Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

у квітні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з метою придбання металопластикових вікон у ФОП «[PERSON]В.», 26.10.2015 року вона уклала з останнім договір купівлі-продажу №194. В цей же день, з метою оплати вартості товару та послуг зі встановлення металопластикових вікон нею із ПАТ «Акцент-Банк» укладено кредитний споживчий договір №ABHORX158670849 про отримання кредиту у розмірі 2903,84 грн. Проте, на час подання позовної заяви відповідач ФОП [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконав. У звязку із цим, позивач просить суд розірвати договір купівлі-продажу №194, укладений 26.10.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON]; стягнути із ФОП [PERSON] на її користь 2903 грн. в рахунок відшкодування сплачених позивачем за вказаних договором грошових коштів та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Представник співвідповідача Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи. Частиною 1 ст.224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення по справі, оскільки відповідачі належним чином повідомлялися судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку: 26 жовтня 2015 між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу №194,згідно п.1.1 якого, продавець продає належні йому ПВХ конструкції, а Покупець в порядку та на умовах, визначених в даному договорі приймає та оплачує даний Товар. Загальна вартість товару складає 2903 грн. (п.1.2 ). Після підписання даного договору «ПОСТАЧАЛЬНИК» зобовязується протягом 45 робочих днів поставити Товар «ПОКУПЦЮ» (п.2.1). В той же день 26.10.2015 року між позивачкою та ПАТ « АКЦЕНТ- БАНК» було укладено кредитний договір, що складається з заяви Позичальника№ ABHORX158670849, відповідно до якого банк перерахував на рахунок ФОП [PERSON] 2903,84 грн. в рахунок виконання умов договору купівлі- продажу №194 від 26.10.2015 року. Відповідно до п.п.2,3 вказаного договору строк кредиту 12 місяців з 26.10.2015 року по 25.10.2016 року включно, процентна ставка за користування кредитом 0,12 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору,\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Ст. 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Однак, в\~порушення умов договір купівлі-продажу №194 від 26.10.2015 року, відповідач ФОП [PERSON] свої зобовязання за договором купівлі-продажу №194 від 26.10.2015 року не виконав. Позивачем надано копії квитанції про самостійну сплату боргу за кредитним договором № ABHORX158670849 від 26.10.2015 року. Відповідно до\~ч. 1 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів»\~споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно\~ст. 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач ФОП [PERSON] істотно порушила умови договору купівлі-продажу №194 від 26.10.2015 року, не виконала належним чином зобовязання за вказаним договором, а тому зазначений договір відповідно до п. 2\~ст. 651 ЦК України\~підлягає розірванню та стягненню з відповідача ФОП [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2903 грн. \~\~\~\~ Відповідно до п.5 ч.1 ст.4\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Щодо позовних вимог про стягнення з ФОП [PERSON] моральної шкоди, то суд вважає, що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог\~ст.1167 ЦК України, п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) (із послідуючими змінами) - спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Право на відшкодування моральної шкоди відповідно до п.5 ч.1\~ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~ споживачі мають, якщо шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що будь-які докази, які б слугували підставою для відшкодування моральної шкоди позивачці, відсутні. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Питання щодо судових витрат суд вирішує у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України. Згідно п.3\~ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору, то відповідно судовий збір підлягає стягненню з відповідача ФОП [PERSON] в дохід держави у розмірі 1102,40 грн. (551,20 грн. - за позовні вимоги майнового характеру та 551,20 грн. за позовні вимоги немайнового характеру.

Outcome: partial