Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2017 року. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин, сторони не проживають однією сімєю. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд про задоволення своїх позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи, після розірвання шлюбу просить повернути дошлюбне прізвище «Шолтоян». Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 28, 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2017 року (свідоцтво про шлюб серії 1-ФП № 133783, видане Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 25.01.2017 р.) Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини серії І-ФП № 271912. Подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін, про що стверджує позивач та не заперечується відповідачем. Сторони не проживають однією сімєю. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. У зв'язку із тим, що позивачу ухвалою суду від 14.11.2018 р., сплату судового збору було відстрочено до ухвалення рішення по справі, тому судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у відповідност і до ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: approved