Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідачі доводяться йому дітьми Мати відповідачів [PERSON] 01.12.2003 року померла та відповідач до повноліття дітей виховував їх та матеріально забезпечував. На теперішній час позивачу виповнилося 75 років, він не працює, є інвалідом 2 групи, отримує пенсію 1985,68 грн. та 1000 грн. щомісячно за оренду за землі, перебуває на «Д» обліку в онкодиспансері в м.Маріуполі з 2006 року, а в 2007 році переніс операцію з приводу видалення прямої кишки. Інших джерел доходів позивач не має, але щомісячно потребує в медикаментах, вартість яких складає 1500 грн., сплачує комунальні послуги. Також через перенесену хворобу позивачу потрібне спеціальне харчування, але позивач не може його собі дозволити через відсутність грошових коштів. Відповідачка [PERSON] працює, має у власності квартиру [ADDRESS] та будинок №67 по вул.Маяковського в м.Маріуполі, який позивач в 2004 році подарував їй в надії на те, що його дочка буде доглядати за позивачем, але, отримавши будинок та зробивши в ньому ремонт, в тому числі й за гроші позивача, [PERSON] вигнала позивача, а тому йому доводиться винаймати ще й житло. Другий відповідач по справі [PERSON] також має своє житло по вул.Латишева, 18 в м.Маріуполі, працює, а тому має можливість сплачувати йому аліменти. Відповідачі матеріальної допомоги у добровільному порядку не надають, а тому просив стягнути з відповідачів аліменти на своє утримання по 1/4 частині з кожного з усіх видів їх заробітку (доходу) щомісячно. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності та письмові заперечення, відповідно до яких позов не визнала та зазначила, що позивач дійсно перебуває на «Д» обліку в онкодиспансері та інвалідом ІІ групи постійно за загальним захворюванням, але після оперативного лікування з травня 2007 року лікування не отримував, оскільки в ньому не потребує, до медичного закладу з приводу отримання лікування та обстеження не звертався. Також батько окрім пенсії, яка є значно вищою, ніж він вказує позові 3951,14 грн., має інші доходи, а саме: отримує зарплатню працюючи охоронцем та дивіденди від земельного паю. В квартирі [ADDRESS] проживає її дочка, а переоформити на неї квартиру вона не має можливості через нестачу коштів. Батько дійсно подарував їй у 2004 році 1/2 частину будинку №67 по вул.Маяковського в м.Маріуполі, а інша частина належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. В 2006 році батько захворів та вона разом із чоловіком за ним доглядала, перебувала з ним у медичному закладі весь період проходження ним лікування. Крім того, вона з 13 років заробляла гроші на своє утримання, оскільки батько не забезпечував її усім необхідним. Просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання батька. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON]. За повідомленням КЛПУ «Міський міжрайонний онкологічний диспансер м.Маріуполя» [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в онкологічному диспансері м.Маріуполя з 2006 року з діагнозом: рак прямої кишки, отримав 2 курси хіміотерапії ендолімфально, курс променевого лікування в 2 етапи, курс хіміотерапії та 12.02.2007 року виконана відсічка надлишку незведеної кишки. Лікування з приводу рака прямої кишки з 2007 року не отримував, обстежений в 2015 році. Даних за продовження хвороби немає, з 2015 року на огляд не зявлявся. Відповідно до довідки МСЕК серії ДОН № 060856, виданої Донецькою обласною медико-соціальною експертною комісією встановлено, що позивач [PERSON] має ІІ групу інвалідності довічну та йому протипоказана тяжка фізична праця, підняття важких предметів, переохолодження. Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] позивач отримує пенсію по інвалідності довічно. Як вбачається довідки № 1100 від 13.03.2017 року, виданої Управлінням ПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя, позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком за списком №1 при повному пільговому стажі, розмір якої станом на 13.03.2017 року складає 1985,68 грн. Відповідно до повідомлення від 03.05.2017 року ТОВ «Тітан» та довідки від 21.04.2017 року №96 встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Тітан» існують договірні відносини, відповідно до умов яких ТОВ «Тітан» орендує у позивача земельну ділянку площею 8,26 га та щорічно сплачу [PERSON] орендну плату. За відомостями Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції вбачається, що позивач [PERSON] в період з 01.01.2009 року по 31.12.2014 року працював та отримував заробітну плату, а також з 01.01.2009 року по 31.12.2016 року отримує від ТОВ «Тітан» орендну плату за земельний пай, зокрема в 2009 році 2128,64 грн., в 2010 році 6417,65 грн., в 2011 році 8629,41 грн., в 2012 році 6688,24 грн., в 2013 році 6908,82 грн., в 2014 році 10967,65 грн., в 2015 році 13922,15 грн., в 2016 році 18069,88 грн. Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 06.05.2017 року позивач [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS]. Щомісячна орендна плата складає 1200 грн., а також позивач сплачує плату за користування послугами КПП «Маріупольтепломережа». Також судом встановлено, що 24.04.2017 року позивач [PERSON] звертався до Іллічівського районного суду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування 1/2 частини будинку №67 по вул.Маяковського в м.Маріуполі, укладеного 17.07.2004 року між ним та відповідачкою. Рішенням від 19.09.2017 року в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. За довідкою, виданою КЛПУ «Міський міжрайонний онкологічний диспансер м.Маріуполя» 27.04.2017 року, відповідачка [PERSON] працює в КЛПУ «Міський міжрайонний онкологічний диспансер м.Маріуполя» та займає посаду старшої медичної сестри, її середня заробітна плата за період з січня 2017 року по квітень 2017 року складає 4314,27 грн. В матеріалах справи маються відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів [PERSON] та [PERSON]. Так, [PERSON] з 01.10.2016 року по 30.09.2017 року доходів не мав. [PERSON] за четверти квартал 2016 року отримала 22314,38 грн., за перший квартал 2017 року 22133,58 грн., за другий квартал 2017 року 19730,96 грн., за третій квартал 2017 року 16378,61 грн., а також у третьому кварталі 2017 року отримала дохід в сумі 160627,74 грн. від продажу (обміну) рухомості. Згідно ч. 1 ст. 202 Сімейного Кодексу України, повнолітня дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд, з урахуванням стану здоровя позивача, його матеріального положення та положення платників аліментів, вважає що відповідачі мають можливість сплачувати аліменти на утримання батька по 1/6 частині з усіх видів їх заробітку(доходу)щомісячно. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 640 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь держави.

Outcome: partial