Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У жовтні 2020 року виконавчий комітет Павлоградської міської ради звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить визнати спадщину, а саме 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що залишилася після смерті [PERSON] , відумерлою, та передати у власність територіальної громади міста Павлограда в особі Павлоградської міської ради. Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої лишилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] . З моменту смерті [PERSON] пройшло вже більше чотирьох років, спадкова справа не заводилась. У квартирі ніхто не проживає, зареєстровані особи у ній відсутні. Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року провадження у справі відкрито. 30 листопада 2020 року судом було витребувано в уповноважених органах відомості щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] , а також інформацію про наявність або відсутність актового запису про його смерть. У судове засідання представник заявника не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності, покладався на рішення суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] померла громадянка [PERSON] , [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис № 101 від 18 січня 2016 року (а.с.5). Як вбачається з довідки КП Павлоградського МБТІ від 06.08.2020 р. № 372, право власності на квартиру [ADDRESS] , яка є предметом заяви, зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 02.02.1993 р. (а.с.4). При цьому [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 254 від 22.08.2007 року (а.с.22). Згідно листа Першої павлоградської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 05.09.2020 № 3345/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після померлої [INFO] [PERSON] спадкової справи не заведено (а.с.7,8). На момент смерті [PERSON] , [INFO] , проживала за адресою: [ADDRESS] . Інших осіб з нею зареєстровано не було. Дані обставини підтверджуються Довідкою про склад сім`ї станом на 16.01.2016 року. Відповідно до 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Статтею ст. 335 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Приписами ст. 338 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно ч. 2 статті 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Вимоги ч. 3 статті 1277 ЦК України визначають, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] ніким не була прийнята, суд приходить до висновку, що існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після її смерті, відумерлою. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved