Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідач взяв у борг у позивача грошові кошти в сумі 22 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30.09.2020 становить 622 575,80 грн., про що ним власноручно було складено розписку. За умовами, вказаними у розписці, відповідач повинен був повернути взяті грошові кошти не пізніше 10 серпня 2020 року. У зазначені в розписці строки свої зобов`язання відповідач не виконав. У зв?язку із простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання та уникнення ним мирного вирішення спору, вимушений звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 622 578,80 грн., а також витрати на правничу допомогу у сумі 20 000 грн., судовий збір в розмірі 6846,16 грн. Ухвалою суду від 06.10.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.10.2020 забезпечено позов шляхом заборони відповідачу вчиняти відчуження квартири, яка належить йому на праві власності, до набрання законної сили рішенням у справі. У підготовче засідання 28.10.2020 відповідач не з?явився, у зв?язку з чим розгляд справи було відкладено на 19.11.2020. Ухвалою суду від 19.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Протокольною ухвалою від 09.12.2020 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 29.12.2020 відкладено розгляд справи за клопотаннями представника відповідача та представника третьої особи. 27.01.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зі слів [PERSON] особисто з позивачем він не знайомий та грошей не отримував. На початку серпня 2020 року тесть відповідача повідомив, що іноді позичає грошові кошти у невідомої відповідачу людини, проте, у зв?язку з тим, що несвоєчасно їх повертає, позикодавець попросив тестя знайти близьку людину, яка володіє нерухомістю з тим, щоб на нього оформити договір позики. Відповідач погодився допомогти тестю та після надіслання зразка розписки він написав розписку про отримання грошових коштів власноруч та передав тестю. Зі слів [PERSON] , він не пам?ятає, щоб розписку він писав саме позивачу по справі. Наскільки пам?ятає відповідач, він писав розписку на суму 20 000 доларів. Підпис на розписці схожий на підпис [PERSON] , проте не його. Враховуючи, що [PERSON] не підписував розписку, не погодив усіх істотних умов договору позики, такий договір не є укладеним. У розписці відсутні посилання на будь-які боргові зобов?язання. Однозначно не визначено валюту грошового зобов?язання- не зрозуміло долари якої країни визначено в розписці . Разом з відзивом було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Протокольною ухвалою суду від 01.02.2021 відкладено розгляд справи. Визнано явку відповідача обов?язковою, зобов?язано відповідача надати документи, які містять вільні зразки підпису позивача. 19.02.2021 в судове засідання відповідач не з?явився. Протокольною ухвалою суду від 19.02.2021 залишено без розгляду заяву відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи на підставі ст. 44 ЦПК України. 10.03.2021 представником відповідача подано повторне клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. 15.03.2021 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 08.04.2021. 08.04.2021 у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено, визнано обов?язковою його явку у судове засідання. 28.04.2021 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи. Оголошено перерву до 12.05.2021. У судове засідання позивач не з?явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Під час судового розгляду позивач та його представник позовну заяву підтримали із зазначених підстав. Додатково пояснили, що відповідач пояснював порушення термінів погашення боргу необхідністю продати квартиру. З вересня-жовтня 2020 року перестав виходити на зв?язок. Грошові кошти відповідачем не повернуті, відповідач ухиляється від зустрічей та спілкування, неможливо з?ясувати його місцезнаходження. У судове засідання відповідач не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності суду не подав. На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. У судовому засіданні під час судового розгляду справи третя особа та його представник пояснили що неможливо встановити правової природи укладеного договору, оскільки договір позики має містити всі необхідні реквізити. Неможливо встановити також грошову одиницю, факт передачі грошових коштів. Просили відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.08.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, відповідно до кого [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 22 000 доларів. Зобов?язується повернути грошові кошти в повному обсязі [PERSON] в строк не пізніше 10.08.2020. Вказане підтверджується копією розписки, оригінал якої наявний у позивача та був оглянутий судом у судовому засіданні (а.с. 10 т. 1). 03.09.2020 представник [PERSON] звертався до Київського ВП ГУНП у Харківській області із заявою щодо можливих неправомірних дій з боку [PERSON] . В ході розгляду матеріалу було опитано [PERSON] , який пояснив, що дійсно брав у борг у [PERSON] грошові кошти для придбання квартири, але у зв?язку з карантином виникли труднощі та на даний час вирішується питання щодо продажу квартира та повернення грошових коштів. Відповідно до довідки Київського ВП ГУНИ в Харківській області від 25.09.2020 матеріал перевірки припинено, оскільки відносини мають цивільно-правовий характер (а.с. 247, 248 т. 1). Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Аналіз викладених вище норм вказує, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Таким чином, установивши, що укладений сторонами письмовий договір позики є не лише фактом укладення договору, а й передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, суд дійшов висновку про виникнення між сторонами боргового зобов`язання. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язань за розпискою від 06.08.2020. Всупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду належних та об`єктивних доказів на підтвердження того, що гроші відповідачу не передавалися і що зміст розписки не свідчить про наявність зобов`язань відповідача перед позивачем. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про непідтвердження валюти договору, оскільки долар США є найпоширенішою валютою у світі, на початок XXI століття долар США займає перше місце у світі за об`ємами торгівлі, на нього припадає до двох третин світових національних валютних запасів. Від 40 до 60 % фінансових операцій у світі обчислюються в американських доларах. Відповідач не надав доказів на підтвердження отримання ним позики в доларах будь-якої іншої країни. Зазначені висновки підтверджуються ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2019 в справі № 524/266/19. Враховуючи викладене, суд вважає, що підлягає стягненню заборгованість відповідача за укладеним договором позики. Судом приймається розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем, оскільки відповідач не надав розрахунок, який би його повністю чи частково спростовував. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 642 575,80 грн. боргу. Представником позивача у позовній заяві подано клопотання про стягнення 20 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти стягнення таких витрат, оскільки вони не підтверджені доказами. Відповідно до ч.1, 3ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. За ч.1ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). На підтвердження понесених витрат позивачем надано копію договору, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копію розрахункової квитанції. Як вбачається з копії договору про надання правової допомоги від 12.09.2020 адвокат Строгий В.Ф. та [PERSON] уклали договір, за яким адвокат узяв на себе зобов?язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. За правову допомогу, передбачену п.п. 1.2 договору замовник сплачує адвокату винагороду, сума якої не підлягає розголошенню. Розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами у додатках до цього договору. (пункти 3.1, 4.1 договору) (а.с. 11-12 т. 1). Як вбачається з копії розрахункової квитанції серії ВС№14 [PERSON] 30.09.2020 сплачено за юридичні послуги адвоката [PERSON] 20 000 грн. (а.с. 14 т. 1). Наданими доказами не підтверджується, що кошти, сплачені за розрахунковою квитанцією стосуються оплати юридичних послуг, пов?язаних з розглядом саме цієї цивільної справи. Матеріали справи не містять відомостей про ціну договору з надання правничої допомоги у цій справі, детального опису робіт або наданих адвокатом послуг. За таких обставин, суд вважає непідтвердженими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, тому підстави для стягнення 20 000 грн. в рахунок їх відшкодування відсутні. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 6846,16 гр. за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, який був сплачений при зверненні до суду

Outcome: approved