Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

у квітні 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про поділ квартири в натурі між власниками (виділення частки), усунення перешкод в користуванні та визначення порядку користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації державного житлового фонду Державної адміністрації Московського району № [NUMBER] від 04.02.1998 р. Відповідачі також є співвласниками вказаної квартири Дана квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 39,6 кв.метрів, у тому числі перша кімната - 10,7 кв.метри, друга кімната - 18,9 кв.метри та третя кімната - 10,0 кв.метрів. Загальна площа квартири складає 58,1 кв.метрів. Також спірне житлове приміщення обладнане кухнею, площею 7,0 кв.метрів, коридором, площею 6,6 кв.метрів, вбиральнею, площею 0,8 кв.метрів, ванною кімнатою, площею 2,0 кв.метрів, лоджією, площею 1,6 кв.метрів та балконом, площею 0,9 кв.метрів. В квартирі зареєстровані сторони у справі, а також дружина [PERSON] - [PERSON] та син [PERSON], 2000 року народження. Позивач зазначає, що вона після одруження переїхала проживати у квартиру [ADDRESS]. У червні 2013 року позивач розлучилася, тому має намір проживати у спірній квартирі у житловій кімнаті, площею 10,7 кв.метрів, проте відповідач не впустив позивача у квартиру, змінивши замки на вхідних дверях. За таких підстав, позивач просила вселити її та її неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в квартиру [ADDRESS]. Зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні вказаною квартирою. Поділити квартиру в натурі шляхом виділення позивачу та її неповнолітній доньці житлову кімнату, площею 10,7 кв.метрів. Також просить визначити порядок користування квартирою, залишився у спільному користуванні місця загального користування. У березні 2016 року [PERSON] уточнила свої вимоги та просила суд зобов'язати відповідачів не чинити перешкод їй і її неповнолітній доньці [PERSON], [INFO], у користуванні квартирою [ADDRESS] та надати ключі від вхідних дверей до вказаної квартири. Вселити їх у спірну квартиру, а також визначити порядок користування зазначеною квартирою. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд задовольнити позов, зазначивши, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року, визнано за [PERSON] право власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представники в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення, зазначивши, що [PERSON] забезпечена іншим житлом за адресою: [ADDRESS]. Представник третьої особи - служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні просив прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. Вислухавши пояснення сторін у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 березня 1998 р. відділом приватизації Московської районної в м. Києві державної адміністрації. (а.с. 12 т. 1) [INFO] померла [PERSON] Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року, визнано за [PERSON] право власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. (а.с. 169 т. 1) Квартира [ADDRESS] є трикімнатною, загальною площею 58,5 кв.метрів, житловою площею 39,6 кв.метрів, складається з житлових кімнат, площею 10,7 кв.метрів, 18,9 кв.метрів та 10,0 кв.метрів, кухні, площею 7,0 кв.метрів, ванної кімнати, площею 20 кв.метрів, вбиральні, площею 0,8 кв.метрів, лоджії, площею 1, 6 кв.метрів та балкону, площею 0,9 кв.метрів, що підтверджується даними технічного паспорту на квартиру. (а.с. 13 т. 1) При цьому, житлова кімната, площею 18,9 кв.метрів є прохідною Згідно довідки № 375, виданої 28.02.2014 р. КП «ЖЕО-103 Голосіївського району», у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та його дружина [PERSON] і син [PERSON], [INFO], а також [PERSON] (а.с. 15 т. 1) Також встановлено, що з 17 червня 1995 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. (а.с. 17 т. 1) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 22 т. 1) Неповнолітня [PERSON], 2000 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 552 від 28.02.2014 р., виданою КП «ЖЕО-109». Дана двокімнатна квартира, загальною площею 54,80 кв.метрів, житловою площею 29,70 кв.метрів, належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 травня 2000 року Шостою київською державною нотаріальною конторою. (а.с. 99 т. 1) У судовому засіданні сторони пояснили, що у квартирі [ADDRESS] проживають відповідачі [PERSON] разом своєю сім»єю (дружина та син), а також [PERSON] Позивач не користується житловою площею у вказаній квартирі, ключів від вхідних дверей не має. Звернення в суд з позовом викликано тим, що [PERSON] після розірвання шлюбу має намір разом з неповнолітньою донькою проживати у спірній квартирі, співвласником якої є позивачка, проте не має фактичного доступу до житлової площі. У зв»язку з вчиненням перешкод у користуванні спірною квартирою [PERSON] неодноразово зверталася з відповідними заявами до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Зазначене підтверджується висновком від 08.09.2014 р. ДІМ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві Мельника О.С., висновком від 19 серпня 2014 року ДІМ Голосіївського РУ Нежевело Є.І., висновком від 20.08.2014 р. ДІМ Голосіївського РУ Коренюка В.В. та висновком від 29.8.2014 р. ДІМ Голосіївського РУ Мельника О.С., зі змісту яких вбачається, що в Голосіївське РУ неодноразово зверталася [PERSON] з приводу того, що її брат [PERSON] не впускає її в квартиру [ADDRESS], де вона зареєстрована. Враховуючи неодноразові звернення позивача до правоохоронних органів та з позовом до суду, вбачається доведеним наявність у неї перешкод у користуванні спірною квартирою з боку відповідачів. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1, 3 ст. 319 ЦК України визначено, що власник полодіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Стаття 321 ЦК України містить положення про те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. За таких обставин, позивач [PERSON], як співвласник спірної квартири, на підставі положень ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном та вселення у квартиру. З огляду на наведене, позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом надання ключів від вхідних дверей до спірної квартири та вселення у спірну квартиру підлягають задоволенню. Разом з позивачем підлягає вселенню в спірну квартиру її неповнолітня донька [PERSON], 2000 року народження. Також позивач просить визначити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй житлову кімнату, площею, 10,7 кв.метрів. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Позивач просить визначити порядок користування частковою власністю у спосіб, який суперечить вимогам закону. Встановлено, що співвласниками квартири є лише позивач і відповідачі. Дружина [PERSON] - [PERSON] та їх син [PERSON], 2000 року народження, не є співвласником квартири, а відтак мають право лише на користування житлом у спірній квартирі, як члени сім'ї власника, і в їх користування не може бути виділено житло, що належить на праві власності сторонам у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечують проти надання окремої кімнати [PERSON] Житлова площа квартири складає 39,6 кв. метри, частка позивача в житловій площі складає 13,2 кв. метри. Позивач просить виділити їй в користування кімнату площею 10,7 кв. метри, що майже на 2,5 кв. метри є меншою від її частки. Разом з тим, у спірній квартирі лише дві житлові кімнати є ізольованими, житлова кімната, площею 18,9 кв.метрів, є прохідною. У такому випадку право відповідачів на користування їх часткою у спільній частковій власності буде порушено та не буде відповідати засадам змісту права власності, здійснення права власності та непорушності права власності, визначених статтями 317,319, 321 ЦК України. За таких обставин, вимоги позивача про виділ у користування сторін конкретних кімнат у квартирі не підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути на користь позивача понесені нею витрати.

Outcome: partial