Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею та третьою особою [PERSON] право користування на житло за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача змінити договір найму на вказане житло з [PERSON] на [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] її дідусь [PERSON] уклав договір найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Позивач зареєстрована за вказаною адресою з 1978 року, відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради народних депутатів від 06.06.1978 №489. Крім позивача у вказаній квартирі зареєстрована її донька [PERSON] . Після смерті [INFO] позивача [PERSON] , 13.09.2017 дідусь знявся з реєстрації і поїхав в Росію до тітки позивача на постійне проживання. Зв`язку з ним немає, а позивач вимушена доглядати за квартирою, проводити поточний ремонт, сплачувати всі витрати на утримання квартири. До 17.10.2017 за вищевказаною адресою також була зареєстрована мати позивача [PERSON] , яка зараз мешкає в Італії і надала нотаріально завірену заяву про те, що вона не є особою, яка має право на приватизацію та не заперечує проти передачі спірної квартири у власність позивача та її доньки. Посилаючись на те, що дідусь знявся з реєстрації і переїхав в Росію, позивач звернулась до виконавчого комітету Миколаївської міської ради із заявою про зміну договору найму, проте їй було відмовлено через те, що основний наймач виписаний із зазначеної квартири 13.09.2017 та від нього немає письмової згоди на зміну договору найму і його реєстраціє є невизначеною. За такого, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав. Ухвалою Ленінського\~районного суду\~м.\~Миколаєва від\~20.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 23.06.2020 на 09:30 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача свого представника у судове засідання не направив,\~про причини\~його неявки\~не повідомив,\~про дату,\~час та\~місце судового\~розгляду повідомлявся\~належним чином,\~правом на\~подання відзиву\~на позовну\~заяву не\~скористався. Третя особа причини своєї неявки не повідомила, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, правом на подання пояснень на позовну заяву не скористалась. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи \~і оцінивши\~наявні в\~ній докази, дійшов наступного. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 21.02.1979 [PERSON] уклав договір найму житлового приміщення, та на підставі ордеру №1479 від 30.12.1977 отримав у користування та користування членів його сім`ї житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно додатку до рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської Ради народних депутатів №489 від 06.06.1978 «Про заселення 9-поверхового 144-квартирного житлового будинку по [ADDRESS] [ADDRESS] по вказаній адресі були заселені: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (нинішнє прізвище [PERSON] ), [PERSON] та позивач. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] є донькою [PERSON] , а [PERSON] його онучкою. З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 06.09.2018 №6161/з, за вищевказаною адресою зареєстровані дві особи: [PERSON] та [PERSON] . З вказаної довідки також вбачається, що [PERSON] був знятий з реєстрації 13.09.2017, [PERSON] [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . Реєстрація позивача та третьої особи за вказаною адресою також підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи №19.03.03-21/І/7686/19 та №19.03.03-21/І/7687/19 від 12.09.2019. Актами про не проживання від 01.11.2018 та 01.09.2019 засвідченими сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає, та з квітня 2018 року по вересень 2019 року не з`являвся. В 2018 році позивач звернулась до Миколаївської міської ради з заявою про зміну договору найму вищевказаної квартири. Листом виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1628/02.02.01-22/02.11/14/18 від 23.07.2018 позивача було повідомлено, про відсутність підстав для зміни такого договору, оскільки нею не було надано довідку про зміну місця проживання попереднього наймача [PERSON] , та письмову згоду [PERSON] на зміну договору найму. Вищезазначений лист за своїм змістом розцінюється судом як відмова виконавчого комітету Миколаївської міської ради у задоволенні заяви позивача про зміну договору найму спірної квартири. Відповідно до заяви від 14.08.2019, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сіряковою О.В., [PERSON] підтвердила, що з 17.10.2017 не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не є особою, яка має право на приватизацію та не заперечує проти передачі вказаної квартири у власність [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Статтею 29 ЦК України\~визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За положеннями частини першої, другої статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Статтею 64 ЖК України\~визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини 1, 2\~статті 64 ЖК України). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК України). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] вселилась до спірної квартири як онучка наймача квартири\~ [PERSON] , з того часу була зареєстрована у квартирі та постійно в ній мешкала та мешкає дотепер. Будь-яких договорів під час вселення позивача щодо піднайму або тимчасовості її проживання не укладалось, особовий рахунок на квартиру не розподілявся. Реєстрація позивача у спірній квартирі свідчить про те, що вона вселилась у квартиру зі згоди інших мешканців, як член сім`ї наймача. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що на теперішній час позивач несе всі витрати на утримання спірної квартири, в тому числі витрати на оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання за позивачем права користування спірною квартирою. Щодо третьої особи в цій частині позовні вимоги зволенню не підлягають, оскільки третя особа з позовом до суду не зверталася. Що стосується позовних вимог про зобов`язання Миколаївської міської ради змінити договір найму, суд виходить з наступного. За змістом\~статті 103 ЖК України\~договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили. Відповідно до частини першої, другої статті 106 ЖК України\~повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому члену сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найма спір може вирішено у судовому порядку. Згідно частини другої\~статті 824 ЦК України, у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. Згідно положень\~статті 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В такому разі договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою. Оскільки наймач житлового приміщення був знятий з місця реєстрації з 13.09.2017, а позивач постійно проживала та вела господарство у цій квартирі з ним, бажає бути наймачем квартири за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, а інші повнолітні члени сім`ї наймача, які зареєстровані на спірній житловій площі не заперечують проти цього, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial