Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила встановити факт її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] з жовтня 2012 року по день його смерті - [INFO] ; визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 61/100 частку будинку [ADDRESS] , що належав спадкодавцю [PERSON] , і грошові суми, що знаходяться в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Укрексимбанк». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 61/100 частини житлового будинку [ADDRESS] та депозиту на банківських рахунках в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Укрексимбанк». Спадкодавець не був її родичем, а був чоловіком її тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . З жовтня 2012 року по 21.09.2019 позивач проживала у вказаному будинку разом із [PERSON] однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, витрачали сумісно гроші. Спочатку позивач здійснювала догляд за своєю тіткою, надавала допомогу по господарству та матеріальну допомогу, зокрема, купувала їжу, ліки, сплачувала комунальні послуги за утримання житла. Після смерті тітки [PERSON] попросив її здійснювати догляд і за ним, на що вона погодилась, так як він дійсно потребував сторонньої допомоги, був особою похилого віку, інвалідом 3 групи з дитинства, а пізніше і лежачим хворим. Такий догляд за ним вона здійснювала до його смерті, а потім здійснила його поховання. Ніхто не приймав участі у покращені становища [PERSON] , не надавав йому ніякої допомоги, оскільки у подружжя [PERSON] не було ні дітей, ні родичів. Ці обставини позивач підтверджує копіями квитанції про сплату житлово-комунальних послуг, актом від 10.10.2019, складеним сусідами спадкодавця, документами про поховання спадкодавця, виданими на її ім`я. Посилаючись на те, що вчасно звернувшись до нотаріальної контори, вона не може оформити свої спадкові права на спадкове майно після смерті [PERSON] та отримала відмову нотаріуса через те, що нею не подано документів на підтвердження факту її родинних відносин з спадкодавцем або факту проживання з ним не менш як п`яти років до моменту відкриття спадщини, вимушена звернутись до суду. Відповідач правом на подачу відзиву не скористався. Друга миколаївська державна нотаріальна контора направила заяву про розгляд справи без її представника та прийняти рішення на розсуд суду. Залучена до участі у справі третя особа [PERSON] пояснила, що рішення у вказаній справі впливатиме на її права як спадкоємиці після смерті її чоловіка [PERSON] , який також вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але за життя також отримав відмову нотаріуса, так як не довів факт родинних відносин із спадкодавцем [PERSON] , а саме, що його батько був братом спадкодавця. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 21.10.2019 позовну заяву [PERSON] було залишено без руху з установленням строку дня усунення вказаних недоліків. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 15.11.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалами суду від 15.11.2019 витребувано з КП «ММБТІ» технічну документацію на житловий будинок [ADDRESS] , а з Другої Миколаївської нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.07.2020, описку в якій випалено ухвалою від 28.08.2020, залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи та витребувано з Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» інформацію щодо наявності грошових коштів на банківському рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] . Ухвалою суду від 23.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Протокольно ухвалою суду від 29.04.2021 судом поновлено судовий розгляд для вирішення питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , який був зареєстрований за адресою спадкодавця, що встановлено з матеріалів спадкової справи, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки. Проти чого позивач та її представник заперечували та просили залучити [PERSON] до участі справі в якості третьої особи. Протокольно ухвалою суду від 29.04.2021 залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. У судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи в задоволені позовних вимог просив відмити. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили та письмових заяв з приводу спору, що розглядається, до суду не надали. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 61/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала йому на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Миколаївської міської ради від 13.02.2007 (а.с.7-11). Що стосується посилань позивача, що до складу спадщини увійшли також грошові кошти у АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Укрексимбанк», які відкриті на ім`я померлої [INFO] дружини спадкодавця - [PERSON] , суд вважає такі необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази такого. Так, згідно листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 17.09.2020 рахунків [PERSON] в банку не знайдено, а на відкритому рахунку на ім`я [PERSON] відсутній залишок коштів станом на 16.09.2020 (а.с.188). Водночас, згідно повідомлення АТ «Укрексимбанк» від 13.08.2020 [PERSON] не мав рахунків у вказаному банку, а на рахунку [PERSON] існує залишок коштів у розмірі 90000,26 грн. станом на 13.08.2020 (а.с.181). Проте в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що [PERSON] , як чоловік померлої [PERSON] , який був зареєстрований з нею за однією адресою та за статтею 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після її смерті [INFO] , був єдиним спадкоємцем першої черги та, що [PERSON] за життя не залишила заповіту на іншу особу. Оскільки доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що грошові кошти у розмірі 90000,26 грн., що знаходяться в АТ «Укрексимбанк» на рахунку [PERSON] увійшли до складу спадщини після смерті [PERSON] . Згідно даних з спадкового реєстру від 26.07.2019 [PERSON] залишив заповіт від 23.07.1974, згідно якого зробив розпорядження на належні йому 23/100 частини домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] , на користь своєї дружини [PERSON] (а.с.99-102, 147). Згідно частини другої статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Отже, оскільки [PERSON] померла [INFO] , тобто до смерті спадкодавця [PERSON] , вона не прийняла спадщину після його смерті, а тому спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Судом встановлено, що за заявою [PERSON] від 22.07.2019 державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу №257/2019 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.136,137). Крім неї, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся [PERSON] , який зазначив, що спадкодавець є його дядьком (а.с.163). Згідно наявної в матеріалах спадкової справи відповіді Департаменту з надання адміністративних послуг на запит нотаріуса, з померлим [INFO] на день його смерті в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.155). Постановою про відмову у вчиненні нотаріально дії від 27.09.2019 державний нотаріус Другої миколаївської державної нотаріальної контори Авраменко С.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі статті 1264 ЦК України після смерті [PERSON] , оскільки нею не було подано документів, які б підтверджували її родинні відносини зі спадкодавцем, та що вона є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом (а.с.20). Постановою про відмову у вчиненні нотаріально дії від 24.09.2019 Другої миколаївської державної нотаріальної контори Авраменко С.В. також відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку після смерті [PERSON] , оскільки ним не надано документів, які підтверджували його родинні відносини зі спадкодавцем, зокрема, що [PERSON] був його рідним дядьком (а.с.99-102). За життя [PERSON] звертався до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, проте ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.12.2019 у справі № 490/9164/19 заяву [PERSON] залишено без розгляду (а.с.108). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 109). Згідно положень статті 1258 ЦК України спадкування відбувається в порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Застосування наведеної норми права вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Частиною третьою статті 1266 ЦК України встановлено, що племінники спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини за правом представлення. Згідно статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Суд, згідно положень статті 315 ЦПК України розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі, проживання однією сім`єю. чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з положеннями частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно акту про проживання від 10.10.2019, складеного сусідами [PERSON] та [PERSON] позивач проживає в будинку [ADDRESS] з 2012 року, в будинку присутні її особисті речі, спальне ліжко, інші ознаки, що вказують на її фактичне проживання за вказаною адресою (а.с.22). Судом встановлено, що за час спільного проживання однією сім`єю [PERSON] сплачувала комунальні послуги за будинок, де проживала тривалий час разом із [PERSON] , опікувалася останнім, який через низку хронічних захворювань та інвалідність знаходився в тяжкому фізичному стані, у зв`язку з чим, позивач надавала йому матеріальну та іншу допомогу, що підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дослідженими у справі письмовими доказами (актом обстеження від 11.09.2019, актом зняття контрольних показників від 11.09.2019, квитанціями на оплату комунальних послуг за 2019 рік). Так, допитані в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, пояснила, що вперше побачила позивача як вона вбирала подвір`я померлих [PERSON] восени 2012 року. Потім бачила позивача частіше, вона часто заходила до [PERSON] для надання їм допомоги. Часто спілкувалася з нею. На похоронах [PERSON] була позивач [PERSON] , яка і займалася його похованням. Про родичів [PERSON] та [PERSON] нічого не знаю, нікого крім позивача біля них не бачила. [PERSON] востаннє бачила в 2015 році, коли хоронила свою матір. Після того в дворі більше його не бачила та [PERSON] повідомила, що він лежачий. У 2018 році заходила до нього приносила пресу. Позивач постійно проживала з [PERSON] та їх доглядала. [PERSON] отримував пенсію, а [PERSON] робила необхідні покупки, піклувалася про нього, викликала швидку та забезпечувала йому постійний догляд. Свідок [PERSON] пояснила, що з позивачем спілкується давно. З восени 2012 вона почала проживати разом з [PERSON]. Доглядала їх подвір`я, купувала їжу, ліки, готувала їжу та займалася їх похованням. Про родичів [PERSON] нічого невідомо, на похороні вони не були. Також пояснила, що [PERSON] бачила в останнє в 2018 році, він був в лежачому стані. Такий стан в нього був і в 2017 році. Фізично він не міг себе обслуговувати. Свідок [PERSON] , сусідка [PERSON] , показала, що [PERSON] в 2012 році покликала була до себе жити племінницю [PERSON] , щоб та могла доглядати за нею та її [PERSON] . [PERSON] була лежачою, а [PERSON] інвалідом з дитинства та погану пересувався. Родичів їхніх ніколи не бачила і на похоронах їх не було. Свідок [PERSON] пояснила, що в 2012 році позивач звернулася до агенції, де вона працювала, для перекладу документів. За необхідністю приїздила додому до [PERSON] на [ADDRESS]. Тоді вдома була [PERSON] , а [PERSON] не міг ходити. Після смерті [PERSON] позивач говорила, що не може покинути [PERSON] , так той потребує допомоги, а інших родичів не має. За адресою [PERSON] по [ADDRESS] приїжала декілька раз. Відомо, що позивач там постійно проживала. Крім того, з 1963 року [PERSON] мав інвалідність 3 групи з дитинства (а.с.32). Також наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що саме [PERSON] здійснила поховання [PERSON] (а.с.25-28, 35), внаслідок чого їй була виплачена компенсація на проведення безоплатного поховання, що підтверджується листом Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 14.07.2020 № 2220/09-02-10 (а.с 118). Отже, оцінюючи показання свідків та досліджені у справі письмові докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про доведеність тих обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, а отже позов [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню. Виходячи з встановлених судом обставин не вбачається, що існують спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] . Водночас у разі доведення родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON] , який стверджував, що є племінником спадкодавця, останній буде вважатися спадкоємцем другої черги за правом представлення свого батька, який був рідним братом [PERSON] . Крім того, суду не надано належних доказів чи є [PERSON] , який згідно відповіді департаменту станом на день смерті [PERSON] , [INFO] був зареєстрованим з ним, спадкоємцем після смерті [PERSON] та до якої черги спадкування за законом він належить. Суд вважає позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] недоведеними, оскільки позивачем не надано суду беззаперечних доказів, що вона має першочергове право на спадкування перед іншими спадкоємцями, один з яких звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а інший був зареєстрованим із спадкодавцем за однією адресою згідно та міг прийняти спадщину згідно статті 1268 ЦК України. Крім того, встановлення того факту, що позивач є спадкоємцем четвертої черги на спадкування за законом після смерті [PERSON] не позбавляє [PERSON] права звернення до нотаріальної контори у зв`язку із встановленням судом такого факту. Отже за наявності перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину, пов`язаних із встановленням факту проживання позивача разом із спадкодавцем, суд вважає, що звернення до суду із позовними вимогами про визнання права власності на спадкове майно, є також передчасним. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 204/1972/18. Вимог щодо зміни черговості спадкування відповідно до статті 1259 ЦК України, як такої, що протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, позивачем не заявлялись. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із задоволенням вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки суд вважає такі доведеними, та одночасною відмовою в задоволенні вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки вважає їх недоведеними та передчасними. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1536,80 грн. (768,40 грн. х 2) у зв`язку із задоволенням позову в частині двох вимог немайнового характеру. При цьому, у зв`язку із несплатою позивачем при подачі позову в повному обсязі матеріальної вимоги (визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку майна) у розмірі 1147,40 грн. (звіт про оцінку майна а.с.49), та відмовою в задоволенні позову в цій частині, з позивача на користь держави підлягає стягненню недоплачений судовий збір у розмірі 377,40 грн. (1147,40 грн. - 770,00 грн.). Що стосується вимог про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., що позивач підтвердила договором про надання правової допомоги від 15.03.2020, підстави для такого відшкодування відсутні оскільки позивач не надала доказів детального опису наданих послуг та фактичного несення таких витрат відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України.

Outcome: partial