Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та коштів на утримання дружини, в якому зазначила, що 11.09.2010 вона уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] . Від спільного з відповідачем життя сторони мають двох малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям припинились через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. За таких обставин подальше спільне сімейне життя з відповідачем позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Крім того, відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та дружини. На підставі вищевикладеного позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Також просила суд стягнути з відповідача на її утримання кошти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми трирічного віку. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити позов в частині розірвання шлюбу, а також в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей, але починаючи з 01.02.2020. В частині позовних вимог щодо стягнення коштів на утримання дружини просив відмовити в повному обсязі. Крім того, раніше представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, який повністю підтримав у судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 11 вересня 2010 року підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11 вересня 2010 року, виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, про що 11 вересня 2010 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 854 (а.с. 4). Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, позивачка не має наміру на збереження шлюбу, відповідач не здійснює заходів щодо збереження сім`ї, суд доходить висновку про те, що сім`ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 вересня 2018 року, виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що 28 вересня 2018 року складено відповідний актовий запис за № 1216, та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 вересня 2018 року, виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що 28 вересня 2018 року складено відповідний актовий запис за № 1217 (а.с. 5, 6). На момент подання позову у добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги дітям не надавав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття, підлягають задоволенню. Вимогу представника відповідача про те, що стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дітей необхідно починати з лютого 2020, оскільки відповідач до цього часу, на його думку, утримував дітей за власний рахунок, що підтверджується чеками, наявними в матеріалах справи, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стосовно вимог позовної заяви про стягнення з відповідача на користь позивачки коштів на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, на момент подання позову до суду відповідач був зареєстрований як фізична-особа підприємець з 19.06.2017, основний вид діяльності якого - будівництво житлових і нежитлових будівель. Як ФОП, відповідач отримував прибуток, що підтверджується документами, наявними в матеріалах справи (а.с. 81-82, 85-93), це ж підтвердив і представник відповідача у судовому засіданні. 27.01.2020 відповідачем припинено підприємницьку діяльність як ФОП [PERSON] . Беручи до уваги, що припинення підприємницької діяльності як ФОП відповідачем здійснено вже під час розгляду вказаної цивільної справи, суд сприймає ці дії відповідача критично, оскільки є підстави вважати, що вказане зроблено з метою уникнення виконання обов`язку щодо сплати коштів на утримання дружини. Крім того, доказів про наявність на утриманні у відповідача інших дітей або непрацездатних осіб суду не надано, а також як повідомлено представником відповідача у судовому засіданні, відповідач є працездатною особою, [PERSON] не є інвалідом, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, з 01.02.2020 періодично перераховує кошти на користь позивачки на утримання дітей, відтак суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці в якості коштів на утримання дружини, з якою проживають діти, навіть після розірвання шлюбу. З урахуванням вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки на її утримання необхідно стягнути кошти в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми трирічного віку. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка, як одержувач аліментів, звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 768,40 грн. за подання позовної заяви в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Крім того, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн. за подання позовної заяви в частині вимог про стягнення коштів на утримання дружини. Також з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн. за подання позовної заяви в частині вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Додані до матеріалів справи Квитанцію № 4112 та Акт примання виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги та представництво від 30.01.2020, суд не приймає до уваги як доказ на підтвердження витрат на правничу допомогу, оскільки матеріали справи не містять Договору про надання правничої допомоги та представництво від 30.01.2020, укладеного між позивачкою [PERSON] та адвокатом Трачук Н . І. Беручи до уваги, що позивачем до позову не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved