Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до кредитного договору № 828 від 14.07.2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. на строк користування 7 календарних місяців. Пунктами 1.1 розділу 1; пп. 2, пп. 3.2.2 п. 3.2 розділу 3; п. 4.4 розділу 4 Договору передбачено, що відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити 36 % річних за користування кредитом. Погашення зобов'язань здійснюється у строки та розміри передбачені п. 4.4 розділу 4 договору кредиту з періодичною сплатою процентів та основної частини кредиту рівними долями строком не пізніше 15.02.2017 р. Відповідно до п.п. 1.1 та розділу 4 договору проценти нараховуються з наступного дня після дня надання кредиту на залишок суми, з періодичною сплатою кредиту та процентів до повного виконання зобов'язань. Пунктом 4.2. договору встановлений обов'язок повернення кредиту та процентів за ним в розмірі 643,00 грн. щомісячно, останній місяць - 661,42 грн. Кредит позичальником сплачувався з порушенням вимог п. 4.4 розділу 4 договору, жодної сплати за кредитом здійснено не було. Таким чином, у позивача є підстави для дострокового стягнення з [PERSON] залишку кредиту та процентів у сумі 4848,22 грн., з них проценти - 848,22 грн. На підставі цього позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором та відсоткам за його користування у розмірі 4848,22 грн., а також судовий збір у сумі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 14.07.2016 року між КС «Кредитсталь» та [PERSON] укладено кредитний договір № 828, за яким він отримав кредит у розмірі 4000,00 грн., строком користування 7 місяців та зобов'язався своєчасно повернути його до 15.02.2017 року. Відповідно п. 1.1 та розділу 4 Договору позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити 36 % річних за користування кредитом, проценти нараховуються з наступного дня після дня надання кредиту на залишок суми, з періодичною сплатою кредиту та процентів до повного виконання зобов'язань. Згідно пп. 1.1 та розділу 4 договору проценти нараховуються з наступного дня після дня надання кредиту на залишок суми, з періодичною сплатою кредиту та процентів до повного виконання зобов'язань. Пунктом 4.2. договору встановлений обов'язок повернення кредиту та процентів за ним в розмірі 643,00 грн. щомісячно, останній місяць - 661,42 грн. Однак, у зв'язку із тим, що відповідачем жодних виплат за кредитним договором здійснено не було, виникла заборгованість у розмірі 4848,22 грн., що підтверджується письмовими матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ним грошових обов'язків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки відповідач неналежно виконав своє зобов'язання за кредитним договором № 828 від 14.07.2016 року та з нього підлягає стягненню заборгованість у сумі 4848,22 грн., оскільки це підтверджується письмовими матеріалами справи. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved