Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 березня 2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинили в травні 2016 року через різні погляди на подружнє життя. Відсутність взаєморозуміння привела до того, що між ними часто виникали сварки та скандали, які відбувалися в присутності їхньої неповнолітньої дитини, що негативно впливає на її психологічний стан. Спілкування з відповідачем перетворилося на з'ясування стосунків, в результаті вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. З огляду на викладене, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов. У судове засідання не з'явився відповідач, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, а саме у судове засідання на 14.06.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак до суду не з'явився, письмових заперечень на позовну заяву не надав. У судове засідання на 11.07.2017 р., 27.07.2017 р. відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак конверти повернулися до суду у зв'язку зі спливом терміну зберігання. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі частини другої статті 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 27 березня 2009 року зроблено відповідний запис за № 81. Прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, [PERSON] скористалась даним правом та звернулась до суду з таким позовом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка в позовній заяві вказала, що шлюбні відносини фактично припинились в травні 2016 року, з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд прийшов до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved