Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Олександрійський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що позивач та відповідач домовилися про продаж квартири у 2010 році за 3\~000 грн. 00 коп. Позивач передала відповідачу ключі, але нотаріально даний договір не оформлено. Позивач вказує, що надану відповідачу розписку про отримання грошових коштів не можна вважати договором купівлі-продажу квартири у розумінні ст. 657 ЦК України. Небажання відповідача здійснювати переоформлення права власності на квартиру позбавляє права на оформлення субсидії та, водночас, не дає можливості використовувати належну позивачеві квартиру самостійно або розпорядитися нею. Позивач просить усунути перешкоди у користуванні належною [PERSON], двокімнатною квартирою №2 з належною часткою надвірних будівель, що знаходяться на станції Морозівка 324 км (с. Комінтерн) Олександрійського району Кіровоградської області, загальною площею 45,4 м2, шляхом виселення з зазначеної квартири [PERSON] та визнання його таким, що втратив право користування квартирою. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач позовні вимоги не визнав та вказав, що він з позивачем домовилися про купівлю-продаж квартири та він сплатив кошти у розмірі 3\~000 грн. 00 коп. Позивач надала йому ключі від квартири та [PERSON] був зареєстрований у даному помешканні. Момент передачі грошей щодо купівлі-продажу квартири зафіксований у письмовій розписці, яку завіряв селищний голова. Позивач не запрошувала відповідача для нотаріального посвідчення договору, тому просить позовні вимоги залишити без задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину отримала у спадок квартиру № 2, яка знаходиться на ст. Морозівка, 324 км, Олександрійського району Кіровоградської області. Право власності зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. У квітні 2010 року між позивачем та відповідачем укладено угоду купівлі-продажу цього житлового приміщення. Відповідач розрахувався з позивачем, що підтверджується розпискою. Відповідач вселився до квартири та оформив свою реєстрацію у ній. Договір купівлі-продажу квартири досі нотаріально не посвідчено. Обставини, визнані сторонами, згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.10.2014 року [PERSON] відмовленні у задоволенні позовних вимог про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням. Дане рішення позивачем або представником позивача не оскаржено в апеляційному порядку. Однак, дані позовні вимоги полягають у усуненні перешкод у користуванні належною [PERSON], двокімнатною квартирою №2 з належною часткою надвірних будівель, що знаходяться на станції Морозівка 324 км (с. Комінтерн) Олександрійського району Кіровоградської області, загальною площею 45,4 м2, шляхом виселення з зазначеної квартири [PERSON] та визнання його таким, що втратив право користування квартирою. Суд дійшов висновку, що відповідач не створює позивачці перешкод у користуванні житлом: у спірну квартиру відповідач вселився з вільного волевиявлення позивача, спірна квартира стала постійним місцем проживання відповідача з 2010 року, у спірній квартирі відповідач зареєстрований з волі позивача. Відповідно до ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. \~ Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, позивач не довів порушення його права щодо перешкод користування квартирою, які чиняться відповідачем. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed