Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

у квітні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з [PERSON] ([INFO], РНОКПП [NUMBER]) на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ 09807750) суму заборгованості у розмірі 14279 доларів США 14 центів та суму заборгованості по пені у розмірі 71264 грн 33 коп., а також судовий збір по справі у розмірі 2867 грн 05 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11335512000 від 18.04.2008 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 19200 доларів США 00 центі, а відповідач зобов'язалася повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 295 доларів 00 центів та повернути кредит не пізніше 18.04.2018, якщо тільки не застосується інший термін повернення кредиту, однак всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення для погашення суми заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 23.11.2018 подав заяву про слухання справи без її участі, просить слухати справу без її участі (а.с. 55, 56). Відповідач будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, у судове засідання не з'явилася, причини неявки суд не повідомила (а.с. 53). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 18.04.2008 між сторонами укладено договір про надання споживчого кредиту №11335512000 згідно умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 19200 доларів США 00 центів шляхом нарахування коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов'язався повертати наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 295 доларів США 00 центів та повернути кредит у повному обсязі до 18.04.2018, за користування кредитом відповідач зобов'язалася сплачувати проценти у розмірі 13,5% річних, а за користування коштами понад встановлений строк у подвійному розмірі (а.с. 5-14). У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість станом на 06.04.2017 по кредиту та процентам у розмірі 14279 доларів США 14 центів, яка складається із 9788 доларів США 92 центів заборгованість за кредитом у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 6812 доларів США 19 центів за строк з 20.12.2014 по 06.04.2017 та 4490 доларів США 22 центи заборгованість за процентами за строк з 18.09.2014 по 20.03.2017, а також суму пені у розмірі 71264 грн 33 коп., яка складається із: 42212 грн 99 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 06.04.201 по 06.04.2017 та 27951 грн 34 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 06.04.2016 по 06.04.2017 (а.с. 15-21). Згідно п. 8.1. кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань (термінів повернення кредиту та/або процентів) позичальник сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту судом простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день погашення заборгованості. Як убачається з позовної заяви, позивач просить стягнути заборгованість по відсотках в іноземній валюті - доларах США. Згідно умов кредитного договору валютою кредитування був долар США. Згідно п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»! від 30.03.2012 №5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 1 та 3 ст. 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 у справі №6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, а також ним не було спростовано вищезазначених позовних вимог позивача на підставі чого позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 2867 грн 05 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved