Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» звернулось до суду з позовом, в якому поставлено питання про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в сумі 8751,00 грн., що виникла на підставі укладеного договору позики №513341092 від 28.11.2014 р. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.11.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики №513341092 (надалі Договір), згідно умов якого позивач надав відповідачу позику у сумі 2200,00 грн., шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок останнього. При цьому, відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути позивачеві зазначені кошти через 15 днів та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,96% на день від суми отриманої позики. Проте, відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав і станом на 14.04.2015 р. має заборгованість в сумі 8751,00 грн., яку позивач просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та/або ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обовязки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 28.11.2014 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Договір №513341092, згідно п. 7.1 якого невідємною частиною Договору є «Правила надання грошових коштів у позику Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі Правила), текст яких розмішений на сайті позивача: moneyveo.ua (а.с. 6-7, 9-10). Згідно умов Договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в позику в сумі 2200,00 грн. строком на 15 (п'ятнадцять) днів, а відповідач зобов'язався повернути отримані кошти в обумовлений строк, сплатити відсотки за користування позикою у розмірі 1,96 % в день, але не менше ніж 40,00 грн. за перший день користування позикою. Також, відповідно до п.п 1.6 Договору детальний розпис сукупної вартості позики, із зазначення терміну платежу, вказано в Графіку розрахунків, який є невідємною частиною цього Договору (а.с. 7). Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, про що свідчить платіжне доручення №525 від 28.11.2014 р. (а.с. 8). Однак, [PERSON] після отримання грошових коштів, не виконав зобов'язань, визначених Договором, порушив умови щодо повернення позики та сплати нарахованих відсотків за користування коштами. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.п. 7.5 Правил за несвоєчасне повернення суми позики та сплати процентів за користування позикою більш ніж 3 (три) банківські дні, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу разовий штраф у розмірі 9 (дев'яти) відсотків від суми позики, при цьому проценти за користування позикою нараховуються в розмірі 3 (трьох) відсотків в день від суми позики до дня повного погашення заборгованості включно, але у будь-якому випадку не більше 100 (ста) календарних днів. В добровільному порядку відповідачем було сплачено заборгованість в розмірі 1182,00 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками (а.с.4), перевіреними у судовому засіданні. Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Договором станом на 14.04.2015 р., з урахуванням сплаченої суми в розмірі 1182,00 грн., сума заборгованості з боку відповідача становила 8751,00 грн. та складається з: заборгованості за позикою 2200,00 грн.; заборгованості по процентах - 993,67 грн.; заборгованості по простороченим процентах за період з 27.12.2014 р. по 02.04.2015 р., що становить 6399,09 грн.; штраф - 339,24 грн., комісія за обслуговування договору - 1,00 грн. Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість на загальну суму 8751,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 625, 1046-1049 ЦК України та

Outcome: approved