overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач зазначив, що шлюбні відносини у них не склалися через різні погляди на шлюб, сім'ю та життя, втрату сімейних і подружніх стосунків. Їх сім'я фактично розпалася, шлюбно-сімейні відносини не підтримуються, спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів, наміру на подальше перебування у шлюбі він не має. Представник позивача [PERSON] подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, проте в судове засідання вона не з'явилася, про причини неявки не повідомила, письмових заперечень на позов не подала. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд відповідно до вимог статей 224, 225 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають шлюбі, зареєстрованому 17 грудня 2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 812 (а.с. 4). Подружжя має трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочок [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. (а.с. 5, 6, 7). З позовної заяви вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння, спільних інтересів та поглядів на життя сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення... Враховуючи доводи позивача, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, суперечить його інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 23 жовтня 2004 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1561. Спільних дітей вони не мають. З часу реєстрації шлюбу їх спільне життя та сімейні відносини не склалися, а з березня 2006 р. остаточно зіпсувалися. Фактично одразу після реєстрації шлюбу вони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, внаслідок чого стали чужими один для одного. Представник позивача [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У квітні 2017р. [PERSON] звернувсь до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 25 квітня 2005 року була його рідною тіткою. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що 25.04.2005 року померла його рідна тітка [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина і він (заявник) є спадкоємцем за законом, однак не може нотаріально оформити свої спадкові права, оскільки не може довести родинні відносини з спадкодавцем. В судовому засіданні представник заявника просила заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 25 квітня 2017 року була рідною тіткою [PERSON]. Дані обставини підтверджуються: показаннями свідка [PERSON]; даними довідки виконкому Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району №385, від 24.03.2017р.; даними сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0091311 від 06.05.1996 року; даними свідоцтва про народження [PERSON]; даними свідоцтва про смерть [PERSON] Серія 1-БВ №000612 від 27.04.2005р.; даними довідки ДРАЦ від 05.04.2017 №93/15.16.6-100. Тому на підставі вищевикладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 09.03.2005 р. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає також, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Як вказує позивач, після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом із відповідачем та повністю буде перебувати на її утриманні, а спору щодо поділу майна між сторонами немає. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, до початку розгляду справи надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 09.03.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №283, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.(а.с.4). [INFO] р. народився [PERSON], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 31.12.1999 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] Позивач зазначив, що з відповідачем разом не проживають з березня 2016 р., не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначив, що стосунки з відповідачкою не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Конфлікти та непорозуміння призвели до втрати почуття любові та поваги, необхідних для подальшого сімейного життя сторін. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. Ні позивач ні відповідач в судове засідання не з'явились, 05.07.2017 р. надіслали до суду письмові заяви щодо підтримки та визнання позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як вказано у позові, 31.12.1999 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Мінського РУЮ м. Києва зареєстровано шлюб між [PERSON]. та [PERSON]., а/з № 1928 (а.с. 4). У шлюбі [INFO] р. народився [PERSON], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Як з'ясував суд, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31.12.1988 року відділом РАГСУ Салехардського міськвиконкому Тюменською області, актовий запис № 361, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя між сторонами поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, спільне господарство не ведеться та сумісне проживання припинено. Збереження сімї неможливо, і суперечить їхнім інтересам. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, суду пояснив, що шлюбно-сімейні стосунки припинено приблизно 3-4 роки тому. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 31.12.1988 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-ФР № 484047 від 31.12.1988 р. (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Альону, [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2004 року. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивач зазначила, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом із позивачем. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просила суд розірвати шлюб. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали даний позов у повному об'ємі. При цьому позивач вказала, що вже три роки не перебуває у шлюбних стосунках із відповідачем, а останній весь цей час намагався залякати її виселенням з квартири разом із дітьми. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, але при цьому жодного пояснення так і не надав, і весь час ставив запитання до головуючого щодо з'ясування обставин справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі та заслухавши пояснення сторін, встановив наступне. 23.07.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., актовий запис №756, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4). [INFO]. народились [PERSON] та [PERSON], і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5,6). Суд ясував, що сторони вже 3 роки не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2008 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали свої заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 24.09.2008 р. у відділі РАГСу Оболонського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 1101, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Як з'ясовано судом, [INFO] народився [PERSON], і батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитини, у якій зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Має малолітню дитину, батьком якої є відповідач. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу в його відсутності. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину, батьком якої є відповідач (а.с.2). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.7). Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обовязку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу її утримання не досягнуто. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обовязки з її утримання, чим порушує право на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на дитину у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, у якій зазначила, що вона має малолітню дитину, батьком якої є відповідач. Мешкають окремо. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Сторони мають малолітню дитину, батьком якої є відповідач (а.с.5). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.3). Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обовязку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу її утримання не досягнуто. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обовязки з її утримання, чим порушує право на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на дитину у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved