протиправними діями [PERSON] матеріальної шкоди та понесених у звязку з цим додаткових витрат з метою відновлення своїх порушених прав, у звязку з чим вказані права підлягають судовому захисту. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню а порушені права позивача судовому захисту. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна» задоволені частково в частині вимог немайнового характеру (стягнення моральної шкоди) та вимог майнового характеру, за кожну з яких позивачем було сплачено судовий збір при зверненні до суду у розмірі по 640,00 грн. за кожну вимогу (мінімальному розмірі), тому з відповідача - [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КРКА Україна» на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 280,00 грн. На підставі ст.ст. 23, 1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 12, 22, 29, 34, 38, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial