Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до Нетішинського міського суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Згідно позовної заяви судовим наказом Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.08.2017 року з позивача на користь відповідачки на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів мого заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.08.2017 року до закінченння навчання, але не довше як до досягнення нею 23 років. Позивач зазначив, що на сьогоднішній день вважає, що визначений за вищезгаданим рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню в порядку ст.192 СК України, в зв'язку із зміною його сімейного та матеріального становища. З 6 травня 2006 року позивач створив нову сім'ю і проживає в шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу 28.10.2006 року в них народився син [PERSON] Згідно судового наказу Нетішинського міського суду від 20.02.2018 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що з єдиного свого доходу - заробітної плати він сплачую аліменти на обох дітей і ці відрахування становлять половину його сукупного доходу. [PERSON] також зазначив, що крім аліментних зобов'язань перед дітьми він маю також зобов'язання перед батьками, зокрема, допомагає матеріально своїй матері пенсіонерці [PERSON], [INFO], яка отримує мінімальну пенсію в розмірі 1730, 75 грн. Також із решти доходу він має обов'язок по оплаті комунальних послуг, які фактично становлять 1551,49 гривень в місяць, а також з його заробітної плати купуються продукти харчування, одяг та ішні необхідні для щоденного вжитку речі. Позивач вважає, що наявність у нього сім'ї, наявність на його утриманні малолітнього сина [PERSON] та матері-пенсіонера, свідчать про його матеріальне та сімейного становище. Крім того, діти, на яких стягуються аліменти, різного віку і потреб, що не було враховано при винесенні судового наказу 15.08.2017 року. Крім того, до досягнення донькою повноліття він сумлінно сплачував аліменти на її утримання в розмірі 1\\4 частини доходу і не звертався до суду і позовами про їх зменшення навіть після народження сина. Усе зазначене в сукупності, на думку позивача, дає підстави для зменшення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання. На підставі наведеного, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.08.2017 року на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/8 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до закінчення навчання, але не більше як до 23 років. Ухвалою суду від 02.05.2018 року прийнято заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.08.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, а також задоволено клопотання відповідачки про виклик свідків у судове засідання. 14.08.2018 року відповідачкою [PERSON] подано відзив на позов [PERSON] згідно якого відповідачка позовону заяву не визнала, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідачка посилається на те, що від шлюбу з позивачем у них є дві доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Обидві доньки є повнолітніми та навчаються у ВДНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я.Горбачевського МОЗ». Проте, аліменти позивач сплачує лише на утримання меншої доньки [PERSON], а доньці [PERSON] взагалі ніяким чином не допомагає та не підтримує фінансово, в той час як вона самостійно забезпечує здобуття вищої освіти для обох доньок, для [PERSON] з урахуванням суми сплачених аліментів, а [PERSON] в повному обсязі самостійно. Зокрема, відповідачка вказує, що один місяць стаціонарного навчання доньки [PERSON] обходиться близько 8000-9000 гривень (ви наймання квартири, проїзд, харчування, методичні та навчальні матеріали, одяг та косметичні засоби), а також 9500 гривень оплати за кожен рік навчання та близько 20000 гривень в рік на період сесії. Тому [PERSON] вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на даний час, є необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Крім того, відповідачка у своєму відзиві вказує, що сімейне становище позивача жодним чином не змінилося, оскільки на момент винесення судом судового наказу від 15.08.2017 року про стягнення аліментів на її користь, у [PERSON] уже була нова сім'я та син, який народився 28.10.2006 року. Також, у період видачі судового наказу в позивача була мати похилого віку та отримувала пенсію в аналогічному розмірі що й станом на сьогодні. На підставі зазначеного, відповідачка вважає, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] його майновий стан погіршився, чи змінився сімейний стан або погіршився стан здоров'я, а тому відсутні правові підстави для зменшення аліментів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, надав пояснення по суті, які є аналогічними вказаним у позовній заяві та просив позов задоволити. Також позивач зазначив, що з 28 грудня 2017 року він працює на новій посаді, де збільшився оклад і відповідно зросла сума заробітної плати, тому поки отримував нижчу зарплату він був готовий платити присуджену судом суму аліментів, проте зараз він не готовий платити більше на утримання повнолітньої доньки. Відповідачка [PERSON] просила в позові відмовити та надала пояснення, аналогічні з відзивом на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Обставинами, які враховуються судом при призначенні аліментів, відповідно до ст.182 СК України є: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення Згідно роз'яснень, викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 16.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до п.23 вищевказаної Постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Виходячи з наведеного, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому зв'язку з погіршенням матеріального становища платника аліментів, покращенням матеріального становища одержувача, платник може подати до суду заяву про зменшення їх розміру. Згідно правової позиції висловленої Верховним судом України в постанові від 05.02.2014 року у справі №143-цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, судом встановлено, що на утриманні відповідачки перебуває повнолітня донька [PERSON], [INFO], оскільки вона здійснює оплату її навчання, що підтверджено [PERSON] в судовому засіданні та не оспорювалось позивачем. На частковому утриманні відповідачки перебуває повнолітня донька [PERSON], [INFO], яка разом з сестрою навчаються у ВДНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я.Горбачевського МОЗ». Судовим наказом Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.08.2017 року з позивача на користь відповідачки на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.08.2017 року до закінченння навчання, але не довше як до досягнення нею 23 років (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи та наданих суду пояснень учасниками справи, сімейний стан позивача на час звернення до суду з даним позовом та на час видачі судом судового наказу від 15.08.2017 року про стягнення аліментів з нього - не змінився. Ця обставина сторонами не заперечується. Водночас, у позивача змінився матеріальний стан на день звернення до суду в порівнянні з його матеріальним станом на час видачі Нетішинським міським судом Хмельницької області судового наказу про стягнення аліментів від 15.08.2017 року, в зв'язку з тим, що позивач перейшов на іншу роботу. Вказане підтверджується довідками про доходи позивача, наявними в матеріалах справи (а.с.11, 12). Крім того, відповідно до судового наказу від 20.02.2018 року з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що навчається у м.Тернопіль, де проживає в орендованій квартирі за яку сплачує 1500 грн. Кожного дня вона витрачає додаткові кошти на міський транспорт, харчування. Навчання їй оплачує мати з аліментів, які стягуються з батька та з її власних коштів, проживання та інше мама оплачує самостійно. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона навчається у м.Тернопіль, де проживає разом із чоловіком. За її навчання платить виключно матір, а також допомагає їм як молодій сім'ї продуктами харчування, оплачує контрольні роботи. Таким чином, суд приймає до уваги твердження відповідачки про те, що вона самостійно оплачує навчання їх спільної з позивачем повнолітньої доньки [PERSON] На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача відповідно до судового наказу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.08.2017 року, оскільки позивачем не надано суду належних доказів того, що його матеріальний стан, з урахуванням його зміни, не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом. На переконання суду вказаний у судовому наказі від 15.08.2017 року розмір аліментів відповідає вимогам законодавства, з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини та є таким, що не ставить в тяжке матеріальне становище позивача чи порушує права інших дітей позивача. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed