Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що вони з відповідачем є співвласниками квартири [ADDRESS] та несуть спільну солідарну відповідальність за схоронність квартири та одночасно на них покладено спільний обовязок щодо проведення за власний рахунок поточного та капітального ремонту квартири, в якій зареєстровано місце проживання та оплату комунальних послуг. Проте позивачем в період з лютого 2015 року по лютий 2018 рік було здійснено оплату комунальних послуг з гарячого водопостачання та оплату спожитої електроенергії. Загальна сума здійснених платежів складає 10374,54 грн., з яких 3684,54 становить оплата за гаряче водопостачання та 6690 грн. за спожиту електроенергію. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 5178,27 грн. в якості відшкодування витрат, повязаних зі сплатою комунальних послуг з утримання квартири [ADDRESS], за період з лютого 2015 року по лютий 2018 року. Ухвалою суду від 20.04.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків надання доказів на підтвердження права власності сторін на момент звернення до суду.\~\~ Після усунення недоліків ухвалою суду від 24.05.2018 у справі вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, учасникам процесу роз'яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного\~ЦПК України. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2018 року справу передано судді Зінченко О.М.. Ухвалою суду від 19.07.2018 року прийнято справу до провадження, продовживши вирішення справи із тієї ж стадії процесу, що існувала до заміни головуючого судді Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги, щодо стягнення з неї грошових коштів в якості відшкодування витрат, повязаних зі сплатою комунальних послуг з утримання квартири, визнає в повному обсязі. Вислухавши відповідача,\~зясувавши всі\~обставини справи\~та перевіривши\~їх наданими\~сторонами доказами,\~суд вважає\~необхідним позов\~задовольнити,\~виходячи із\~наступного. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 417545 від 11.02.2013 року. Як вбачається із матеріалів справи позивачем [PERSON] в період з лютого 2015 року по лютий 2018 року було здійснено оплату комунальних послуг на загальну суму 10374,54 грн. Відповідач позов визнала та не заперечила проти стягнення грошових коштів в якості відшкодування витрат, повязаних зі сплатою комунальних послуг з утримання квартири. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~544\~ЦК України боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Відповідно до ст.\~67\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ч. 1ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається власником і обовязки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім. Відповідно до ст.162 Житлового кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно до вимог CT.322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 358\~ЦК України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до вимог с. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Таким чином, кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов'язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес). Враховуючи сукупність вказаних вище обставин та визнання позову відповідачем, що не суперечить закону і не порушує права інших осіб, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Відповідності до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved