Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся з позовом до суду, про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за Договором кредиту № 840/1-27/16/3/5-190 від 17.11.2005 року в сумі 234766,85 грн. 85 коп., а також стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 2347,67грн.67коп. Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 12 квітня 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованості у розмірі 234766,85 грн. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 2347,84 грн. На зазначене судове рішення [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення скасувати, та відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності. В обґрунтування скарги посилається на неповне зясування судом обставин справи, які мають істотне значення для справи. Судом першої інстанції ухвалено заочне рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням вимог чинного законодавства. Суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач нічого не зазначив з приводу договору іпотеки який повинен був укладатись та не надано його копій. Крім того, позивач вже звертався до суду з приводу стягнення коштів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки по кредитному договору № 840/1-27/16/3/5-190. Також [PERSON] вважає за необхідне заявити про сплив позовної давності. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Оскільки апеляційна скарга надійшла від відповідача [PERSON] , а відповідач [PERSON] рішення не оскаржила, апеляційний суд переглядає рішення в апеляційному порядку лише відносно відповідача [PERSON] В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не перегладається. Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] належним чином не виконувала своїх зобовязань перед банком, а тому разом з нею відповідальність несе і поручитель. З таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При розгляді справи суд першої інстанції не виконав всі вимоги цивільного судочинства, не зясував усіх обставин, що мають значення для справи, постановив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, За таких обставин ухвалене судове рішення не відповідає вимогам\~\~\~\~ст. 213 ЦПК України\~щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу\~ст. 309 ЦПК України\~є підставою для скасування ухваленого судового рішення в оскаржуваній частині із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову. Судовим розглядом встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON]А 17 листопада 2005 року. було укладено Договір кредиту № 840/1-27/16/3/5-190, згідно умов якого Позивач надав відповідачу [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 14700 доларів США, зі сплатою 13,25 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10 листопада 2020 року, на умовах визначених Договором кредиту. АКБСР «Укрсоцбанк» за Договором Кредиту у забезпечення виконання зобов`язань було укладено Договір Поруки № 840/5-27/16/10/5-383 від 17.11.2005 року з [PERSON] який, згідно з п. 1.1. цього договору зобов`язався відповідати перед позивачем в тому ж обсязі, що і відповідач, зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених Договором кредиту. Станом на 17.04.2015 року сума заборгованості по Договору Кредиту складає 10\~912,92 (десять тисяч девятсот дванадцять) дол. США 92 цента, що за офіційним курсом НБУ станом на 17.04.2015р. складає \~234\~766,85 (двісті тридцять чотири тисячі сімсот шістдесят шість) грн. 85 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 6\~939,55 ( шість тисяч девятсот тридцять девять) дол. США 55 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 17.04.2015р. складає \~148\~824,59 (сто сорок вісім тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 59 коп.; сума заборгованості за відсотками\~ - 3\~069,50 (три тисячі шістдесят девять) дол. США 50 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 17.04.2015р. складає 65\~827,97 (шістдесят пять тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 97 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 312,30 (триста дванадцять) грн. 30 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 591,57 (пятсот девяносто одна) грн. 57 коп.; сума заборгованості за комісіями 730,00 (сімсот тридцять) грн. 00 коп. Згідно зі ст. 526 ЦК «зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Зі збігом строку дії поруки жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Цих вимог банком враховано не було. Строків, встановлених як ч. 4 ст. 559 ЦК України, банк не дотримався. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК «якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)». Матеріали справи свідчать, що позивач користався своїм правом дострокового стягнення суми заборгованості з боржника, направивши 17.02.2010 року повідомлення з вимогою погашення заборгованості, тим самим змінивши кінцевий строк основного зобов»язання з 10.11.2020 року. Про зміну кінцевого строку договору також свідчить рішення Ленінського райсуду м.Харкова від 11.10.2010 року зі змісу якого вбачається, що звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості в сумі 119444 грн. 44 коп., що складається зі всієї суми заборгованості за курсом НБУ (119444,44 :7,909 =15102,34 долара США) загальна сума отриманого кредиту становила 14700 доларів США , станом на 11.02.2010 року заборгованість дорівнювала 12669,39 доларів США. З врахуванням того, що позивач з позовом звернувся до поручителя лише 7 жовтня 2015 року, тобто більше ніж через 4 роки судова колегія вважає в силу ч.4 ст.559 ЦК України поруку припиненою. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості з поручителя солідарно з боржником. З огляду на вищенаведене, рішення суду в частині задоволення позову до поручителя [PERSON] підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не переглядалось. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідач [PERSON] за подачу апеляційної скарги сплатив 1291 грн. 21 коп. судового збору , який підлягає стягненню з позивача на його користь.

Outcome: partial