Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про усунення від права на спадкування, посилаючись на те, що 04.03.2014 року померла [PERSON], [INFO], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в книзі реєстрації смертей 05.03.2014 року зроблено актовий запис № 2551. Рішенням Малиновського районного суду від 02.03.2014 року заяву [PERSON] було задоволено і встановлено факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] і факт того, що [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги після померлої громадянки [PERSON] Крім позивача, спадкоємцем померлої [PERSON] є брат померлої [PERSON] Однак, на думку позивача, відповідач повинен бути усунутий від права спадкування, з огляду на те, що він мешкає та постійно проживає в іншій державі і за період хвороби [PERSON] відмовився надавати їй допомогу. В судове засідання представник [PERSON] адвокат [PERSON] надала заперечення, якими просила суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] є рідним братом померлої [PERSON], про що свідчить рішення Добрянського районного суду Пермського краю від 21.08.2014 року, спілкувався і допомагав своїй сестрі, сплачував за неї комунальні послуги, займався її похованням. Крім того, [PERSON] ніколи не проживала з [PERSON] і не знаходилась із ним у родинних стосунках вона проживала з власним чоловіком [PERSON] Ухвалою суду від 14 вересня 2016року до участі у справі залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. В позовній заяві [PERSON] просив встановити факт його спільного проживання з померлою [PERSON] і усунути [PERSON] від права на спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог щодо усунення [PERSON] від права на спадщину за законом і визнання факту сумісного проживання [PERSON] і [PERSON] з листопада 2008 року до моменті смерті [PERSON] було надано заяву до суду, в якій [PERSON] зазначав, що з листопада 2008 року він проживав спільно із померлою в її квартирі і доглядав за нею, забезпечував її ліками, продуктами, сплачував комунальні платежі, а після смерті [PERSON] він продовжував проживати в її квартирі, сплачувати комунальні платежі та підтримувати квартиру в належному стані. В судовому засіданні позивач та відповідач заперечував проти позовних вимог, заявлених третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги, обґрунтовуючи це тим, що, [PERSON] не надав жодного реального доказу сумісного проживання із [PERSON] на протязі пяти років до моменту смерті, догляду та матеріального забезпечення, здійснення її поховання та прийняття спадщини після померлою [PERSON] Під час розгляду судової справи позивач неодноразово збільшував свої вимоги, відповідно до останньої редакції яких він просив суд встановити факт його спільного проживання з [PERSON], факт того що він є спадкоємцем четвертої черги після померлої, визнати за ним право власності на однокімнатну квартиру, яка залишилась після смерті [PERSON], усунути [PERSON] від права на спадкування і відмовити [PERSON] у встановленні факту проживання однією сімєю. Дослідивши і проаналізувавши надані в судових засіданнях докази сторін, судом встановлено, що 04.03.2014 року померла [PERSON]. 09 липня 2014 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої 04 березня 2014 року [PERSON]. останнє місце проживання якої було: м. Одеса, вул. Ак. Філатова. 56 кв. 50. також в заяві [PERSON] зазначив, що крім нього інших спадкоємців після померлої немає. 31 липня 2014 року на ім'я [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] надана відповідь, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] необхідно надати рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] Оскільки, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири № 50 по вул. Ак. Філатова. 56 в м. Одесі, а для прийняття спадщини після померлої потрібно було встановити факт родинних відносин - [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та факту родинних відносин з [PERSON] Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.03.2014 заяву [PERSON] було задоволено в повному обсязі. В свою чергу, представник [PERSON] адвокат [PERSON] звернулась до Апеляційного суду Одеської області із скаргою на рішення Малиновського районного суду від 02.03.2014 р. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.02.2016 року скаргу було задоволено частково, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.03.2014 року було скасовано, заяву [PERSON] про встановлення факту що має юридичне значення та факту родинних відносин залишено без розгляду через те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам процесуального та матеріального права - неповне зясування судом першої інстанції обставин, які слугували підставою для звернення [PERSON] до суду з зазначеною заявою, призвело до ухвалення у справі в порядку окремого провадження судового рішення, яке породжує спір про право на квартиру 50, по вулиці Академіка Філатова 56 в м. Одесі. [PERSON] є рідним братом померлої [PERSON], що підтверджується рішенням Добрянського районного суду Пермського краю від 21.08.2014 року. [PERSON] підтримував добрі стосунки із рідною сестрою - [PERSON], допомагав їй, піклувався за станом її здоровя,що підтверджується показами свідків, які були допитані в ході судового засідання та письмовими доказами, наданими до справи. Судом встановлено, що [PERSON] з листопада 2007 року проживала з власним чоловіком [PERSON] до дня його смерті, 24.11.2011р., а з 24.11.2011р. до дня власної смерті, 04.03.2014р. проживала одна за адресою: квартира 50, по вулиці Академіка Філатова 56 в м. Одесі, що спростовує твердження Позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору стосовно їх сумісного проживання з [PERSON] з 2009 та 2008 року відповідно. Належних доказів проживання [PERSON] разом із [PERSON], [PERSON] разом із [PERSON] до суду надано не було, заявлені позовні вимоги Позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору спростовують один одного. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] ніколи не були зареєстровані за адресою: [INFO]. 56 кв. 50, за якою була зареєстрована [PERSON] Відповідно до [PERSON] ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753-/0/4-13 заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Позивачем та третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору не було надано доказів безпорадного стану [PERSON] та ухилення Відповідачем від надання допомоги спадкодавцеві,яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була у безпорадному стані. Згідно з ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно доч.5ст.1268Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 2 статті 1220 Цивільного кодексу України встановлює, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed