Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на будинковолодіння, земельну ділянку площею 0,0579 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. У позові вказала, що її батьку належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. Позивачка є спадкоємцем майна першої черги за законом, що належить померлому. Інших спадкоємців, в тому числі, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. 26.12.2012 [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області, яким було заведено спадкову справу № 459/2012. Проте листом № 1627/02-14 від 03.10.2014 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за відсутності правових підстав, оскільки неможливо встановити розмір ідеальної частки. У зв'язку з вищезазначеним позивачка, як спадкоємець позбавлена можливості оформити своє право власності на зазначений будинок та прилежні до нього господарські споруди, земельні ділянки, тому змушена звернутися до суду із вимогою про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Позивач у судове засіданні не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області до суду не з'явився, надіслав лист в якому просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області 01.11.2012 (а.с. 7), а 27.10.2012 померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області 01.11.2012 (а.с. 6) Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою померлих [PERSON] та [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.05.1976 (а.с. 5). Після укладення шлюбу з [PERSON] [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 5). У відповідності до державного акта серія ЯБ № 942989 власником земельної ділянки площею 0,0579 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] є батько позивачки [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 10). За договором купівлі-продажу, посвідченого Пирятинською держнотконторою 19.05.1977 за реєстром № 790, [PERSON] набув право власності на ? частину будинку по [ADDRESS], тобто 50/100 часток, а за договором купівлі-продажу, посвідченим Пирятинською держнотконторою 21.03.1984 за реєстром № 464, [PERSON] набув 52/100 частки будинку, то згідно наданих документів померлому [INFO] [PERSON] належить 102/100 часток житлового будинку з господарським будівлями і спорудами за вказаною адресою(а.с. 11-14). На час смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою вул. [ADDRESS], що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області № 3340 від 23.10.2014 (а.с. 32). Позивачка подала заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області, яким було заведено спадкову справу № 459/2012 (а.с. 9). За змістом листа Пирятинської державної нотаріальної контори № 1627/02-14 від 03.10.2014, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі про право на спадщину за законом, оскільки не можливо встановити розмір ідеальної частки (а.с. 33). Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем майна після смерті батька, інші спадкоємців що мали б право на спадщину немає. Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв'язку з вищевикладеним позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на зазначений будинок та прилежні до нього господарські споруди, земельні ділянки, суд уважає, що це майно належало йому на праві власності, а тому позивач як спадкоємець за законом має право на його спадкування. За обставин, коли домоволодіння належало померлому, позивач є спадкоємцем, однак свідоцтво про право власності на житловий будинок у спадкоємця відсутнє, відповідач не заперечує проти задоволення позову. Визнання права власності на домоволодіння за позивачем в порядку спадкування за законом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved