Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] з вимогами: -визнати недійсною довіреність від 25.06.2014р. від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Есталіною Анатоліївною, яка зареєстрована в реєстрі за № 3159; -визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] укладений 16.01.2015 року між [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], та [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за №32; -визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] укладений 16.01.2015 року між [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], та [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за №36; -визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0822 га та житловий будинок з надвірними будівлями житловою площею 70,70 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтв про право на спадщину на праві власності належали земельна ділянка та будинок за адресою: [ADDRESS] Позивач вказує, що в квітні 2015 року [PERSON], маючи намір скласти заповіт на її ім'я на все належне йому майно, дізнався, що і будинок, і земельна ділянка без його відома були продані [PERSON] за договорами купівлі-продажу від 16 жовтня 2015 року, посвідченими приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. Позивач зазначає, що згідно з вказаними договорами в якості представника Продавця [PERSON] на підставі довіреності від 25.06.2015р. діяв [PERSON], проте [PERSON], як наполягає Позивач, ніколи не видавав довіреності на вчинення від його імені будь-яких правочинів щодо відчуження майна, та і взагалі не мав наміру продавати належне йому майно. При цьому Позивач звертає увагу суду на те, що 13 червня 2014 року [PERSON] виявив відсутність за місцем свого проживання паспорту, у зв'язку з чим Позивач зверталась до органів внутрішніх справ із відповідною заявою. Після виявлення факту відчуження нерухомого майна [PERSON] Позивач звернулась до правоохоронних органів, відповідні відомості були внесені до ЄРДР та розпочате досудове розслідування. В межах зазначеного розслідування була проведена судово-почеркознавча та судово-технічна експертиза, згідно з висновками якої було встановлено, що підпис від імені [PERSON] на довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Коноваловою Е.А., виконано не [PERSON], а іншою особою. Крім того, висновками експертизи встановлено також, що [PERSON] приватному нотаріусу було надано підроблену довідку за формою №3, в якій підроблені печатка та підписи посадових осіб. Позивач вказує, що приватний нотаріус під час посвідчення довіреності не переконалась, що її підписував саме [PERSON], а при посвідченні договорів купівлі-продажу нерухомого майна не витребувала від особи, яка мала довіреність [PERSON], оригінали правовстановлюючих документів, які до цього часу знаходяться у Позивача. У зв'язку зі смертю [PERSON], який за життя склав заповіт на все своє майно на користь [PERSON], Позивач просить визнати недійсними довіреність та договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, оскільки вони перешкоджають Позивачу у здійсненні права на спадкування. Окрім визнання недійсними довіреності та договорів Позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на майно, яке було без відома та волі [PERSON] відчужене на користь [PERSON] У судовому засіданні Позивач позов підтримала, просила суд його задовольнити. На уточнююче запитання суду визнала, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно [PERSON] (свідоцтва про право на спадщину на будинок та земельну ділянку) перебувають у її володінні. Відповідачі у судове засідання не з'явились, повідомлені про розгляд справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, за згоди Позивача, визнав за можливе розглядати справу у відсутність Відповідачів, оскільки їх неявка не перешкоджає вирішенню справи на підставі наявних матеріалів із постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №7-2318, виданого Дев'ятою київською державною нотаріальною конторою 06.11.2006 року, належала на праві власності земельна ділянка, площею 0,0822 га, що [ADDRESS] Крім того, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №7-2316, виданого Дев'ятою київською державною нотаріальною конторою 06.11.2006 року, належав на праві власності житловий будинок [ADDRESS] Встановлено також, що 25 червня 2014 року від імені [PERSON] приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Коноваловою Е.А. була посвідчена довіреність на ім'я [PERSON], якою останній був уповноважений серед іншого на розпорядження належним [PERSON] майном. При цьому, як вбачається зі змісту довіреності, особа [PERSON] була встановлена нотаріусом на підставі паспорта громадянина України [NUMBER], виданого Солом'янським РУГУ МВС України в м. Києві 10.08.2002р., про який [PERSON] (невісткою [PERSON]) було подано заяву в правоохоронні органи щодо його зникнення з місця проживання [PERSON] (а.с. 105-107) Встановлено, що з використанням зазначеної вище довіреності 16 січня 2015 року приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. були посвідчені два договори купівлі-продажу, згідно з якими [PERSON], діючи начебто в інтересах [PERSON], продав [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-16) З матеріалів справи вбачається, що 01 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Солом'янського РУ ГУМВС України із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, відповідно до якої злочином є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). 02 травня 2015 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015100090004235. В рамках зазначеного кримінального провадження Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮ України було проведено судово-почеркознавчу та судово-технічну експертизу № 10510/15-32/12411/15-33. Згідно з висновками експертизи підпис на нотаріально посвідченій довіреності номер НАА 449154 від імені [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., виконано не [PERSON], а іншою особою. Крім того, висновком експертизи було встановлено, що [PERSON] приватному нотаріусу було надано підроблену Форму № 3, у якій підроблено підписи та печатки посадових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 215 України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України право розпорядження майном належить власнику. Таким чином, довіреність та договори купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], укладені 16.01.2015 року від імені [PERSON], укладені з порушенням чинного законодавства за відсутності його волі на відчуження свого майна, а тому підлягають визнанню недійсними. Враховуючи викладене, після смерті [PERSON] будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] увійшли до спадкової маси і підлягають розподілу в порядку спадкування Враховуючи, що спадкоємцем за заповітом після померлого є [PERSON], саме вона має право на оформлення права спадщини на зазначене майно. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи визнання недійсними оспорюваних договорів відчуження нерухомого майна, наявність у Позивача оригіналів правовстановлюючих документів на нього та відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання права власності на будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] є передчасними і задоволенню не підлягають, оскільки Позивачем не використана загальна процедура оформлення спадкових прав. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає що підлягають стягненню з Відповідачів в рівних долях понесені Позивачем судові витрати на судового збору в розмірі 730,80.

Outcome: partial