Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини, в якому вказала, що серпня 2015 року та по цей час спільно проживає з [PERSON] Сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку тому не працює. Відповідач на утримання дочки та дружини матеріальної допомоги не надає, в звязку з чим позивачка вимушена звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дочкою повноліття, а також аліменти на її утримання в 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку. Позивач у судове засідання не зявився, відповідно до наданої заяви просила розглядати справу за її відсутністю. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду надав заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд Згідно ст. 180 СК України «батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». Згідно ст. 184 СК України «суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі». Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 180 СК України «батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». Згідно ст. 184 СК України «суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі». Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини відповідно до частини другої четвертої ст. 84 та ст. 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №512823 виданого 17.07.2017 р., [PERSON] народилась 11 липня 2017 року, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). У звязку з тим, що [PERSON] добровільно не надає необхідних для утримання дитини коштів, але зобовязаний утримувати неповнолітню дитину, надавати їй необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, а також утримувати матір дитини, з якої проживає дитина, до досягнення нею трьох років, приймаючи до уваги що відповідач повністю визнав позов та згоден виплачувати аліменти на утримання дитини, враховуючи матеріальний стан платника та отримувача аліментів, їх стан здоровя, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст. 84, 91, 180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 12,13, 263-265 ЦПК України, суд,\~

Outcome: approved