Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У жовтні 2015 року позивачі звернулись до суду із позовом до [PERSON] районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права власності за ними у рівних частинах по 13/100 на 1/2 частини кімнати № 5 у квартирі [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON]. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. [PERSON] районна у місті Києві державна адміністрація у судове засідання свого представника не направила, надіславши суду заяву, за змістом якої [PERSON] районна у місті Києві державна адміністрація не визнає себе належним відповідачем у даній справі; про дату та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 04 вересня 2014 року помер [PERSON], батько [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 15102 Відділом реєстрації смерті у м. Києві та видано Свідоцтво про смерть І-БК № 313619 від 16 жовтня 2014 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: кімнату № 5 у квартирі [ADDRESS]. [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження І-БК №392948 від 03 квітня 1973 року. Відповідно до ст. 1222 та ст. 1261 Цивільного кодексу України вона є спадкоємцем першої черги. [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження І-БК №412420 від 22 жовтня 2014 року. Відповідно до ст. 1222 та ст. 1261 Цивільного кодексу України вона є спадкоємцем першої черги. Відповідно до Інформаційної довідки № 3381 від 09.02.2015 року виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, кімната № 5 у квартирі [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON]. У встановлений законодавством термін ними було подано заяви про прийняття спадщини до Шостої Київської державної нотаріальної контори, що вбачається із наявної у матеріалах справи копії постанови про відмови у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2015 року. У видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам було відмовлено. Постановою Державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори від 03 липня 2015 року надане розяснення стосовно неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу і рекомендовано звернутися до суду. Із викладених мотивів, з метою державної реєстрації права власності на спадкове майно, позивачі звернулись до суду. Вимоги вказаного позову не відповідають вимогам закон, з огляду на таке. Так, за змістом статті 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У даному разі, при поданні даного позову про визнання права власності на вказане нерухоме майно, спадкоємці визначили відповідачем [PERSON] РДА в м. Києві. Водночас, у своїх письмових запереченнях проти позову, представник [PERSON] РДА в м. Києві вказував на те, що вказаний орган не є належним відповідачем у даній справі. Беручи до уваги зміст положення статті 392 ЦК України, суд погоджується із тим, що у даному випадку [PERSON] РДА в м. Києві не може бути відповідачем у даній справі. Так, [PERSON] РДА в м. Києві не оспорювала будь-яких майнових прав позивачів, як спадкоємців на спадкове майно. За змістом положення статті 33 ЦПК України у разі предявлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Якщо позивачі не заявляють клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. У ході розгляду даної справи представник позивача наполягав на тому, що [PERSON] РДА в м. Києві є належним відповідачем за заявленими ними позовними вимогами. Наведене є самостійною підставою для відмови у задоволенні наведених позовних вимог позивачів. У листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування були висловлені наступні правові позиції. У пункті 3.1 суд касаційної інстанції вказує на те, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобовязані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобовязаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. У даному разі позивачам слід звернутись до органу місцевого самоврядування Київської міської ради в особі створеного нею уповноваженої установи, з метою отримання довідки про належність спадкодавцеві за його життя на праві приватної власності вказаного нерухомого майна. При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження (абз. 11 п.3.1. Листа ВССУ). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України, яким є позивачі, [PERSON] та [PERSON]. За змістом статті 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, квартиру. Таким чином, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, і лише у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Єдиним представницьким органом територіальної громади міста Києва є Київська міська рада. У письмових поясненнях представник відповідача вказував на те, що [PERSON] районна в м.Києві державна адміністрація не є належним відповідачем у даній справі Водночас, у межах розгляду даної справи представник позивача із цим не погодився, вказуючи на те, що [PERSON] районна в м.Києві державна адміністрація є належним відповідачем у такій категорії справ, оскільки спірна квартира знаходиться за адресою у Святошинському районі м.Києва. Відтак, суд розглядає даний позов, відповідно до заявлених позивачем вимог. Таким чином, суд приходить до висновку щодо неналежності відповідача у справі, а тому зазначена обставина виключає можливість задоволення позову, проте не позбавляє позивачів можливості звернутись до суду з аналогічним позовом до належного відповідача. З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позову у звязку із безпідставністю його пред'явлення до [PERSON] районної в м.Києві державної адміністрації. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 392, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: dismissed