overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У квітні 2014р. Маріупольська міська рада звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов*язати відповідачку звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,000157 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В позові зазначала, що під час проведення Відділом регулювання земельних відносин Маріупольської міської ради перевірки додержання вимог земельного законодавства, було встановлено, що відповідачка [PERSON] самовільно зайняла зазначену земельну ділянку та використовує під розміщення паркану без відповідного дозволу. Працівниками зазначеного відділу неодноразово складались відповідні акти, а саме: 12.06.2012р.; 16.07.2012р.; 30.05.2013р. та 28.03.2014р., однак вимоги припису про усунення виявлених порушень земельного законодаства відповідачкою виконані не були. Просила зобов*язати відповідачку звільнити земельну ділянку шляхом приведення у первісний стан, включаючи знос паркану, а також покласти на неї судові витрати. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі та задоволення позову. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про місце та час розгляду справи, у зв'язку з чим судом прийнято рішення розглянути справу в порядку ст. 224 ЦПК України на підставі доказів, що знаходяться у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав та на підставі наступних норм закону. Згідно ст. 116 ЗК України громадяни... набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Судом встановлений той факт, що [PERSON] користувалася земельною ділянкою, що прилягає до будинку [ADDRESS] та відноситься до земель житлової та громадської забудови площею 0,000157 га, без відповідного рішення Маріупольської міської ради. Після того, як їй був виданий припис про усунення порушень від 12.06.2012р., нею відповідні порушення усунені не були, документи на право користування оформлені не були. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а самовільно зайнята відповідачем ділянка - звільненню з приведенням у придатний для використання стан, шляхом зносу паркану, який зведений на цій ділянці. З відповідачки слід стягнути судові витрати на користь позивача в сумі 243,60 грн., сплачені ММР при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У квітні 2014 р. Миколаївська міська рада звернулася до суду з заявою про визнання відмерлою спадщини померлого [INFO] р. [PERSON] - квартири [ADDRESS]. В судове засідання представник заявника не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку заяви. Заінтересована особа свого представника або заяви з викладенням позиції до суду не направила. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні обставини. Відповідно до копії актового запису №982 від 04 березня 2013 р., складеного міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, [INFO] р. в м. Миколаєві помер [PERSON] (а.с.19). За життя [PERSON] в порядку приватизації набув право власності на квартиру [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 квітня 1998 р. (а.с.8). Відповідно до довідки ЖКП «Південь» від 08 квітня 2013 р., виписки з будинкової книги, [PERSON] був зареєстрований в даній квартирі з 1964 р. і по день смерті, на час відкриття спадщини ніхто в його квартирі зареєстрованим із ним не був (а.с.4-6). Згідно акту складеного працівниками ЖКП «Південь» 31 березня 2014 р., у квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає, квартира опечатана (а.с.9). Статтею 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно довідки із спадкового реєстру від 30 травня 2014 р., спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Отже після смерті [PERSON] спадковою масою є квартира [ADDRESS] і її в порядку передбаченому ст. 1268 ч. 3, 4, ст. 1269 ЦК України жодна особа не прийняла. Статтею 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадщина не прийнята, з часу її відкриття сплив однорічний строк, суд вважає, що є всі підстави для визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою та передачі її у власність Миколаївській міській раді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

у квітні 2014 року [PERSON] вернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заяви зазначив, що 12.03.2014 року Оболонськими районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ТОВ «Семі-Ком Київ ЛТД» та [PERSON] Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 385 361, 54 грн. та судові витрати у сумі по 1 720, 50 грн. з кожного. Заявник вважає, що рішення суду було ухвалено з порушенням ст. 74, 224 ЦПК України та п. 20 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справи у суді першої інстанції». А саме, [PERSON] отримано судову повістку про виклик його у судове засідання на 14.02.2014 року із явним запізненням - 18.02.2014 року, що не давало підстав вважати неявку в судове засідання на 12.03.2014 року повторною. Крім того, [PERSON] вважає, що при ухваленні рішення, судом не встановлено ряд обставин, які мають суттєве значення для справи. Посилаючись на зазначені обставини [PERSON] просив суд скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.03.2014 року та призначити справу до розгляду. [PERSON], в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомив. Представник ПАТ «Універсал Банк» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник ТОВ «Семі-Ком ЛТД» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦПК України Заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд визнав можливим провести розгляд заяви за відсутності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене з метою повного та всебічного з'ясування обставин, забезпечення права учасників процесу на захист прав та інтересів, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, як законна та обґрунтована. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала в шлюбі з відповідачем із 07.11.1992 р. по 23.01.2012 р. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти. Оскільки, на утримання дітей потрібні значні кошти, а відповідач не утримує своїх дітей та має мінливий дохід, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання трьох дітей у твердій грошовій в розмірі 2000,00 грн. щомісяця. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.11.1992 р. по 23.01.2012 р. (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, дана позовна заява подана до суду 02.04.2014 р. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Даючи юридичну оцінку поясненням позивача та наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач не утримує своїх дітей та не має постійного доходу, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Не підлягає задоволенню вимога про стягнення аліментів на утримання [PERSON] [INFO], оскільки, станом на день звернення до суду, вона вже досягла повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивачка, [PERSON]) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про стягнення аліментів. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 1994 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 16.04.1999 року. Оскільки, дочка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, навчається в Коледжі економіки, права та інформаційних технологій Вищого навчального закладу Університету економіки та права «КРОК» на третьому курсі денної форми навчання, позивачка звернулась з позовом до суду, відповідно до якого просить стягнути з відповідача аліменти на користь дочки [PERSON] у розмірі 500,00 грн. щомісячно до закінчення навчання дитини чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохліття. Крім того, позивачка зазначає, що відповідач інших дітей немає, має нерегулярний, але високий дохід, та нерухоме майно в м. Дніпропетровську. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15.05.2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. У судове засідання, яке відбулося 22.07.2014 року, позивачка не з'явилася, 16.06.2014 року нею подано до суду заяву, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання, яке відбулося 22.07.2014 року, повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звеpнулася до суду iз заявою пpо встановлення факту, що має юридичне значення, в якiй пpосить встановити факт, що вона являється рідною донькою [PERSON] Заяву мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина за законом. Звернувшись до Менської районної державної нотаріальної контори, їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про становлення факту родинних відносин із-за невідповідності її прізвища, яке зазначено в свідоцтві про її народження та прізвища батька. З яких причин сталася помилка заявнику не відомо. Тому заявник змушена звернутись до суду з проханням встановити факт, що вона є рідною донькою [PERSON], який помер [INFO]. Встановлення даного факту надасть заявнику можливість оформити спадщину. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просить їх задовольнити. Зацікавлена особа, нотаріус Менської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчила той факт, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] Чому трапилася відмінність у написанні їх прізвищ їй не відомо. Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матерiали справи, суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] виданого повторно 17.12.1999 року [PERSON] народився [INFO] (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого повторно 17.12.1999 року [PERSON] 15.10.1960 року уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 19.07.1979 року батьком [PERSON] записаний [PERSON] а матір'ю [PERSON] (а.с.9). 17 грудня 1999 року громадянин [PERSON] змінив прізвище на - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові [NUMBER] від 17.12.1999 року (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). За таких обставин, суд приходить до висновку, що сукупністю досліджених доказів об'єктивно підтверджується, що [PERSON], який помер [INFO] в м. Мена Менського району Чернігівської області є батьком [PERSON], [INFO]. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось. Проживають окремо з 2008 року, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просила розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що позов визнає, просить розглядати справу у її відсутність (а.с. 17). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 червня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4) та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З позовної заяви вбачається, що сторони з серпня 2008 року проживаються окремо, з того ж часу не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом та просить його задовольнити. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.09.2007 між сторонами укладено шлюб. Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Шлюбні стосунки у сторін фактично припинилися, спільного господарства вони не ведуть, на примирення не згодні. У зв'язку з цим позивач просить розірвати шлюб укладений з [PERSON] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Дослідивши матеріали справи, вислухавши суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06.09.2007 року (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе. Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою у нього не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 07 серпня 2009 року, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї. (а.с. 9) Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою у нього не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 серпня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 05 серпня 2000 року, виданим виконкомом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. (а.с. 5) Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved