Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У жовтні 2016р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, уточненим та доповненим у подальшому до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що йому на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 квітня 1994 року за №17-1055, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому на підставі розпорядження від 04 квітня 1994року №36153 належить частина квартири [ADDRESS]. Інша частина зазначеної квартири належить в рівних частках відповідачам, тобто кожному належить по 1/3 частини квартири. Позивач зазначав, що при отриманні свідоцтва про право власності у нього не було сумнівів стосовно його правильності, оскільки приватизацією займалася відповідачка [PERSON], як основний наймач квартири. Але під час консультації у нотаріуса зясувалося, що в свідоцтві про право власності на житло в записі по батькові [PERSON] є помилка, а саме в її паспорті громадянина України, який був виданий їй 02.12.1998 року вказано: «Фріга Віра Спиридонівна», а в свідоцтві про право власності на квартиру від 04 квітня 1994 року № 17-1055 вказано «Фріга Віра Споридонівна». Стверджував, що вказана помилка в правовстановлюючому документі фактично позбавляє його можливості реалізувати його права, як власника належної йому на праві власності частки квартири [ADDRESS], подарувати її сину. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 04 квітня 1994 року за №17-1055, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому на підставі розпорядження від 04 квітня 1994року №36153, [PERSON], оскільки встановлення даного факту необхідно йому для оформлення договору дарування його частки квартири. 25 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що їй на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 квітня 1994 року за №17-1055, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому на підставі розпорядження від 04 квітня 1994року №36153 належить частина квартири [ADDRESS]. Інша частина зазначеної квартири належить в рівних частках відповідачу та їх сину [PERSON], тобто кожному належить по 1/3 частини квартири. Позивачка зазначала, що при оформленні та отриманні свідоцтва про право власності на житло у неї не було сумнівів стосовно його правильності, але під час консультації у нотаріуса зясувалося, що в свідоцтві про право власності на житло в запису по батькові [PERSON] є помилка, а саме в її паспорті громадянина України, який був виданий їй 02.12.1998 року вказано: «Фріга Віра Спиридонівна», а в свідоцтві про право власності на житло від 04 квітня 1994 року № 17-1055 вказано «Фріга Віра Споридонівна». Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 04 квітня 1994 року за №17-1055, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому на підставі розпорядження від 04 квітня 1994року №36153, їй [PERSON], оскільки встановлення даного факту необхідно їй для оформлення свого прав власності. Ухвалою сулу від 06 грудня 2016року за заявою [PERSON] позовні вимоги в частині визнання, що сторонам у справі на праві власності належить по 1/3 частини квартири [ADDRESS], залишені без розгляду (а.с.35). Позивач за первісним позовом та його представник, діюча за ордером та угодою від 15 листопада 2016 року у судове засідання не зявилися, надав до суду заяву, якою просив суд розглянути справу за їх відсутністю та задовольнити його позовні вимоги (а.с.21,22,32). Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, якою просив суд розглянути справу за її відсутністю та задовольнити її позовні вимоги (а.с.29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до ст.74 ЦПК України (а.с.30). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON], підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що на підставі розпорядження від 04 квітня 1994 року за №17-1055, Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 04 квітня 1994 року на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло №36153, а саме на квартиру №26, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 22, загальною площею 43,5 кв.м. Відповідно до вказаного свідоцтва квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11). Право власності сторін на квартиру [ADDRESS], було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» (а.с. 11). З матеріалів справи вбачається, що в свідоцтві про право власності на житло від 04 квітня 1994 року за №17-1055, виданому Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому на підставі розпорядження від 04 квітня 1994року №36153 була допущена помилка в написанні по батькові співвласника квартири, а саме по батькові [PERSON] зазначено як «Споридонівна», а в паспорті зазначено як «Спиридонівна». З позовної заяви вбачається, що про вказану помилку у написанні по батькові [PERSON], сторонам стало відомо тільки після звернення до нотаріуса з метою оформлення договору дарування частини квартири. У відповідності до п.1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 04 квітня 1994 року за №17-1055, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому на підставі розпорядження від 04 квітня 1994року №36153 [PERSON], [PERSON], [PERSON], а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає, що вище наведені докази достовірно підтверджують той факт, що свідоцтво про право власності на житло від 04 квітня 1994 року за №17-1055, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому на підставі розпорядження від 04 квітня 1994року №36153 належить [PERSON], [PERSON], [PERSON]. За таких обставин позовні вимоги [PERSON], та зустрічні позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу [PERSON], підлягають задоволенню. Позивач за первісним позовом [PERSON] був звільнений від сплати судового збору (а.с.13), [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовій збір у сумі 551,20грн.

Outcome: approved