Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], яку уточнив 13 червня 2018 року, в якій просив виселити відповідачів з квартири [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] (надалі відповідач-1), був укладений кредитний договір № 5303754 від 21.03.2007 року, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 87 825,00 доларів США. Відповідач-1 зобов'язався використати кредит на придбання нерухомості, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, що передбачено пунктами 2.1 Кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором відповідачем-1 було передано в іпотеку позивачу квартиру [ADDRESS], про що укладений договір іпотеки № 5303764\~від 21.03.2007\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Дніпропетровського\~міського нотаріального\~округу [PERSON],\~за реєстровим\~№ 42.\~Згідно з\~умовами кредитного\~договору позивач\~належним чином\~виконав свої\~зобов'язання\~за кредитним\~договором та\~надав відповідачу-1\~кредит,\~який надається\~позичальнику для\~використання на\~розсуд позичальника,\~відповідно до\~чинного законодавства\~України.\~У свою\~чергу,\~відповідач-1\~зобов'язався\~використати кредит\~за призначенням,\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом та\~повернути Банку\~кредит частинами\~в розмірах,\~в порядку\~та в\~строки,\~визначені Кредитним\~договором,\~що передбачено\~пунктами 1.3.,\~1.4.,\~3.1.,\~3.2\~Кредитного договору.\~Згідно ст.\~3\~Кредитного договору,\~відповідач-1\~зобов'язаний\~здійснювати повернення\~кредиту та\~сплати процентів\~за користування\~суми кредиту,\~та в\~строки,\~передбачені Графіком\~повернення кредиту\~та сплати\~процентів за\~користування кредитом,\~закріпленим в\~Додатку №\~1\~до Кредитного\~договору та\~додаткової угоди\~до кредитного\~договору.\~У зв'язку\~з нездійсненням\~відповідачем-1\~у встановлені\~Кредитним договором\~та додаткової\~угоди строки\~платежів за\~кредитом та\~нарахованими процентами\~у відповідача-1\~виникла прострочена\~заборгованість за\~сумою кредиту.\~Надалі відповідач-1\~своїх зобов'язань\~за Кредитним\~договором не\~виконував,\~у зв'язку\~із чим\~позивач звернувся\~з позовом\~про стягнення\~кредитної заборгованості.\~Рішенням Жовтневого\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~04.03.2014\~року позовні\~вимоги позивача\~про стягнення\~суми кредитної\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ 5303754\~від 21.03.2007\~року задоволено.\~Після прийняття\~рішення суду\~про стягнення\~кредитної заборгованості,\~відповідач-1\~знов своїх\~зобов'язань\~за Кредитним\~договором не\~виконував,\~у зв'язку\~з чим\~позивач 29.05.2017\~року,\~користуючись своїм\~правом передбаченим\~Законом України\~«Про іпотеку»\~та іпотечним\~договором,\~використав досудовий\~метод врегулювання\~заборгованості та\~звернув стягнення\~на предмет\~іпотеки шляхом\~набуття у\~свою власність\~предмету іпотеки,\~що підтверджується\~інформаційною довідкою\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~обєктів нерухомого\~майна щодо\~обєктів нерухомого\~майна за\~№ 1263900912101\~від 29.05.2017\~року.\~Згідно з\~відомостей з\~державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно право\~власності на\~квартиру,\~загальною площею\~86,6\~кв.м.,\~житловою площею\~66,7\~кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано за позивачем. Після оформлення права власності на предмет іпотеки, позивачу стало відомо, що в ній є зареєстровані та проживають сторонні особи, без будь-яких на те правових підстав, що підтверджується довідками, в яких зазначено, що за вищевказаною адресою зареєстровано та проживають 4 особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У свою чергу, будь-якої усної чи письмової згоди на реєстрацію у предметі іпотеки позивач не надавав. На момент видачі кредиту у предметі іпотеки не було зареєстровано жодної особи. На даний час, реєстрація відповідачів у квартирі унеможливлює реалізацію позивачем свого права на власність, тобто безперешкодно володіти, користуватись та розпоряджатись майном, що належить позивачу на законних підставах. Згідно п.1.7.4. Договору іпотеки, іпотекодавець, без попереднього письмового погодження позивача, не має права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмету іпотеки. Позивач неодноразово повідомляв своїми листами про існування кредитної заборгованості, добровільне врегулювання та про ухвалення рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність. Відповідно до п. 1.4. Договору іпотеки, відповідач-1 стверджував, що предмет іпотеки не є для нього та членів його сім'ї тощо єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сім'ї достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, усі особи, які були зареєстровані після укладення Договору іпотеки, підлягають виселенню. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду з даним позовом. 26 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON], третя особа [PERSON] про припинення права власності, в якій просила скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 20706676 від 29.05.2017 року про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» на квартиру № 77 за адресою: м. Дніпро, вул. Театральна, будинок 5, загальною площею 86,6 кв.м., житловою площею 66,7 кв.м. В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що 21 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» укладено кредитний договір № 5303754, згідно якого банк надав кредит у сумі 87\~825 доларів США, що відповідно до гривні у той час складало 443\~516,25 грн. 21 березня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] придбала квартиру № 77 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Театральна, буд. 5, вартістю 554\~401 грн. 21 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» було укладено договір іпотеки № 5303764, згідно п. 1.4 якого вона передала у іпотеку нерухоме майно квартиру за адресою: [ADDRESS]. Звертає увагу, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] була придбана, у тому числі і за кошти, які належали її сину [PERSON], а отже він з початку придбання квартири мав право власності та право користування вказаною квартирою. 29 травня 2017 року державний реєстратор Філії Комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON] здійснила державну реєстрацію права власності спірного майна за [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», код ЄДРПОУ 14282829, номер запису про право власності: 20706676, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.06.2017 року № 35476820. Вважає дії щодо переоформлення права власності на спірну квартиру за [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» протиправними та такими, що вчинені з порушенням чинного законодавства. Так, реєстрація права власності на спірну квартиру вчинена в порушення положень статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказана квартира є єдиним житлом для [PERSON] та її сімї, іншого житла у них немає. [PERSON] згоди на відчуження квартири не давала. Крім того, на час переоформлення права власності на квартиру на ПАТ «ПУМБ» у вказаній квартирі проживала та була зареєстрована малолітня дитина [PERSON], [INFO], про що банк повідомлений листом від 20 січня 2017 року. Тобто своїми діями [PERSON] допустив обмеження та зменшення прав і охоронюваних законом інтересів малолітнього [PERSON] Також, 23 січня 2017 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, а саме до набрання рішенням суду по справі [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», [PERSON] про визнання договору іпотеки № 5303764 недійсним, законної сили накладено заборону будь-яким особам, у тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду тощо, вчиняти будь-які дії що повязані з державною реєстрацією речових прав на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі № 2465, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1263900912101. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року вищезазначену ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року залишено без змін. Таким чином, ПАТ «ПУМБ» на час звернення до реєстратора про реєстрацію права власності було відомо про наявність судової заборони будь-яким особам, вчиняти будь-які дії у відношенні спірної квартири. Таким чином, реєстрацію права власності здійснено з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження». Відповідно до умов договору іпотеки право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у іпотекодержателя у випадку, якщо його вимога протягом встановленого договором строку залишається без задоволення. Жодних письмових вимог на адресу позивача не надходило. У звязку з викладеним [PERSON] звертається до суду з даним зустрічним позовом. Ухвалою суду від 27 квітня 2018 року було прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON], третя особа [PERSON] про припинення права власності, та об'єднано її в одне провадження з первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON], [PERSON] про виселення (т. 1, а.с. 129). 06 червня 2018 року представником відповідача за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» було надано відзив на позовну заяву про припинення права власності, в якому зазначено, що 29.05.2017 року відповідачем по справі здійснено державну реєстрацію права власності спірного майна за ПАТ «ПУМБ» шляхом внесення запису 20706676 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.06.2017 року №35476820. [PERSON] перед укладенням договорів ознайомлена про умови, вимоги та інші правові наслідки, у випадку порушень кредитних зобовязань, про що було здійснено підпис власноручно. Банк не застосовував примусовий (судовий) спосіб захисту, а скористався позасудовим способом врегулювання відповідно до передбачених договором іпотеки застережень про задоволення вимог іпотекодержателя. Зазначила, що державна реєстрація права власності Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на квартиру № 77 за адресою: м. Дніпро, вул. Театральна, буд. 5, була здійснена законно та обґрунтовано. Вважає, що наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. У свою чергу, на виконання вимог чинного законодавства України та у передбаченому Порядком переліку документів Банком для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки було надано всі документи. В Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» йдеться про примусове звернення стягнення на майно, яке виступає предметом застави чи іпотеки в судовому порядку на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, тобто через примусове зобовязання вчинення певних дій спрямованих на відчуження майна без згоди власника. Враховуючи, що між позивачем та банком був укладений іпотечний договір, можна зробити висновок, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобовязання щодо виконання даного договору, а письмове застереження про задоволення вимог івпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі, можна розуміти як згоду іпотекодавця на врегулювання відповідних правовідносин з можливістю застосування такого позасудового врегулювання, оскільки підпис іпотекодавця в іпотечному договорі є способом його волевиявлення. Зазначене також свідчить, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не застосовується до спірних правовідносин. Ухвалою суду від 13 червня 2018 року до участі у справі в якості співвідповідачів було залучено [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління-службу у справах дітей Дніпропетровської міської ради (т. 1, а.с. 167). Представник позивача за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала та просили суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в уточненій позовній заяві. Позовні вимоги за зустрічному позовною заявою не визнала, проти зустрічного позову заперечувала та просила суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON]\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги за\~первісним позовом\~не визнала\~та просила\~суд відмовити\~позивачу за\~первісним позовом\~у задоволенні\~його позовних\~вимог в\~повному обсязі.\~Зустрічну позовну\~заяву підтримала\~та просила\~суд її\~задовольнити в\~повному обсязі\~з підстав,\~наведених у\~зустрічній позовній\~заяві.\~ Відповідачі за первісним позовом [PERSON] (третя особа за зустрічним позовом), [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Відповідач за зустрічним позовом - державний реєстратор Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Представник третьої особи за первісним позовом - Управління-служби у справах дітей Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 березня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є [PERSON] акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 5303754, відповідно до умов якого [PERSON] зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 87\~825,00 доларів США, а остання зобовязалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Строк кредиту по 21 березня 2024 року (т. 1, а.с. 5-9). Згідно п. 1.2. даного Кредитного договору № 5303754 від 21 березня 2007 року цільовим призначенням кредиту є придбання квартири [ADDRESS], загальною площею 86,6 кв.м., житловою площею 66,7 кв.м. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань перед Банком за даним Кредитним договором № 5303754, 21 березня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є [PERSON] акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», та [PERSON] був укладений Договір іпотеки № 5303764, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2469, відповідно до умов якого, [PERSON] було передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (т. 1, а.с. 46-48). Право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 травня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕК № 447124, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 21 березня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2465, реєстраційний номер майна 17984358, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 95467655 від 23 серпня 2017 року (т. 1, а.с. 29-30). 19 січня 2010 року між [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 8608131 до кредитного договору № 5303754 від 21 березня 2007 року, якою були внесені зміни до вищевказаного кредитного договору, а саме змінено «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом», всі інші умови кредитного договору залишено без змін (т. 1, а.с. 218-219). Відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним кредитним договором виконувала неналежним чином, у звязку з чим у [PERSON] виникла прострочена заборгованість за вищевказаним кредитним договором та як наслідок [PERSON] акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2014 року по справі № 201/1228/14-ц були частково задоволенні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 5303754 від 21 березня 2007 року в сумі 63 832,72 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04 березня 2014 року становить 637 842,07 грн., з яких 55 773,95 доларів США (еквівалент 557\~315,62 грн.) - заборгованість за кредитом; 4 613,01 доларів США (еквівалент 46\~095,04 грн.) - заборгованість за відсотками; 3 445,76 доларів США (еквівалент 34 431,41 грн.) - сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором. У задоволенні\~решти позовних\~вимог \~відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» у рахунок повернення судового збору - 3 654,00 грн. (т. 1, а.с. 25-26). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровській області від 13 квітня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2014 року було залишено без змін (т. 1, а.с.27-28). Після набрання законної сили рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2014 року [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 5303754 від 21 березня 2007 року так і не погасила, у звязку з чим [PERSON] акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» вирішило використати досудовий метод врегулювання спору з [PERSON] та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у власність предмету іпотеки. За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, що закріплено у частині 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку». У пункті 3.3.1 вищевказаного Договору іпотеки №5303764 від 21 березня 2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON], сторонами було обумовлено, що у випадках, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України, іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки (т. 1, а.с. 46-48). Згідно п. 4.1 вказаного Договору іпотеки іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця в таких випадках: у разі невиконання чи неналежного виконання Основного зобовязання; у разі невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання Основного зобовязання, зробленої на підставі закону, кредитного договору чи цього договору; незалежно від настання строку виконання основного зобовязання у разі смерті іпотекодавця, коли іпотекодавцем порушено свої обовязки щодо збереження та/або страхування предмету іпотеки, коли предмет іпотеки використовується іпотекодавцем не за призначенням, будь-якого порушення іпотекодавцем умов цього договору або будь-якого порушення умов кредитного договору, коли іншою особою розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом іпотекодавця та/або боржника за договором; в інших випадках, передбачених цим договором та чинним законодавством України. У пункті 4.2 вищевказаного договору іпотеки № 5303764 від 21 березня 2007 року, визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором іпотекодержателя: 1) за рішенням суду; 2) на підставі виконавчого напису нотаріуса; 3) шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно пункту 4.7.1 договору іпотеки у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому законодавством України. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року по цивільній справі № 204/219/17 у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про визнання договору іпотеки недійсним, було відмовлено. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року було залишено без змін (т. 2, а.с. 13-17). [PERSON] акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» вирішило використати досудовий метод врегулювання спору - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у свою власність предмету іпотеки, та 29 травня 2017 року звернувся до державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про державну реєстрацію за [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору іпотеки № 5303764 від 21 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2469, що підтверджується заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 1, а.с. 207) та карткою прийому заяви №88318924 від 01 червня 2017 року (т. 1, а.с. 208). На підставі наданих [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» документів 29 травня 2017 року державним реєстратором Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON] на імя Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 86,6 кв.м., житловою площею 66,7 кв.м., номер запису про право власності 20706676 від 29 травня 2017 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1263900912101, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 95467655 від 23 серпня 2017 року (т. 1, а.с. 29-30). Однак, судом встановлено, що державним реєстратором Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON] реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на імя Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» було здійснено всупереч наявній забороні вчиняти будь-які дії, що повязані з державною реєстрацією речових прав на вищезазначену квартиру. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 1 ч. 4 ст.\~24\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» відмова\~в державній\~реєстрації прав\~з підстави,\~зазначеної у\~пункті 6\~частини першої\~цієї статті,\~не застосовується\~у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Так, судом встановлено, що на момент вчинення державним реєстратором Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON] 29 травня 2017 року реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 204/219/17 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про визнання договору іпотеки недійсним, провадження у якій було відкрито ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2017 року (т. 1, а.с. 122). По зазначеній цивільній справі судом були вжиті заходи забезпечення позову. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року по справі № 204/219/17 було частково задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. До набрання рішенням суду по даній справі законної сили накладено заборону будь-яким особам, у тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду тощо, вчиняти будь-які дії, що повязані з державною реєстрацією речових прав на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2465 (т. 1, а.с. 123-124). При цьому,\~судом встановлено\~та визнавалося\~обома сторонами,\~що Публічному\~акціонерному товариству\~«Перший український\~міжнародний банк»\~було достовірно\~відомо про\~наявність заборони\~вчиняти будь-які\~дії,\~що повязані\~з державною\~реєстрацією речових\~прав на\~квартиру [ADDRESS],\~оскільки [PERSON]\~акціонерне товариство\~«Перший український\~міжнародний банк»\~було обізнано\~про наявність\~ухвали суду\~від 23\~січня 2017\~року про\~забезпечення позову\~та оскаржувало\~зазначену ухвалу\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~23\~січня 2017\~року в\~апеляційному порядку,\~за результатами\~розгляду якого\~апеляційним судом\~Дніпропетровської області\~ухвала була\~залишена без\~змін. Про обізнаність Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» щодо наявності заборони вчиняти будь-які дії, що повязані з державною реєстрацією речових прав на квартиру [ADDRESS] свідчить також те, що листом № 734/15 від 31 січня 2017 року (т. 2, а.с. 11) на адресу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» Чечелівським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було направлено для виконання та для відома постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53304427 від 31 січня 2017 року щодо виконання ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року (т. 2, а.с. 12). Крім того, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 95467655 від 23 серпня 2017 року вбачається, що на момент вчинення державним реєстратором Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON] 29 травня 2017 року реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був наявний запис про державну реєстрацію обтяжень № 20706294 від 13 березня 2017 року, внесений на підставі постанови державного виконавця Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області [PERSON] від 13 березня 2017 року (т. 1, а.с. 29-30). Отже судом встановлено, що на час вчинення 29.05.2017 року державним реєстратором [PERSON] реєстрація права власності на спірну квартиру за Позивачем, їй достовірно було відомо про наявність заборон та обтяжень щодо здійснення реєстраційних дій відносно вказаної квартири. Так само судом достовірно встановлено, що позивачу по справі також було відомо про існування зазначених заборон. Згідно вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Однак, державний реєстратор Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON] здійснила реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на імя Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» незважаючи на наявність заборони вчиняти будь-які дії, що повязані з державною реєстрацією речових прав на вказану квартиру, що є порушенням вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та є підставою для скасування такої державної реєстрації права власності. Не погодившись з рішенням державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», у вересні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про скасування запису, який постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року по справі № 804/6258/17 був задоволений. Скасовано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 29 травня 2017 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» на квартиру № 77, розташовану у м. Дніпро по вул. Театральній, буд. 5 (т. 2, а.с. 2-3). Однак, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року було скасовано, провадження у справі № 804/6258/17 закрито (т. 2, а.с. 4-5). Підставою для прийняття вказаного судового рішення стало те, що спірні правовідносини повязані з невиконанням умов цивільно-правової угоди, а вказаний спір не є публічно-правовим, випливає з договірних відносин і має вирішуватись в порядку цивільного судочинства. Крім того, на час здійснення державним реєстратором Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON] реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на імя Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» діяв Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника. Відповідно до п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії\~цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України\~«Про заставу» \~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5\~Закону України\~«Про іпотеку» ,\~якщо таке\~майно виступає\~як забезпечення\~зобовязань громадянина\~України (позичальника\~або майнового\~поручителя)\~за споживчими\~кредитами,\~наданими йому\~кредитними установами\~-\~резидентами України\~в іноземній\~валюті,\~та за\~умови,\~що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З положень п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України вбачається, що мораторієм є відстрочення виконання зобовязань, а відтак встановлений законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати таке майно та відчужувати його без згоди власника. У постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року по справі № 6-969цс16 зазначено, що оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню. Квартира [ADDRESS] підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, а її загальна площа не перевищує 140 кв.м. Крім того вказана квартира виступає як місце постійного проживання позичальника [PERSON], що підтверджується відповіддю Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 4/5-199 від 31 травня 2018 року, з якої вбачається, що відповідно до даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, за адресою: [ADDRESS], станом на 30 травня 2018 року зареєстровано 4 особи: [PERSON], [INFO] зареєстрована з 30.10.2012 року по теперішній час; [PERSON], [INFO] зареєстрований з 14.06.2013 року по теперішній час; [PERSON], [INFO] зареєстрована з 17.01.2017 року по теперішній час; [PERSON], [INFO] зареєстрований з 17.01.2017 року по теперішній час (т. 1, а.с. 162). Посилання представника Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на те, що погодивши всі умови договору іпотеки [PERSON] передбачала можливість невиконання умов кредитного договору та надала згоду на прийняття предмету іпотеки у власність в рахунок погашення боргу, а також на те, що застереження у пункті 4.8 Договору іпотеки вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є помилковими та безпідставними, оскільки не дають Публічному акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» безумовних підстав для задоволення його вимог без згоди власника нерухомого майна іпотекодавця. Крім того, заслуговують на увагу також доводи представника відповідача за первісним позовом [PERSON] про те, у квартирі [ADDRESS] на теперішній час зареєстрована неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], який був зареєстрованим у вказаній квартирі ще до звернення позивача за первісним позовом до суду з даною позовною заявою, однак [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» так і не було отримано згоди відповідного органу опіки та піклування на виселення з вищевказаної квартири неповнолітнього [PERSON] Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до переконливого висновку, що реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] на імя Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» була здійснена державним реєстратором Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON] з порушенням норм чинного законодавства України, а саме в порушення вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». При вирішенні зустрічного позову про припинення права власності підлягають застосуванню загальні приписи статей\~3,\~15,\~16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист її порушеного цивільного права. При цьому, згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За таких обставин, оскільки під час розгляду справи судом було встановлено, що реєстрація права власності на спірну квартиру на імя Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» була здійснена з порушенням норм чинного законодавства України, суд приходить до переконливого висновку, що слід скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], здійснену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON] на імя Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», номер запису про право власності 20706676 від 29 травня 2017 року, а отже позовні вимоги [PERSON] за зустрічною позовною заявою підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» щодо виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] суд виходить з наступного. Під час розгляду позовних вимог про виселення\~підлягають застосуванню як положення статті 40 Закону України «Про іпотеку» так і положення\~статті 109 ЖК УРСР. Відповідно до частини другої\~статті 109 ЖК УРСР\~громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 40\~Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення\~на передані\~в іпотеку\~житловий будинок\~чи житлове\~приміщення є\~підставою для\~виселення всіх\~мешканців,\~за винятком\~наймачів та\~членів їх\~сімей.\~Виселення проводиться\~у порядку,\~встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Однак, жодних доказів того, що [PERSON] акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки направляло [PERSON] письмову вимогу добровільно звільнити квартиру та виселитися протягом одного місяця з дня отримання вимоги, стороною позивача за первісним позовом суду не надано. 05 вересня 2016 року [PERSON] акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» направило [PERSON] вимогу (попередження стосовно ухвалення рішення [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» про прийняття предмету іпотеки у свою власність), в якій [PERSON] вимагав у [PERSON] усунути порушення зобовязань за кредитним договором, та повідомив, що у випадку невиконання вимог Банку останній буде змушений через 30 днів з моменту отримання цієї вимоги розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки (прийняття предмету іпотеки у свою власність) (т. 1, а.с. 23). Суд зауважує, що у вищезазначеній [PERSON] не вимагав від [PERSON] добровільно звільнити квартиру протягом одного місяця з дня отримання вимоги, а вимагав лише усунути порушення зобовязань за кредитним договором, повідомивши що наслідком їх невиконання буде початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки (прийняття предмету іпотеки у свою власність). Крім того, представником позивача визнавалося, що банк не направляв відповідачам вимоги про виселення, а направляв лише вимоги про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. За таких обставин слід констатувати, що [PERSON] акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» було порушено передбачений порядок для здійснення виселення мешканців квартири після звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, оскільки у даному випадку суд дійшов до висновку про задоволення зустрічного позову та скасування запису про реєстрацію права власності за ПАТ «ПУМБ», що у свою чергу повністю виключає задоволення первісного позову, суд вважає, що на теперішній час підстави для виселення відповідачів за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зі спірної квартири відсутні, а отже у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про виселення слід відмовити. Оцінюючи у сукупності усі інші доводи позивача та відповідача суд їх до уваги не бере, оскільки аргументи наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень очевидно не відносяться до предмета спору по даній справі та є явно необґрунтованими. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» слід відмовити, а позовні вимоги [PERSON] за зустрічною позовною заявою підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судом відмовлено, то понесені у звязку цим судові витрати по справі підлягають віднесенню на сторону позивача за первісним позовом - Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк». Оскільки під час розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення в повному обсязі позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом, то з відповідачів за зустрічним позовом - Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» та державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дніпропетровської області [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 грн., тобто по 352,40 грн. з кожного відповідача за зустрічним позовом. На підставі ст. 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 202, 263, 321, 575 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 33, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та

Outcome: approved