Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому він просить стягнути середню заробітну плату за період роботи з 15.09.2014 року по 31.03.2015 р. в розмірі 34409,52 грн, компенсацію втрати частини середньої заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі наданому суду після уточнення розрахунку, моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн., судові витрати. В процесі розгляду справи ним були двічі збільшені позовні вимоги щодо суми стягнення. 18.05.2015 року своєю заявою [PERSON] збільшив суму середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача до 40703,97 грн. та зазначив суму 431,86 в якості компенсації втрати частини середньої заробітної плати. Розрахунок компенсації був здійснений відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року та Порядку компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого ПКМУ від 21.02.2001 року № 159. 20.05.2015 року своєю заявою [PERSON] збільшив суму компенсації до 11016,70 грн. здійснивши розрахунок такої компенсації відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці», ст.ст. 2,3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» , Постанови Кабінету Міністрів України № 1427 від 20.12.1997 року про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.05.2015 року позов [PERSON] до ТОВ «ВЕП «ВД-ПОБУТ» було задоволено частково в частині стягнення середньої заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 40703,97 грн. та компенсацію втрати частини середньої заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 431,86 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.09.2015 року вищезазначене рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.05.2015 року скасовано в частині стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати та направлено у цій частині на новий розгляд до Святошинського районного суду м. Києва. Справа в порядку автоматичного розподілу передана на розгляд судді Миколаєць І.Ю. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала. Зазначила, що погоджується з рішенням першої та Апеляційної інстанції в частині стягнення компенсації в сумі 431,86 грн. Розрахунок на суму 11016,70 вважає неправомірним та таким,що не відповідає чинному законодавству. Крім того зазначила, що на даний час позивачу виплачена заборгованість з заробітної плати та компенсація частини доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати згідно рішення суду першої інстанції. Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2015 року встановлено право позивача на отримання компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати. Предметом даного розгляду є розмір такої компенсації. В законодавстві існують дві позиції щодо нарахування такої компенсації. Перша. Згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу. Друга базується на ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» та Положенні про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427. Згідно п.3 даного положення компенсація обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівником заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін. Згідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2011 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», яка діє з метою реалізації Закону України від 19.10.2000 р. № 2050-III, така компенсація за період роботи з 01.01.1998 року по 31.12.2000 р. проводиться відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427. Припинення виплат по заробітній платі як вказує позивач розпочались з 15.09.2014 року, а тому нарахування компенсації повинно здійснюватися відповідно Постанови КМУ від 21.02.2011 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати». За даною Постановою позивачем був здійснений розрахунок, сума компенсації становить 431,86 грн. Саме в такому розмірі позивач має право на її відшкодування.

Outcome: partial