Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначає, що перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, проте разом не проживають та не ведуть спільного господарства з 01.10.2019 року. Від шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Вказує не те, що [PERSON] навчається на 1-му курсі Київського університету ім. Б. Грінченка на двох спеціальностях, нею сплачено 13 150 грн. за навчання за перший семестр, плата за навчання на рік складає 26 300 грн. Оскільки домовленості щодо утримання неповнолітньої доньки між ними не досягнуто, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки з 01.10.2019 року до закінчення навчання у розмірі 1/4 від його доходів та додаткові витрати у розмірі 1 000 грн. щомісячно на оплату навчання [PERSON] . У судовому засіданні позивачка просила позов задовольнити у повному обсязі з тих підстав, що у ньому викладені. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 27.08.1994 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 27.08.1994 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , який наразі є повнолітнім та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.06.2003 року (а.с. 9). 28.08.2020 року між Київським університетом ім. Б. Грінченка, [PERSON] та [PERSON] укладено договір про навчання, відповідно до п. 12 якого фінансування навчання здійснюється за рахунок фізичних (юридичних) осіб (а.с. 16-17). 28.08.2020 року між Київським університетом ім. Б. Грінченка, [PERSON] та [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця за освітньою програмою першого (бакалаврського) рівня за спеціальністю журналістика, за умовами якого загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 105 200 грн., плата за навчання вноситься щосеместру. 31.08.2020 року між Київським університетом ім. Б. Грінченка, [PERSON] та [PERSON] укладено договір про навчання за спеціалізацією інформаційна бібліотечна та архівна справа, відповідно до п. 12 якого фінансування навчання здійснюється за рахунок місцевого бюджету. Відповідно до змісту довідок Київського університету ім. Б. Грінченка від 24.09.2020 року за № 819 та 820, [PERSON] є студенткою цього навчального закладу, навчається на І курсі денної форми навчання за спеціальністю «Журналістика» та «Інформаційна, бібліотечна та архівна справа», строк навчання з 21.09.2020 року по 30.06.2024 року (а.с. 22). Згідно дублікату квитанції від 28.08.2020 року [PERSON] сплачено за 1 семестр 1 курсу навчання [PERSON] в Київському університеті ім. Б. Грінченка 13 150 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у випадку задоволення судом позову про зміну розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. При цьому, положення ст. 185 СК України щодо обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину відповідно до ст. 201 цього Кодексу не застосовуються до відносин між батьками і дітьми щодо надання їм утримання після досягнення повноліття. Враховуючи установлені обставини та указані вимоги закону, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, стягнення аліментів на утримання доньки після досягнення нею повноліття у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання у навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років та додаткових витрат на утримання доньки у розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення нею повноліття. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивачка звільнена від оплати судових витрат, то згідно зі ст.ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: partial