Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У квітні 2015 р. [PERSON] пред'явила позов до [PERSON], у якому просила стягти з останнього на її користь додаткові витрати на утримання дитини у сумі 1750 грн. 00 коп. і судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON], навчаючись за плату у вищому навчальному закладі, сама виховує та утримує її та відповідача сина [PERSON], [INFO] Так, позивач сама сплачує вартість загальнорозвиваючих занять сина у центрі «РозУмка» у сумі 200 грн. 00 коп. Для забезпечення належного рівня життя й розвитку сина [PERSON] за погодженням з відповідачем придбала дитячий куточок, на що вона витратила 10500 грн. 00 коп. [PERSON] обіцяв сплатити половину його вартості 21.03.2015 р. - на день народження сина, проте він ухиляється від виконання цієї обіцянки. Так, 20.03.2015 р. відповідач на виконання цієї обіцянки сплатив позивачеві лише 3500 грн. 00 коп. Оскаржуваним рішенням вимоги [PERSON] задоволено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і закрити провадження у справі. Доводи скарги зводяться до такого: - позивач не довела, що відповідач обіцяв їй сплатити половину вартості придбаного для сина дитячого куточка, що придбання цього куточка викликано особливими обставинами, що позивач мешкає разом з сином в однокімнатній квартирі не за місцем реєстрації та що нею фактично понесено витрати, про які йдеться, - витрати на придбання дитячого куточка для сина в розумінні ст. 185 СК України не є додатковими витратами на дитину, - вирішуючи справу, суд не взяв до уваги, що [PERSON] перебуває у скрутному матеріальному становищі. У судовому засіданні останній підтримав апеляційну скаргу, а [PERSON] просила її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що витрати позивача на придбання дитячого куточка для дитини сторін є витратами, пов'язаними з розвитком здібностей дитини, а тому в силу ст. 185 СК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина невідшкодованої відповідачем позивачеві половини цих витрат, що становить 1750 грн. 00 коп. З таким висновком не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Сторони перебували у шлюбі з 03.07.2012 р., який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова 02.06.2014 р., що набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.06.2014 р., яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до досягнення сином повноліття і на саму [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення сином трирічного віку. 23.01.2015 р. [PERSON] придбала у фізичної особи-підприємця [PERSON] дитячий куточок (рекомендований вік - 3-14 років), до складу якого входить ліжко, стіл письмовий, шафа та матрац. Це підтверджується накладною (а.с. 43) і копіями документів про право [PERSON] на зайняття підприємницькою діяльністю (а.с. 23-24). Копією довідки фізичної особи-підприємця [PERSON] від 26.03.2015 р. № 2603/1 підтверджується, що [PERSON] здійснює оплату загальнорозвиваючих занять сина у центрі «РозУмка» у сумі 200 грн. 00 коп. на місяць (а.с. 22). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Частиною 1 ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Проте витрати позивача на придбання дитячого куточка для сина сторін у сумі 10500 грн. 00 коп. є витратами для задоволення звичайних (повсякденних) потреб сина, а не витратами, що викликані особливими обставинами. Те, що відповідач обіцяв компенсувати позивачеві половину витрат, про які йдеться, в силу вищенаведеної норми права не має юридичного значення для вирішення справи. Про відшкодування вартості загальнорозвиваючих занять сина сторін у центрі «РозУмка» у прохальній частині позовної заяви не йдеться. З викладеного випливає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про відмову у задоволенні позову. У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України: - сплачений [PERSON] судовий збір за звернення до суду з позовом у сумі 243 грн. 60 коп. (квитанція на а.с. 1-2) підлягає поверненню, т.я. остання від його сплати звільнена згідно з п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України [PERSON] у зв'язку з задоволенням апеляційної скарги належить відшкодувати сплачений ним за звернення до суду з апеляційною скаргою судовий збір з державного бюджету у сумі 121 грн. 80 коп. (квитанція на а.с. 65). Враховуючи викладене,

Outcome: partial