Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ, третя особа - [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. У зв'язку з цим, просили суд звільнити з-під арешту та зняти заборону на відчуження, накладеного 17.09.2010 року Індустріальним відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, а саме - автомобіль Mazda (модель: 6, рік випуску: 2003, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). Представник позивача у судове засідання з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Третя особа у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 2007-067-М від 19.06.2007 року [PERSON] 19.06.2007 року отримав кредит у розмірі 1 530,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.06.2014 року. В забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором були укладені договори застави: ПриватБанк і Відповідач 19.06.2007 року уклали договір застави № 2007-067-М. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль Mazda (модель: 6, рік випуску: 2003, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). 17.09.2010 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Коломоєць К.В. на підставі виконавчого листа 2-1123 від 19.07.2010 року виданого Індустріальним районним судомм. Дніпропетровська було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 21522954 про стягнення з [PERSON] ІПН [NUMBER]) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу у розмірі 36 196,37 грн. В межах зазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження було накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить боржнику [PERSON] (ІПН [NUMBER]). Під зазначеним арешт також потрапив й автомобіль Mazda (модель: 6, рік випуску: 2003, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]), який є предметом застави. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло, як зазначено вище - 19.06.2007, а постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена17.09.2010 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Згідно з ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателем. На підставі вищевикладеного та враховуючи, що позивач як кредитор має переважне право на звернення стягнення на предмет застави, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved