Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У квітні 2013 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом до [PERSON], в якому просила усунути відповідача від права на спадкування. В обґрунтування позову вказувала, що з 10 лютого 1990 року її мати [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб між якими не було розірвано. Разом з тим, у 2000 році відповідач покинув її матір та з 2000 по 2012 рік проживав з громадянкою [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS], де за місцем свого проживання характеризувався негативно. У 2009 році [PERSON] захворіла на рак та проходила курс лікування в Чернівецькому обласному клінічному онкологічному диспансері, де отримувала оперативне лікування, терапію та хіміотерапію. [INFO] її мати [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на усе, належне їй на праві власності нерухоме майно, зокрема й на належну їй частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], в якій з 1993 року був зареєстрований, однак з 2000 року не проживав відповідач, а також мав на праві спільної сумісної власності 1/5 частку в цій квартирі. З метою прийняття спадщини, вона як спадкоємиць померлої, а також відповідач [PERSON] прийняли спадщину й відповідно подали до нотаріальної контори у строки, визначені законом, заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців крім неї та відповідача, які б могли претендувати на отримання спадкового майна, або ж таких, які мають право на обов'язкову частку в спадщині після смерті її матері немає. У в'язку із наявністю спору між спадкоємцями, свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріусом їм не видало. Також вказувала на те, що за весь період тяжкої хвороби її матері, а саме з 2009 року по день смерті, перебуваючи у зареєстрованому із спадкодавцем шлюбі та будучи її законним чоловіком, відповідач умисно ухилявся від надання їй будь-якої як матеріальної, так і фізичної допомоги, яку вона потребувала через свій безпорадний та хворобливий стан. Зокрема, відповідач, не здійснював за нею як за тяжко хворою людиною відповідного догляду, не піклувався про неї, а також у період, коли остання перебувала на лікуванні в лікарні, жодного разу не відвідував її. Крім того, обставини ненадання відповідачем допомоги своїй законній дружині мали місце, зокрема й тоді, коли спадкодавець [PERSON] перед своєю смертю знаходилась у безпорадному та хворобливому стані, була прикута до ліжка і потребувала сторонньої допомоги, в тому числі і від відповідача, який вважав себе законним спадкоємцем, однак відвернувся від смертельно хворої дружини, не підтримував її навіть морально, хоча їх мати потребувала від відповідача допомоги та відповідно неодноразово просила у нього про таку допомогу. При цьому, відповідач не цікавився життям та перебігом хвороби матері, негативно відносився до неї, за весь період з 2009 по 2012 рік лише кілька разів приходив за місцем проживання матері, у нетверезому стані та влаштовував скандали, вимагав розлучення і сплату йому грошей. Похованням матері займалась виключно вона самостійно, відповідач ні матеріально, ні фізично участі не приймав. Посилаючись на те, що її мати [PERSON] через свою тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані та потребувала від відповідача, як свого законного чоловіка, отримання допомоги, однак останній навмисно ухилявся від її надання і таку допомогу вона отримувала лише від неї, оскільки більше у неї нікого не було, просила на підставі ст. 1224 ЦК України усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] В ході судового розгляду, відповідач [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції від 10 травня 2013 року, у зв'язку з чим суд ухвалою від 11 липня 2013 року провадження у даній справі зупинено з метою залучення до участі в справі правонаступників (спадкоємців) померлого [PERSON] В подальшому, ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 1 листопада 2013 року провадження в справі відновлено та ухвалою суду від 13 листопада 2013 року на підставі отриманих відомостей із спадкової справи, заведеної Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою № 643/2013 після смерті [PERSON] ( а.с. 106-115), до участі в справі залучено його правонаступника - [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про шлюб від 9 жовтня 2012 року є дружиною померлого [PERSON] Інших спадкоємців померлого [PERSON] немає. У судовому засіданні позивачка та її представник підтвердили викладені в позовній заяві обставини, просили позов задовольнити в повному обсязі. Залучений до участі у справі правонаступник [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], яка проживала по сусідству із померлою [PERSON], суду показала, що з померло вона була знайома з 1993 року, а також підтвердила той факт, що остання з 2009 року хворіла на онкологічне захворювання. [PERSON], який був чоловіком покійної, вона не бачила з 2000 року, оскільки останній покинув [PERSON] та пішов жити до іншої жінки. У період з 2009 по 2011 рік, вона лише один раз бачила [PERSON]., який сварився з покійною, однак з якого саме проводу їй не відомо. Також підтвердила той факт, що [PERSON] через свою хворобу перебувала у дуже хворобливому і безпорадному стані та за станом свого здоров'я потребувала постійної сторонньої допомоги, яку отримувала лише від своєї дочки, однак бажала та сподівавсь у важкі для неї хвилини на отримання допомоги та підтримки від чоловіка. Чи зверталась [PERSON] безпосередньо до свого чоловіка із проханням надати їй допомогу, вона не знає. Свідок [PERSON], яка є двоюрідною сестрою покійної [PERSON], у судовому засіданні показала, що у 2009 році у [PERSON] виявили онкологічне захворювання, проведено оперативне втручання, після якого остання перебувала у дуже важкому стані, мала сильний упадок сил, неодноразово проходила курс хіміотерапії та через свій стан здоров'я потребувала підтримки та постійної допомоги, яку отримувала лише від дочки. Підтвердила у суді і той факт, що [PERSON] з 2009 року не приходив до своєї дружини, не відвідував її, не надавав допомоги, хоча міг таку допомогу надавати, а також те, що покійна [PERSON] дійсно через свій стан здоров'я потребувала сторонньої допомоги, у тому числі й від [PERSON] як законного чоловіка, якій навіть не підтримував її морально. Свідок [PERSON], який проживав по сусідству із померлою [PERSON], підтвердив той факт, що [PERSON] дійсно з 2009 року по день смерті перебувала у дуже хворобливому стані, оскільки у неї було виявлено онкологічне захворювання, Після операцій у неї був дуже важкий стан здоров'я, через який вона, особливо перед смертю, потребувала сторонньої допомоги. При цьому, вказав, що чоловік померлої - [PERSON] до неї ніколи не приходив, не відвідував її, не надавав допомоги. Лише один раз, незадовго перед смертю [PERSON], він бачив останнього, який сварився з померлою. На його думку, померла перебувала у такому стані здоров'я, що потребувала постійної сторонньої допомоги, яку, наскільки йому відомо, їй її чоловік не надавав. Свідок [PERSON], племінник покійної, суду пояснила, що [PERSON] захворіла на рак у 2009 році, і тоді скаржилась їй на те, що [PERSON] вимагав від неї гроші, весь час сварився із нею, зокрема влітку 2011 року прийшов до неї, вчинив скандал, вимагав від неї гроші, не хотів допомагати ні матеріально, ні фізично. Навіть напередодні смерті, коли хворій було тяжко ходити та вона дуже потребувала допомоги та підтримки від близьких людей, [PERSON] їй такої допомоги не надавав, не приходив до неї та не відвідував її. Зі слів покійної, їй було відомо, що вона зверталась до [PERSON] за допомогою, однак останній маючи можливість надати їй допомогу та підтримку, ухилився від її надання. Свідок [PERSON], племінник покійної, суду пояснив, що весь 2011 рік до дня смерті [PERSON] він з позивачкою доглядали хвору, постійно були коло неї. Покійна постійно хотіла бачити коло себе рідних, у тому числі й чоловіка [PERSON] та отримувати від нього допомогу, хоча б моральну підтримку. Однак, останній до неї не приходив та не відвідував її, лише одного разу весною 2011 року прийшов по місцю проживання покійної та вчинив сварку. Він також чув як померла телефонувала до [PERSON], просила про допомогу, однак останній відмовляв у наданні їй допомоги, про що йому особисто повідомила померла. Підтвердив той факт, що покійна [PERSON] через свій хворобливий стан здоров'я перебувала у безпорадному стані, оскільки дуже важко пересувалась, лише зі сторонньою допомогою, а перед смертю була прикута до ліжка й відповідно без допомоги не обходилась. Свідок [PERSON], рідна сестра покійної, суду підтвердила той факт, що іі сестра - покійна [PERSON] з 2009 по 2011 рік важко хворіла на онкологічне захворювання, та через свій хворобливий стан здоров'я перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, оскільки самостійно себе забезпечити не мала можливості. Також їй відомо про те, що [PERSON] зверталась до [PERSON] з проханням про надання допомоги та просила про моральну підтримку, однак він відмовив їй. Допомогу померла отримувала лише від дочки [PERSON], хоча також хотіла і потребувала й підтримки чоловіка. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків, а також дослідивши подані сторонами докази на підтвердження вимог та заперечень, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно із положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до чч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, частинами 1, 4 ст. 15 СК України визначено, що сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або договором сторін. Суб'єктивний сімейний обов'язок - це міра необхідної поведінки суб'єкта сімейних правовідносин. Залежно від об'єкта сімейних правовідносин суб'єктивні сімейні права та обов'язки можуть мати майновий чи особистий немайновий характер. Для суб'єктивних сімейних обов'язків характерною ознакою є їх невідчужуваність, тобто неможливість передачі їх іншим особам. Згідно із положеннями ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Крім того, відповідно до ст. 90 СК України дружина, чоловік взаємно зобов'язані брати участь у витратах, пов'язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя. Як встановлено судом, з 10 лютого 1990 року по день смерті [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому виконкомом Костинецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області шлюбу, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб (а.с. 7). [INFO] [PERSON] померла, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції вчинено відповідний актовий запис № 1453 від 25 липня 2011 року та підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на праві власності нерухоме майно, зокрема й на частку квартири [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], що підтверджується копією заведеної після смерті [PERSON] спадкової справи № 1022/2011 (а.с. 55-73). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261 -1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] - дочка спадкодавця від першого шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8) та її чоловік спадкодавця - відповідач в справі [PERSON], які у визначений законом строк звернулись до Першої чернівецької нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що також підтверджується відомостями, які містять у копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 56-57). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Разом з тим, відповідач [PERSON], [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції від 10 травня 2013 року (а.с. 110). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому на день смерті на праві власності майно та майнові права, що також підтверджується копією заведеної Першою чернівецькою державною нотаріальною контрою спадкової справи № 643/2013 (а.с. 106-115). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON]- дружина спадкодавця (а.с. 113), яка у визначений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців [PERSON] не встановлено, що також підтверджується копією спадкової справи. Так, позивачка звертаючись до суду із позовом про усунення [PERSON] від права спадкування на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України, посилаючись на те, що останній не зважаючи на безпорадний стан смертельно хворої дружини - [PERSON], яка потребувала сторонньої допомоги, будь-якої участі в наданні їй такої допомоги, маючи як матеріальну, так і фізичну можливість надавати таку допомогу, умисно не надавав, у зв'язку з чим підлягає усуненню від спадкування. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Крім того, згідно із роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правила ч.5 ст. 1224 ЦК України стосуються всіх спадкоємців за законом, зокрема тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпораднім слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Ухилення характеризується умисною формою вини. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні справ такої категорії згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, невиконання обов'язків покладених на неї згідно закону, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи за умови отримання її від інших осіб, а також факт того, що спадкоємець мав матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадкування. Як встановлено судом, [PERSON], яка померла [INFO], будучи онкологічно хворою, через стан свого здоров'я неодноразово у період з 2009 по 2011 рік перебувала на лікуванні та потребувала сторонньої допомоги, яку отримувала від позивачки [PERSON], що підтверджується наявними в справі медичними документами та показами свідків, яким суд надає віри, оскільки вони знаходяться в об'єктивному взаємозв'язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, а також підтверджуються іншими доказами. Зокрема, відповідно до довідки Чернівецького обласного клінічного онкологічного диспансерна № 140 від 27 лютого 2013 року [PERSON] знаходилась на диспансерному обліку з грудня 2009 року по липень 2011 року з діагнозом карцинома кардіального відділу шлунку ІІІ стадія ІІ клінічна група, отримувала оперативне лікування з 2 грудня 2009 року по 30 грудня 2009 року, з 28 січня 2010 троку по 6 лютого 2010 року та з 4 березня 2010 року по 19 березня 2010 року отримувала курси хіміотерапії, а з 30 червня 2011 року по 20 липня 2011 року - курс симптоматичної терапії. Доглядала за хворою [PERSON], відповідач [PERSON] під час її знаходження у лікарні жодного разу її не відвідував та допомоги не надавав (а.с. 13, 165). Крім того, факт хвороби [PERSON] на онкологічне захворювання, а також факт постійного лікування з 2009 року по 2011 рік також підтверджується іншими медичними довідками, які містяться в матеріалах справи ( а.с. 166-177). Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] у період з 2009 року по 2011 рік постійно хворіла та в силу свого тяжкого захворювання перебувала у хворобливому та безпорадному стані й відповідно потребувала сторонньої допомоги, догляду і піклування, оскільки самостійно не мала можливості в повному обсязі забезпечити собі належні умови життя та даний факт підтверджується належними та допустими доказами, наданими позивачкою. При цьому, доводи правонаступника відповідача - [PERSON] та її представника, про те, що [PERSON] хоча і була хвора, однак не перебувала у безпорадному стані та мала можливість самостійно забезпечити собі належні умови існування, оскільки не була лежачою, самостійно пересувалась, вважає безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є неконкретними, суперечливими й спростованими в ході судового розгляду справи іншими доказами, зокрема й медичними довідками. Також встановлено, що усі витрати по похованню [PERSON] були понесені позивачкою [PERSON] (а.с..) Крім того, як встановлено судом, [PERSON], який був законним чоловіком спадкодавця, маючи змогу надавати допомогу та піклування своїй дружині, умисно ухилявся від її надання, що також підтверджується поясненнями свідків, яким суд надає віри, оскільки такі знаходяться в об'єктивному взаємозв'язку з іншими матеріалами справи, й відповідно відповідачем не спростовані. Зокрема, як зазначала [PERSON] в судовому засіданні, [PERSON] хоча і вийшов на пенсію, одна весь час працював, що свідчить про те, що він був матеріально забезпечений, тяжкими хворобами не страждав, а допомогу [PERSON] не надавав, оскільки не проживав разом із нею та фактично не підтримував шлюбних відносин. Належних та допустимих доказів в розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України про те, що [PERSON] у період з 2009 року по 2011 рік перебував у непрацездатному стані, хворів на тяжкі хвороби або ж знаходився у безпорадному стані , що позбавляло його можливості опікуватися та надавати допомогу своїй дружині, відповідачем суду не надано, як і не надано доказів про те, що [PERSON] за своїм матеріальним становищем не мав можливості надавати допомогу [PERSON] Щодо доводів [PERSON] про те, що [PERSON] не проживав разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS], що також підтверджено актами та довідками ВАТ «Металіс» (а.с. 10-12, 155- 157), й відповідно у зв'язку цим був позбавлений можливості надавати їй таку допомогу, то суд їх оцінює критично та не визнає беззаперечним доказом на спростування факту умисного ухилення [PERSON] від надання допомоги, оскільки та обставина, що подружжя [PERSON] не протягом тривало часу не проживало разом, не свідчить про відсутність обов'язку у [PERSON], як чоловіка спадкодавця, надавати їй допомогу, отримання якої вона отримуючи від своєї дочки, також потребувала і від [PERSON] Крім того, відповідачем й не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що позивачка [PERSON], спадкодавець [PERSON] за життя чинили [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою. До того ж, з копії закордонного паспортна [PERSON], наданого [PERSON] та який був залучений до матеріалів справи, не убачається того, що [PERSON] у період з 2009 по 2011 рік знаходився поза межами України й відповідно у зв'язку із своєю відсутністю був позбавлений можливості надавати допомогу своїй хворій дружині, оскільки зі змісту даного паспорта убачається, що [PERSON] за межами України перебував короткий термін, та виїжджав за межі країни у 1992, 1998, 1999 та 2012 роках й відповідно у період з 2009 по 2011 рік знаходився на території України (а.с. 152-154) Таким чином, в даному випадку, суд ураховуючи пояснення [PERSON], надані суду, а також пояснення свідків та досліджені письмові докази, вважає, що [PERSON] мав можливість і міг забезпечити належну додаткову підтримку та допомогу своїй дружині у створенні належних умов життя, однак свідомо не надавав спадкодавцеві допомоги, про яку вона його просила та потребувала й відповідно своїми діями умисно ухилявся в наданні такої допомоги. Дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини справи та надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт свідомого ухилення [PERSON] від надання допомоги своїй дружині [PERSON], яка хворіла, потребувала постійного стороннього догляду і піклування, фактично перебувала у безпорадному стані, так як знав, що його дружина через хворобливий стан здоров'я потребувала постійної підтримки, допомоги і догляду, яку фактично постійно надавала їй позивачка [PERSON] Таким чином, ураховуючи вищевказане, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані і потребувала постійної сторонньої допомоги і догляду від свого чоловіка [PERSON], за умови отримання такої допомоги від своєї дочки - позивачки [PERSON], й відповідно [PERSON] умисно ухилявся від надання такої допомоги своїй дружині, уникав свого обов'язку у забезпеченні підтримки та допомоги їй, хоча усвідомлював свій обов'язок та мав можливість його виконувати, але не вчиняв жодних дій з цього приводу. Враховуючи вищенаведені обставини справи, надаючи належну правову оцінку зібраним у справі та перевіреним в судовому засіданні доказам, суд приходить переконання, що позов [PERSON] є обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволення.

Outcome: approved