Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15\~703,08 доларів США, що за курсом 22,03 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.07.2015 року складає 345\~938,85 грн. Позивач зазначав, що 31.07.2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав боржнику кредит у розмірі 3 600 доларів США строком до 30.07.2027 року, а відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Оскільки боржник зобовязання за вказаним кредитним договором не виконала, станом на 29.07.2015 року в неї утворилась заборгованість. У процесі розгляду справи позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги від 25.01.2016 року /а.с.34-36/ та 12.09.2016 року /а.с.59-62/, в останніх з яких він просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 22.06.2012 року по 29.07.2015 року за мінусом вже стягнутої суми боргу рішенням суду від 23.08.2012 року в сумі 8\~271,74 доларів США, що за курсом 22,03 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.07.2015 року складає 182\~226,44 грн. Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідачка просила зменшити суму пені. В судовому засіданні від 30.11.2015 року /а.с.30/ позовні вимоги не визнавала, мотивуючи тим, що кредитний борг з неї вже стягнуто рішенням суду від 2012 року, у звязку з чим державним виконавцем описано все її майно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обовязки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 31.07.2007 року між відповідачем з однієї сторони та банком, з іншої, було укладено кредитний договір № ZRW1G200003986 (далі Договір), відповідно до якого [PERSON] було надано кредит для сплати авансового внеску по кредиту «Житло в кредит» у розмірі 3\~600 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1 % на місяць. Кінцевий строк погашення кредиту по 30.07.2027 року. Перед укладенням кредитного договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами, тарифами, порядком погашення по кредиту відповідач була ознайомлена та погодилася з ними, про що свідчать її підписи. Відповідач зобовязалася сплачувати банку з 01 по 5 число щомісяця у розмірі щомісячного платежу 47,26 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та винагороди 0,2 % від суми виданого кредиту; а за порушення кредитної дисципліни сплатити пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, збільшені відсотки у розмірі 2,45 % на місяць та штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 23.08.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за Договором станом на 21.06.2012 року на загальну суму 8\~259,12 доларів США, яка складалась з суми кредиту в розмірі 3\~584,23 долари США, відсотків в розмірі 2\~042,62 долари США, комісії в розмірі 381,6 долари США, пені в розмірі 1\~827,59 доларів США та штрафу в розмірі 423,08 долари США. Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором передбачено сплату процентів позичальником [PERSON] до дня повернення кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та в разі порушення строків погашення кредиту або сплати процентів комісії за користування кредитними коштами та пені за кожен день прострочення платежу. За статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту Договору, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.\~ Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21.09.2016 року в справі № 6-1252цс16. Оскільки судове рішення про стягнення кредитної заборгованості з боржника [PERSON] від 23.08.2012 року остання не виконала, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права та пунктів Договору кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем суду, слідує, що останній платіж відповідачем було здійснено в липні 2013 року. Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків і комісії, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 29.07.2015 року склала 8\~271,74 доларів США, що за курсом 22,03 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.07.2015 року складає 182\~226,44 грн., яка включає в себе: заборгованість по процентам за користування кредитом 1\~393,52 долари США, комісія 237,6 доларів США, пеня 6\~235,92 доларів США та штраф 404,7 доларів США (11,35 фіксована частина та 393,35 процентна складова). Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує умови Договору, припинила погашення кредиту і відсотків та на день подачі позовної заяви до суду заборгувала позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. В той же час, на думку суду, розмір пені не відповідає вимогам ЦК України та засадам добросовісності і справедливості. Цивільним кодексом України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, окрім іншого, неустойкою (штрафом, пенею) - грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання.\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК).\~ У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.1,2 ст.627 ЦК засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.\~ Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.\~ Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.\~ Зважаючи на заявлене відповідачкою клопотання та обставини справи, суд визнає даний випадок винятковим та застосовує до спірних правовідносин норми ч.3 ст.551 ЦК, у звязку з чим зменшує розмір пені до 1\~000 доларів США, що за курсом 22,03 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.07.2015 року складає 22\~030 грн. На думку суду, таке зменшення, беручи до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником та відсутність негативних наслідків для позивача у вигляді заподіяної шкоди, викликаних простроченням виконання, а також нарахування, крім пені також й комісії та штрафу, є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін. Крім того, враховуючи вищевикладене, необхідно зменшити розмір процентної складової штрафу, яка залежить від загальної суми боргу, з 393,35 до 131,6 доларів США (5 % від загальної суми боргу зі зменшеною пенею 2\~631,12 доларів США). Таким чином, позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість за Договором за період з 22.06.2012 року по 29.07.2015 року на загальну суму 2\~774,07 доларів США, що за курсом 22,03 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.07.2015 року складає 61\~112 грн. (відсотки 1\~393,52 доларів США, комісія 237,6 доларів США, пеня 1 000 доларів США та штраф 142,95 доларів США (11,35 фіксована частина та 131,6 процентна складова). При подачі первісного позову позивачем було сплачено суму судового збору в розмірі 5\~189,08 грн., оскільки ціна позову складала 345\~938,85 грн. Враховуючи те, що в подальшому позовні вимоги були зменшені, а також судом зменшено розмір пені, судовий збір, виходячи з ціни позову (61\~112 грн.), становить 916,68 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір на суму 916,68 грн.

Outcome: partial