overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом. Уточнивши позовні вимоги позивач посилався на те, що його матері на підставі ордеру, було надано квартиру [ADDRESS] на родину в складі 3-х чоловік. В спірній квартирі зареєстровані позивач та відповідач, що є братом позивача по матері. Однак, відповідач у спірній квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не має. З урахуванням викладеного, просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позивач надав суду заву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ордеру на житлове приміщення № 005755 від 19.02.2000 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради [PERSON] було надано право на заняття в порядку обміну квартиру [ADDRESS] на родину в складі 3-х чоловік. [PERSON] є рідною матір?ю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] В?ячеслава Олександровича. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 19.06.2015 року [PERSON] померла. Згідно довідки КЖЕП в спірній квартирі зареєстровані позивач та відповідач. Позивач зазначає, що відповідач не проживає за місцем реєстрації, що також підтверджується заявою сусідів. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивача, оскільки останній оплачує низку комунальних послуг (поставку гарячої та холодної води та ін.) виходячи з кількості осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, у звязку з чим несе невиправдані додаткові витрати. Відповідно до ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України особа, відсутня у жилому приміщенні понад вищезазначеного строку, в судовому порядку може бути визнана такою, що втратила право користування відповідним приміщенням. Позивач зазначає, що місце проживання відповідача йому не відомо, за місцем реєстрації відповідач не проживав. Оскільки, відповідач не проживає у спірному жилому приміщенні на протязі більше, ніж шести місяців, не виконує своїх обов'язків, що випливають з договору найму, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги є заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, 23.01.1998 року він за біржовим контрактом придбав у відповідача житловий будинок № 3 на вул. Джамбула в м. Маріуполі. Просив визнати дійсною угоду купівлі-продажу зазначеного будинку. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за біржовим контрактом № 19207 (договором купівлі-продажу), укладеним на Маріупольській універсальній товарній біржі 23.01.1998 року та зареєстрованим в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 23.01.1998 року за № 24866 [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок № 3 по вул. Джамбула в м. Маріуполі. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони яка виконала угоду визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З біржового контракту вбачається, що [PERSON] продав, а позивач купив житловий будинок № 3 на вул. Джамбула в м. Маріуполі, розрахувавшись готівкою в день укладення договору та передачі документів і таким чином повністю виконали свій обовязок за договором купівлі-продажу. Утім договір не було нотаріально оформлено, оскільки ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі не потребують нотаріального посвідчення. Саме тому біржовий контракт був прийнятий БТІ у якості правовстановлюючого документа, а за позивачем зареєстроване право приватної власності на вказаний будинок. За таких обставин позивач позбавлений можливості нотаріального оформлення угоди, позаяк для цього продавець мав би надати нотаріусу документ, який підтверджує його право власності на відчужувані частини будинку, що унеможливлюється наявністю державної реєстрації права власності на ці частини будинку за іншою особою (позивачем у цій справі). Суд, з огляду на викладене, приймаючи до уваги, що інший спосіб упорядкування позивачем прав власності не передбачений законом, а також визнання відповідачем позову, дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 14 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції в Донецькій області, за актовим записом № 130. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], на утримання якої позивач сплачує аліменти згідно рішення суду. Спільне життя сторін не склалося у звязку з різницею характерів, відсутності між ними взаєморозуміння і довіря. Шлюбні відносини припинилися з жовтня 2015 року. Позивач вказує, що збереження сімї неможливо, це суперечить їх інтересам, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], 19.09.2011 р.н яка мешкає разом з відповідачем, та знаходиться на її утриманні та вихованні, та на утримання якої позивач сплачує аліменти згідно рішення суду від 19.06.2015 року. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 22.03.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, за актовим записом № 128. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачкою. Спільне життя сторін не склалося, у звязку з різницею характерів, відсутності між ними взаєморозуміння і довіря. Шлюбні відносини припинилися з серпня 2014 року. Позивач з впевненістю зазначає, що втратив почуття взаємності та любові до відповідачки, яке відтворити вже неможливо. Будь-яких шлюбних відносин з відповідачем позивач не бажає більше підтримувати, тому ставить в позові питання про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, просить при розірванні шлюбу залишити їй прізвище «Філоненко». Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], 26.06.2007 р.н який мешкає разом з відповідачем, та знаходиться на її утриманні та вихованні. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

у жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2004 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON],[INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують з серпня 2015 року. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. Витрати по розірванню шлюбу покласти на нього. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомленою за зареєстрованим місцем проживання. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 18.08.2004 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції зроблено запис №813. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ № 113676, виданого 18.08.2004 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ №023278 від 10.04.2006 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~-шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб, укладений між сторонами, розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

у жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.02.1992 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують з 2012 року, проживають окремо. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомленою про день час розгляду справи за зареєстрованим місцем прожтивання. Частиною 1\~ст.224 ЦПК України\~визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення по справі, оскільки відповідач належним чином повідомлялася судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 29.02.1992 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що виконкомом Василівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області зроблено запис №2. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-КЕ № 308995, виданого 29.02.1992 року. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON],[INFO]. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~- шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб, укладений між сторонами, розірвати. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначає, що він знаходиться з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 1995 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачкою є неможливим. Майнового спору вони не мають, а син залишиться проживати разом з відповідачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON], просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 1995 року, шлюб був зареєстрований Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 576. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з відповідачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість за електроенергію у розмірі 1\~633 грн. 53 коп. та судовий збір в розмірі 1\~218 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що відповідачка зареєстрована за адресою: [INFO] та користується електроенергією для особистих побутових потреб і є споживачами електричної енергії. Між ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» і [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією від 12.10.2006 року № 2637058. Відповідачка зобовязувалася оплачувати надавані послуги, однак [PERSON] не сплачує кошти за спожиту електроенергію, у звязку з чим отворилася заборгованість у розмірі 1\~633 грн. 53 коп. Добровільно сплатити заборгованість відповідачка не бажає, а тому позивач вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі, в разі неявки відповідачів не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 108/26. Відповідачці було відкрито особовий рахунок № 2637058, за яким вона повинна була сплачувати комунальні послуги щомісячно. Боржниця [PERSON] систематично порушувала зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 1\~633 грн. 53 коп. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за надання послуг за електроенергію в сумі 1\~633 грн. 53 коп. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачки на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі по 1 218 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] про визнання договору страхування недійсним. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача [PERSON] послалася на наступне. 13.07.2015 року позивачем було отримано від ТОВ «Українська боргова компанія» вимогу про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу. Проте, було зясовано, що на дату скоєння ДТП, 06.02.2014 року, у відповідача страховий поліс не був оплачений. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, [PERSON] надала суду заяву про розгляд за її відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи сповіщений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 983 ЦПК України, ч. 4 ст. 18 Закону України «Про страхування», договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 998 ЦПК України, договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.01.2014 року між [PERSON] та ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АС/6885282. 06.02.2014 року у смт. Комінтернівське Одеської області, по вул. Центральна сталося ДТП, винним якого визнано [PERSON], що підтверджується постановою Комінтернівського районного суду Одеської області по справі 504/490/14-п від 05.03.2014 року. 14.02.2014 року [PERSON] сплачено страховий платіж згідно полісу № АС/6885282 від 02.01.2014 року, що підтверджується карткою рахунку 36.1.1 (а.с. 32). За таких обставин, в звязку з тим, що страховий платіж відповідачем вчасно не сплачено, станом на дату скоєння ДТП страховий платіж сплачений не був, а страховий поліс № АС/6885282 від 02.01.2014 року чинності не набрав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 979, 981, 983, 989, 998 ЦК України, ст.ст. 10, 16, 18, 21 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved