Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У квітні 2017 року позивачка звернулися до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 14.08.2016 року помер [PERSON], який при своєму житті склав заповіт від 05.07.2016 року, згідно з яким заповідав їй усе його майно де б воно не було та з чого б воно не складалось. До складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з усіма надвірними побудовами та спорудами по вул. Квітковій, 93 в м.Маріуполі, який належав померлому на підставі біржового контракту №9220 від 14.06.1996 року, укладеного на Маріупольській універсальній товарній біржі між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] У встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак їй було відновлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Просила визнати дійсною угоду купівлі-продажу зазначеного будинку № 93 по вул. Квітковій в м.Маріуполі. Позивачка до судового засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У звязку із неявкою відповідачів в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за біржовим контрактом № 9220 (договором купівлі-продажу), укладеним на Маріупольській універсальній товарній біржі 14.06.1996 року та зареєстрованим в Маріупольському БТІ 21.08.1996 року за № 30369 [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбав будинок № 93 по вул. Квітковій в м.Маріуполі Донецької області. Відповідно до довідки Маріупольського бюро технічної інвентаризації № 608 від 20.03.2017 року та технічного паспорту на домоволодіння № 93 по вул. Квітковій в м.Маріуполі, вказаний будинок належить на підставі біржового контракту № 9220 від 14.06.1996 року [PERSON]. Згідно заповіту від 05.07.2016 року [PERSON] заповідав [PERSON] усе належне йому майно, з чого б воно не складалось, та де б воно не знаходилось і взагалі, все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 964209, виданого Іллічівським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 14.08.2016 року, актовий запис №1204. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Третьої маріупольської нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 667/02-31 від 28.03.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 14 серпня 2016 року [PERSON] на майно, яке складається з житлового будинку з усіма надвірними побудовами та спорудами, розташованому у місті Маріуполі, вул.Квіткова, 93, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З біржового контракту вбачається, що відповідачі продали, а [PERSON] придбав будинок № 93 по вул. Квітковій в м.Маріуполі, розрахувавшись готівкою в день укладення договору та передачі документів і таким чином повністю виконали свій обовязок за договором купівлі-продажу. Однак договір не було нотаріально оформлено, оскільки ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі не потребують нотаріального посвідчення. Саме тому біржовий контракт був прийнятий БТІ у якості правовстановлюючого документа, а за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на вказаний будинок. За таких обставин сторони позбавлені можливості нотаріального оформлення угоди, оскільки для цього продавці (відповідачі у цій справі) мали би надати нотаріусу документ, який підтверджує їх право власності на відчужуваний будинок, що унеможливлюється наявністю державної реєстрації права власності на цей будинок за іншими особами. З огляду на викладене, суд вважає за можливе визнати угоду дійсною, оскільки інший спосіб упорядкування позивачкою прав власності не передбачений законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved