Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 21 вересня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , однак сімейне життя з відповідачем перестало складатись через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на спільне життя та обов`язки, у зв`язку з чим шлюбні відносини, спільне господарство та спільне проживання припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. На запит суду в порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України отримана інформація з відділу адресно-довідкової роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про те, що відповідач зареєстрована в Центральному районі м. Дніпра. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2019 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року сторонам надавався строк для примирення у три місяці, а провадження на цей час зупинялося, після чого ухвалою суду від 18 лютого 2020 року провадження у справі відновлено. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явився, уповноваживши представника адвоката Шпортько С.І., яка 18 лютого 2020 року подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав, зазначивши, що протягом наданого судом строку примирення сторін не відбулося. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, у поданій через канцелярію суду заяві позов визнала в повному обсязі та просила суд розглядати справу у її відсутності, зазначивши, що проживають окремо з позивачем з 20 жовтня 2019 року та з цього часу припинили ведення спільного господарства та подружні стосунки. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.13 ЦПК України та положення ст. ст. 200, 206 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21 вересня 2013 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №656, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, залученим до матеріалів справи в копії (а.с.10). Сторони є батьками народженої у цьому шлюбі дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.11). Сімейне життя не склалося з причин втрати взаєморозуміння, різних характерів і поглядів на взаємні права і обов`язки подружжя, через що втрачене почуття любові і поваги один до одного, у зв`язку з чим сторони проживають окремо з 20 жовтня 2019 року та з цього часу припинили ведення спільного господарства та подружні стосунки, про що відповідач зазначила в своїй заяві та що узгоджується з доводами позовної заяви про наявність вказаних обставин щонайменше на час звернення з позовною заявою, поданою 23 жовтня 2019 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов`язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім`ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв`язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу,\~суд зважає\~на особливий\~характер сімейних\~відносин та\~їх об`єктивну\~недоступність для\~оточуючих,\~при цьому,\~бере до\~уваги наявність\~у подружжя\~малолітньої дитини,\~враховує також\~її інтереси\~та зазначає\~про те,\~що задля\~охорони її\~інтересів є\~кращим проживання\~в повній\~родині,\~проте зауважує,\~що зазначені\~вище та\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~категоричне заперечення\~як позивача\~так і\~відповідача проти\~збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість прийняти визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України суд вважає за можливе залишити судовий збір на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved