Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила: - зобовязати відповідача публічно вибачитись за публікацію образливих та принизливих слів на адресу позивача шляхом розміщення відповідного повідомлення на сторінці у соціальній мережі Facebook; - заборонити відповідачу поширювати інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію відповідача, шляхом видалення та недопущення поширення в майбутньому публікацій відповідача за відповідними електронними адресами; - зобовязати відповідача спростувати інформацію щодо наявності у позивача особистих стосунків з підзахисним [PERSON], щодо некомпетентності відповідача як адвоката, її причетності до отримання «брудних» коштів та сепаратизму, шляхом розміщення відповідної публікації відповідачем на сторінці у соціальній мережі Facebook. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач приймає участь в якості захисника в розгляді судом резонансного кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] На судових засіданнях були присутні громадські активісти, серед яких була і відповідач. В подальшому позивачу стало відомо про те, що відповідач на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook, коментуючи судові засідання у вказаному кримінальному провадженні, розмістила ряд постів, зазначивши в них недостовірні відомості, які принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, що змусило позивача звернутись до суду за захистом. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала. Додатково пояснила суду, що ніяких недостовірних відомостей не поширювала, а висловлювала оціночні судження, тобто її міркування щодо ходу судового розгляду кримінального провадження, що має великий суспільний резонанс, на що має право як людина з активною громадською позицією. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є адвокатом. На час звернення до суду з цим позовом нею здійснювався захист громадянина [PERSON], який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 190 КК України. Кримінальне провадження розглядалося в Суворовському районному суді м. Херсона. Юридична допомога надавалась [PERSON] на досудовому розслідуванні за дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області, а в подальшому на підставі відповідної угоди про надання правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що справа набула значного суспільного резонансу, оскільки потерпілими у ній визнані волонтери, які допомагали учасникам АТО. Про її перебіг неодноразово знімалися репортажі, які транслювались на центральних і місцевих телевізійних каналах, мали місце публікації в інтернет-виданнях. Хід судових засідань активно обговорювався у соціальних мережах. Відповідно до пояснень представника позивача у звязку з тим, що позивачем здійснювався захист [PERSON], вона стала жертвою наклепів та образ. Однією з ініціаторів таких дій є [PERSON], яка не є учасником процесу але, позиціонуючи себе як громадського активіста, постійно відвідувала судові засідання, давала інтервю телеканалам і висвітлювала події на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook. Відповідно до матеріалів справи 22.03.2016 року відповідач на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook з мобільного пристрою опублікувала ряд повідомлень (постів): 1) «Цікаво, це лише в мене враження, що між адвокатом і шахраєм Золотаренко-Русавським стосунки більш ніж між клієнтом і представником? Ще одна жертва охмурітеля???»; 2) «Питання, які задає адвокат [PERSON] потерпілим від шахрая Золотаренка-Русавського, нивілюють весь волонтерський рух. Ганьба»; 3) «Питання на кшталт, чи заключали ви договір, коли передавали гроші на закупівлю броників, кевларових касок і розгрузок влітку-восени 2014 може задавати або сєпар, або бовдур, або пингвін з Антарктиди! Я розумію, що треба будувати лінію захисту і брудні гроші не пахнуть, але вам добре спиться, [PERSON]?»; 4) «Адвокат [PERSON] намагається перевести справу за статтею «Шахрайство» з кримінальної площини в сферу цивільно-правових відносин. Потерпіла сторона, а саме [PERSON], чітко і впевнено відповідає, що змушує адвоката помітно нервувати і вести себе агресивно»; 5) «Саме зараз ВТВ+, Інтер, 24-й знімають рімейк фільма «Кримінальний талант» з Золотаренко-Русавським в головній ролі. Злодій тримається впевнено і нахабно». Частина 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Згідно положень ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі. Згідно положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно із ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень (ч. 1). Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (ч. 2). Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду (ч. 3). Аналіз наведених нормативних положень дає суду підстави вважати, що Держава гарантує право кожного на захист від поширення недостовірної інформації про нього або членів його сім'ї. Інформація, яка не містить фактичних даних та в якій висловлюється критика, проводиться оцінка певних дій іншої особи, є оціночними судженнями та не є недостовірною інформацією, а тому не підлягає спростуванню. Особа, відносно якої висловлено оціночні судження, має право захищатися або шляхом використання права на відповідь у тому самому засобі інформації, або шляхом звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди, коли думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі. Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що відповідач на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook опублікувала ряд повідомлень (постів), в яких, використовуючи іронічні мовно-стилістичні засоби, висловлювала свою критику щодо дій позивача як захисника обвинуваченого без наведення жодних фактичних даних, тобто висловлювала свої оціночні судження, які не є недостовірною інформацією та не підлягають спростуванню. Висловлювання оціночних суджень є способом реалізації права на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, а тому не може бути заборонене. Законодавством визначено спеціальні способи захисту, у випадку висловлювання відносно конкретної особи оціночних суджень, якими позивач не скористалась. За наведених обставин позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed