Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У жовтні 2021 року до суду звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позивачка зазначає, що 04 вересня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, від якого у них народився син [PERSON] . Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.04.2013 шлюб між сторонами було розірвано, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку дітей щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Зміна прізвища позивачки пов`язано з тим, що 16 лютого 2019 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів з відповідача матеріальне становище позивачки погіршилося, а потреби сина у розмірах матеріального утримання змінилося, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, а коштів, які сплачує відповідач на утримання сина, не достатньо. Відповідач є фізично здоровим, працездатним чоловіком, який займається підприємницькою діяльністю, та здатен забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і спільну дитину сторін. До того ж у 2018 році змінився мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В своєму позові позивачка посилається також на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18, відповідно до яких інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Посилаючись на вищезазначені обставини, [PERSON] просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.04.2013, стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та відкликати виконавчий лист виданий Решетилівським районним судом Полтавської області на підставі рішення суду від 09.04.2013. Ухвалою судді від 01.11.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 01.12.2021. 26 листопада 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому відповідач [PERSON] зазначив, що ФОП ним було закрито ще з 2009 року, а тому твердження позивачки, що він займається підприємницькою діяльністю не відповідає дійсності. Крім того відповідач не отримує жодної соціальної допомоги та не отримує виплат по безробіттю. 06 серпня 2016 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого у відповідача народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач зазначає, що сплачуючи аліменти в розмірі, який бажає позивачка, він не зможе належним чином забезпечити свою дитину. Позивачка офіційно працює, так само офіційно працює і її чоловік, а тому при розгляді справи повинен враховуватися не лише дохід позивачки, а і дохід її чоловіка. Після народження у відповідача в шлюбі дитини, він зобов`язаний забезпечувати належне та рівне матеріальне становище для двох дітей, а відповідно сплата аліментів у разі встановлення їх у розмірі, вказаному у позовній заяві. порушить інтереси його доньки, так як ці аліменти будуть стягуватися з доходу його дружини, в зв`язку з тим, що відповідач на даний час не працює. Зазначає, що розмір аліментів у вигляді ј доходів буде непомірний для його родини, однак не заперечує проти встановлення судом аліментів у вигляді 1/8 частини його доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.а.с.23-25, 26-33). \~ \~ \~ \~У судове засідання 01 грудня 2021 року позивачка не з`явилася, разом із позовною заявою подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 12). У судове засідання відповідач не з`явився, до суду26.11.2021 надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 33). Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). Як вбачається з копії рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2013 року, шлюб, зареєстрований 04 вересня 2010 року відділом РАЦС Решетилівського РУЮ Полтавської області, між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] залишено на вихованні матері. Цим же рішенням суду стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) грн, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку дітей щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.а.с.4-6). Після реєстрації шлюбу, позивачка змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно довідки за вих. № 10-12/7860 від 04.10.2021, виданої Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, [PERSON] разом з сином [PERSON] , сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до\~частин першої\~та другої\~статті 27\~Конвенції ООН\~про права\~дитини від\~20\~листопада 1989\~року,\~яка ратифікована\~Постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789ХІІ\~(78912)\~та набула\~чинності для\~України 27\~вересня 1991\~року,\~держава визнає\~право кожної\~дитини на\~рівень життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини.\~Батьки або\~інші особи,\~які виховують\~дитину,\~несуть основну\~відповідальність за\~забезпечення в\~межах своїх\~здібностей і\~фінансових можливостей\~умов життя,\~необхідних для\~розвитку дитини. Згідно із частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.\~180\~СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст.\~182\~СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 статті 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~частини 1\~статті 192\~СК України,\~розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~разі зміни\~матеріального або\~сімейного стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зробив висновок про те, що враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж\~\~50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у\~статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%). Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII\~частину першу\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~СК України\~навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений\~законом\~на час стягнення. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду\~від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, однак і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Позивачка в позові зазначає, що її матеріальне становище після ухвалення рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.04.2013 погіршилося, а потреби сина у розмірах матеріального утримання змінилося, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, а коштів, які сплачує відповідач на утримання сина, не достатньо. Крім того, як вбачається з зі змісту позовної заяви та довідки за вих. № 10-12/7860 від 04.10.2021, виданої Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, у позивачки [PERSON] є інша дитина [PERSON] , [INFO] . Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Зважаючи на встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, суд доходить висновку, що сплата відповідачем аліментів, які визначені рішенням суду, на утримання малолітньої дитини у розмірі 500 грн щомісячно, вочевидь не є достатнім розміром аліментів, який би забезпечував гармонійний та повноцінний розвиток дитини. При цьому суд вважає загальновідомими відомостями про щоденну потребу дітей у продуктах харчування, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей, які відбувалися з часу ухвалення судового рішення (09 квітня 2013 року). Розмір аліментів, які стягнуті з відповідача, за вказаним рішенням суду не сьогоднішній день не відповідає навіть мінімальному розміру, визначеному законом. У зв`язку з чим, визначений раніше судом розмір аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, що свідчить про погіршення майнового стану отримувача аліментів. До відзиву відповідачем було долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, відповідно до якого відповідачем припинено підприємницьку діяльність, про що 10.01.2017 до реєстру внесено відповідне рішення та копію довідки Решетилівської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості №474 від 24.11.2021 про те, що він на обліку як безробітний не перебуває (а.с.а.с.27-29, 30). Також відповідач долучив копію свідоцтва про шлюб та про народження у нього дитини [PERSON] (а.с.а.с. 31, 32). \~ \~ \~ \~Даючи оцінку наданим документам та доказам, які містяться в матеріалах справи, суд зазначає, що відповідач має можливість працювати і будь-яких доказів відсутності в нього можливості сплачувати аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) ним надано не було. При цьому зміна сімейного стану відповідача та наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, не свідчить про неможливість виплачувати аліменти у визначеному розмірі. До того як відповідач, так і позивачка мають інших дітей, крім їхнього спільного сина [PERSON] . Також, не заслуговують на увагу посилання відповідача на припинення ним зайняття підприємницькою діяльністю та відсутність іншої роботи та доходу, оскільки сам лише факт відсутності роботи не є беззаперечною підставою для відмови у задоволенні позову, до того ж відповідач є працездатним, що не позбавляє його можливості працевлаштуватися, а наданим ним довідка центру зайнятості про те, що він на обліку як безробітний не перебуває, жодним чином не підтверджує відсутність іншої роботи у відповідача. Отже з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів з твердої грошової суми на частку від його заробітку в розмірі заявленому позивачкою, який не перевищує визначеного законодавством розміру аліментів. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на обох сторін по справі. Верховний Суд України п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 роз`яснив, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. 3. ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються\~позивачі - у справах про зміну способу стягнення аліментів. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищезазначеного та у зв`язку із задоволенням позову судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 908,00 грн на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved