Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в якому просив стягнути з відповідача 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 24 квітня 2013 року перебуває з відповідачем у трудових відносинах, займає посаду диспетчера автомобільного транспорту Павлоградської автомобільної колони ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Розпорядженням директора філії «Павлоградська автобаза» №620 від 16.09.2015р. позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, а також позбавлений премії у розмірі 50% за результатами роботи вересня 2015 року за порушення, виявлене під час службової перевірки: під час нарахування заробітної плати та доплат за фактично відпрацьований час водію [PERSON] було спотворено дані в дорожніх листах, а саме час заїзду автомобіля у дорожніх листах не відповідав фактичному часу повернення автомобіля з лінії, неправильного обліку відпрацьованого часу за грудень 2014 року та січень 2015 року. Притягнення до дисциплінарної позивач вважає протиправним, оскільки під час службової перевірки не було встановлено, що порушення вчинено саме позивачем, не зазначено які саме посадові обовязки позивач виконував неналежним чином. Крім того, з моменту порушення, яке ставлять у провину позивачу, минуло більше шести місяців. Позивач зазначає, що такими діями відповідачем йому спричинена моральна шкода, оскільки неправомірне притягнення до дисциплінарної відповідальності спричинило переживання позивача, яка вимушена давати пояснення, виправдовуватися, а позбавлення премії призвело до погіршення матеріального становища. Тому просить задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Також, як на підставу вимог про відшкодування моральної шкоди позивач посилався на погіршення стану здоровя внаслідок протиправних дій відповідача щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що позивачем не доведено факт спричинення моральної шкоди саме відповідачем, не обґрунтовано її розмір. Крім того, розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності скасовано, а премію виплачено у жовтні 2015 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі розпорядження №378к від 23.04.2013р. позивач прийнята на посаду диспетчера автомобільного транспорту Павлоградської автомобільної колони філії «Павлоградська автобаза» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 24.04.2013р. /а.с.5/. Розпорядженням директора філії «Павлоградська автобаза» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 16.09.2015р. позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, а також позбавлений премії у розмірі 50% за результати роботи вересня 2015 року. У фотокопії розпорядження, наданій позивачем зазначено його номер 620. У завіреній копії, наданій відповідачем значиться номер 624. Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, причиною розбіжності стала помилка, оскільки фактично розпорядження зареєстровано під номером 624, а на самому розпорядженні помилково поставлено номер 620. Зазначені доводи представника відповідача підтверджуються випискою із журналу реєстрації розпоряджень №7/5 від 29.09.2015р., де під номером 620 зареєстровано розпорядження про проведення тренування, а під номером 624 зареєстровано розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності та позбавлення премій. Розпорядженням директора філії «Павлоградська автобаза» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 26 жовтня 2015 року було скасовано розпорядження «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та позбавлення премій» від 16.09.2015 р. На підставі зазначеного розпорядження було доплачено премію за результатами роботи за вересень 2015 року, в тому числі і позивачу. Із зазначеним розпорядженням позивач ознайомлена 30 жовтня 2015 року. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до вимог ч.1 ст.237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Згідно зі ст. ст. 11, 58 - 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем у встановленому законом порядку не доведено факт наявності моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних йому відповідачем, а також не доведено факт спричинення моральних переживань, порушення нормальних життєвих зв'язків, настання негативних наслідків. Посилання позивача на погіршення стану здоров'я як на підставу позовних вимог суд не приймає, оскільки наявність причинного звязку між діями відповідача та погіршенням стану здоровя позивачем не доведено. Від проведення експертизи для встановлення зазначеної обставини позивач відмовився, хоча таке право йому було розяснено у судовому засіданні. Доводи про погіршення матеріального становища внаслідок позбавлення премії є необґрунтованими та не можуть бути підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки премію за результатами роботи у вересні 2015 року відповідачем було виплачено у жовтні 2015 року. Стосовно тверджень позивача про необхідність давати пояснення, суд вважає за необхідне зауважити, що у разі виявлення порушень роботодавець зобовязаний був зясувати його обставини та мав право відібрати пояснення у працівників, що не є порушенням прав останніх. Сам по собі факт скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності та виплата премії, на думку суду, є справедливою та достатньою сатисфакцією для позивача. Враховуючи, що позивачем не доведено факт наявності моральних страждань та переживань, настання негативних наслідків, а також приймаючи до уваги незначний період чинності наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності менше двох місяців, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а у задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed