Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

У жовтня 2020 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати, комунальних послуг та виселення з квартири та з врахуванням уточненої позовної заяви та заяви про відмову від частини позовних вимог, просив суд: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати за користування квартирою з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 11.03.2020 по 11.12.2020 р. (включно) у сумі 424 012,55 гривень, неустойку в розмірі 277 470,80 гривень за період з 12.12.2020 р. по 15.03.2021 р. (включно), 3% річних в розмірі 8 170,78 гривень за період з 11.03.2020 р. по 15.03.2021 р. та матеріальні збитки з оплати комунальних послуг в загальному розмірі 144 857,63 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.12.2003 року, власниками квартири за адресою [ADDRESS] є позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] . 11 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди зазначеної квартири. Відповідно до п. 5.4. договору оренди строк користування житлом починається з моменту підписання зазначеного договору. Згідно п. 5.1. договору, моментом його підписання є дата, визначена сторонами в преамбулі договору, тобто 11.12.2018 р. Акт прийому - передачі майна сторони підписали 11 грудня 2018 року. Відповідач вселився до квартири і відповідно з 11.12.2018 року відповідач користується зазначеною квартирою. У відповідності до п. 2.3 договору орендар зобов`язується використовувати квартиру лише для проживання в ній. Як вказує позивач, що договором визначено розмір орендної плати, а саме відповідно до п. 3.1 договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, становить 44800,00 грн., еквівалент 1600 дол. США (по курсу НБУ станом на дату підписання договору оренди) за місяць та сплачується орендарем до 11 числа поточного місяця готівкою. В момент укладання договору відповідач сплатив позивачу 44800,00 грн., в якості платежу за перший місяць та 44800,00 грн. гарантійного платежу для відшкодування можливих збитків, завданих майну орендодавця внаслідок пошкоджень. Між сторонами узгоджено та визначено в п. 3.5. договору, що комунальні послуги (постачання холодної та гарячої води, електроенергії, газу, опалення та інші (згідно лічильників та квитанцій) оплачуються орендарем. В позовній заяві зазначено, що пункт 6.6. Договору оренди передбачає, що факт прийому-передачі майна з оренди оформлюється актом приймання-передачі. На момент подання цього позову до суду такий акт сторонами не підписувався та відсутній у сторін. Так позивач зазначає, що строку договору оренди відповідно до п. п.5.1 договору 1 рік. Тобто договір оренди діяв до 12.12.2019 року. Тож, відповідач за користування квартирою оплату не здійснює та не оплачує комунальні послуги, які фактично споживає, що викликало як заборгованість зі сплати орендної плати, так і заборгованості зі сплати комунальних платежів. Позивач вказує, що строк заборгованості орендаря з орендної плати з 11.03.2020 по 11.12.2020 р. становить 9 місяців, а сума заборгованості з орендної плати становить відповідно 44800*9= 403 200 гривень. Станом на 15.03.2021 час прострочення користування квартирою становить 93 календарних дні. Розмір орендної плати за 1 день прострочення в грудні 2020 р., січні та березні 2021 з розрахунку 31 день на місяць становить 44800/31=1445,16 гривень. В лютому 2021 р. розмір орендної плати за 1 день прострочення з розрахунку 28 день на місяць становить 44800/28=1600 гривень Розмір неустойки відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України за період після припинення договору (з 12.12.2020) найму станом на 15.03.2021 р. становить 1445,16*2*65+1600*2*28=277 470,80 гривень, щодо застосування до відповідача відповідальності за порушення ним грошового зобов`язання до розміру 28983,33 гривень з яких 8 170,78 гривень є 3 % річних, а 20 812,55 гривень - інфляційні. Крім того, позивак вказує, що з 15-16 січня 2021 року позивач самостійно сплатив суми заборгованості за комунальні послуги, визначені постачальниками послуг станом на 01.01.2021 р., для уникнення стягнення з нього цих сум постачальниками в судовому порядку. З 01.01.2021 р. по 01.03.2021 р. знов виникла заборгованість з оплати комунальних, якими фактично користується відповідач, і яку позивач буде змушувати, як власник житла, сплачувати (відповідні рахунки додаються до цієї заяви). Тож, суми, сплачені позивачем замість відповідача за комунальні послуги, якими відповідач користувався протягом 2019-2020 років, та сума заборгованості за комунальні послуги за період з 01.01.2021 по 01.03.2021, яку позивач буде змушений сплачувати, є реальними збитками позивача. Це витрати, які позивач зробив та вимушений буде зробити для відновлення свого порушеного права (ст. 22 ЦК України). Зазначені збитки мають бути компенсовані відповідачем позивачу в повному обсязі у сумі 144 857,63 гривень. У зв`язку з зазначеним та посилаючись на положення ст.ст. 526, 625, 773, 782, 810, 815, 820 ЦК України, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.11.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати, комунальних послуг та виселення з квартири. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 19.01.2021 року представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про повернення майна в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати, комунальних послуг та виселення з квартири - повернуто заявнику. В судовому засіданні 23.03.2021 року представником позивача подано клопотання про збільшення позовних вимог. В судовому засідання 23.03.2021 року ухвалено залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2021 року в задоволенні заяви відповідача про відвід судді в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати, комунальних послуг та виселення із квартири про відвід судді - відмовлено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.08.2021 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати, комунальних послуг та виселення із квартири в частині розірвання договору оренди квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 11.12.2018 року та виселення [PERSON] та членів її сім`ї з квартири за адресою: [ADDRESS] - закрито. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення заяви у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 810 ЦК України За договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.12.2003 року, власниками квартири за адресою [ADDRESS] є позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] (а.с. 11-12). 11.12.2018 року між [PERSON] (Орендар) та [PERSON] (орендодавець) уклали договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] оригінал договору досліджено судом в судовому засіданні (13-16). Відповідно до п. 5.4. договору оренди строк користування житлом починається з моменту підписання зазначеного договору. Згідно п. 5.1. договору, моментом його підписання є дата, визначена сторонами в преамбулі договору, тобто 11.12.2018 р. Акт прийому - передачі майна сторони підписали 11 грудня 2018 року (а.с. 16). У відповідності до п. 2.3 договору орендар зобов`язується використовувати квартиру лише для проживання в ній. Договором визначено розмір орендної плати, а саме відповідно до п. 3.1 договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, становить 44800,00 грн., еквівалент 1600 дол. США (по курсу НБУ станом на дату підписання договору оренди) за місяць та сплачується орендарем до 11 числа поточного місяця готівкою. Згідно пункт 6.6. Договору оренди передбачає, що факт прийому-передачі майна з оренди оформлюється актом приймання-передачі. На момент подання цього позову до суду такий акт сторонами не підписувався та відсутній у сторін. Строк договору оренди відповідно до п. п.5.1 договору 1 рік. Тобто до 12.12.2019 року. Відповідно до ч.1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. Згідно ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. Відповідно до ч.3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов&apos;язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Таким чином, під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, між сторонами булу укладено договір оренди квартири і позивач передав квартиру за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та у якої виникло заборгованість по оплаті орендної плати будь-яких доказів, які б підтверджували, що відповідач [PERSON] у встановлений строк виконувала свої зобов`язання за вказаним договором оренди, матеріали справи не містять. Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2020 року та 08.12.2020 р. позивач вже направив відповідачу лист (повідомлення) на адрес відповідача про припинення договору оренди. В зазначеному листі позивач висловив свої заперечення проти пролонгації договору на третій строк. Тож, відповідно до п. 5.2. договору оренди він є припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який був укладений, з урахуванням строку його пролонгації на 2020 рік (а.с. 18,83) Таким чином, позивач зазначив, що договір закінчив свою дію 11.12.2020 року. Згідно проведеного позивачем розрахунку боргу, який перевірено судом, встановлено, що: - строк заборгованості орендаря з орендної плати з 11.03.2020 по 11.12.2020 р. становить 9 місяців, а сума заборгованості з орендної плати становить відповідно 44800*9= 403 200 гривень; - час прострочення користування квартирою становить 93 календарних дні. Розмір орендної плати за 1 день прострочення в грудні 2020 р., січні та березні 2021 з розрахунку 31 день на місяць становить 44800/31=1445,16 гривень. В лютому 2021 р. розмір орендної плати за 1 день прострочення з розрахунку 28 день на місяць становить 44800/28=1600 гривень Розмір неустойки відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України за період після припинення договору (з 12.12.2020) найму станом на 15.03.2021 р. становить 1445,16*2*65+1600*2*28=277 470,80 гривень. В свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно проведеного позивачем розрахунку боргу, який перевірено судом, встановлено, що: за порушення відповідачем грошового зобов`язання підлягає стягненню 28983,33 гривень з яких 8 170,78 гривень є 3 % річних, а 20 812,55 гривень - інфляційні за період з 11.03.2020 р. по 15.03.2021 р Таким чином, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, як на підставу для задоволення позову щодо стягнення суми заборгованості з орендної плати у розмірі боргованість з орендної плати за користування квартирою з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 11.03.2020 по 11.12.2020 р. (включно) у сумі 424 012,55 гривень, неустойку в розмірі 277 470,80 гривень за період з 12.12.2020 р. по 15.03.2021 р. (включно), 3% річних в розмірі 8 170,78 гривень за період з 11.03.2020 р. по 15.03.2021 р, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на наявних в матеріалах справи достатніх та допустимих доказах, тому суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованість з орендної плати в розмірі - 403200,00 грн., інфляційні збитки в розмірі - 20812,55 грн., 3 % річних в розмірі - 8170,78 грн., неустойку в розмірі 277470,80 грн. Щодо вимог позивача, щодо стягнення матеріальних збитків з оплати комунальних послуг в загальному розмірі 144 857,63 гривень станом на 01.03.2021 р. то слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст. 1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Крім того відповідно до 4.2 до договору оренди квартири від 11.12.2018 року Орендар відшкодовує орендодавцю матеріальний збиток, заподіяний в результаті невиконання обов`язків, передбачених у п. 2.3. даного договору у встановленому законом порядку. Між сторонами узгоджено та визначено в п. 3.5. договору, що комунальні послуги (постачання холодної та гарячої води, електроенергії, газу, опалення та інші (згідно лічильників та квитанцій) оплачуються орендарем Як вбачається з матеріалів справи з 15-16 січня 2021 року позивач самостійно сплатив суми заборгованості за комунальні послуги, визначені постачальниками послуг станом на 01.01.2021 р., для уникнення стягнення з нього цих сум постачальниками в судовому порядку. Копії та оригінали квитанцій про їх оплату були надані суду на судовому засіданні 21.01.2021 р., а також направлені відповідачу на адресу його реєстрації (лист повернувся за закінченням терміну його зберігання). Тож, суми, сплачені позивачем замість відповідача за комунальні послуги, якими відповідач користувався протягом 2019-2020 років, та сума заборгованості за комунальні послуги за період з 01.01.2021 по 01.03.2021, яку позивач буде змушений сплачувати, є реальними збитками позивача. Це витрати, які позивач зробив та вимушений буде зробити для відновлення свого порушеного права (ст. 22 ЦК України). Зазначені збитки мають бути компенсовані відповідачем позивачу в повному обсязі. Як вбачається з розрахунку заборгованості, який перевірено судом сума боргу за комунальні послуги станом на 01.01.2021 року складає 123 626, 21 грн. з яких: - утримання будинків та прибудинкових територій у сумі 18556,82 грн.; - центральне опалення у сумі 63537,94 грн., - внески за обслуговуваннґ загально-буд. лічильника ЦО у сумі 482,68 грн., - вивезення побутових відходів у сумі 4948,57 грн.; - за розподіл газу у суму 7,44 грн.; - оплата телефонного зв`язку у сумі 335,42 грн.; холодне водопостачання, водовідведення г/в, внески за обслуговування вузла комерційного обліку, водовідведення х/в - 8203,15 грн.; - гаряче водопостачання та водовідведення у сумі 13325,30 грн., - електроенергія у сумі 13636,02 грн.; - газопостачання у сумі 592,86 грн. Крім того згідно розрахунку заборгованості, який перевірено судом сума боргу за комунальні послуги за період з 01.01.2021 по 01.03.2021 р. складає 21231,42 грн. Таким чином, сума збитків з оплати комунальних послуг станом на 01.03.2021 р. до суми 144 857,63 гривень. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позовна заява в частині стягнення збитків з оплати комунальних послуги підлягає задоволенню та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 144 857,63 гривень. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір. Так позивачем, сплачено судовий збір у розмірі 8 108,04 грн., а сума стягнення за вказаним позовом становить 854 511,76 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка станом на день звернення із позовом становить - 11350,00грн. Таки чином, 1% від 854 511,76 грн. = 8545,11 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 8108,04 грн. судового зборку та 437,07 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved