Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.10.2020 року він не маючи з відповідачем жодних договірних відносин, здійснив платіж на користь [PERSON] шляхом перерахування грошових коштів на її картковий рахунок № [NUMBER] в Приватбанку на суму 20000 грн. двома платежами : на суму 4000 грн та 16\~000 грн. Зазначає, що вказані кошти були перераховані позивачем відповідачу помилково , без належної правової підстави. Наполягає на тому , що він перерахував [PERSON] кошти у розмірі 20000 грн безпідставно. На підставі\~ст.1212 ЦК України\~просить стягнути з [PERSON] на його користь безпідставно набуті кошти у розмірі 20000 грн. Ухвалою суду від 21.10.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала , надавши пояснення аналогічні позовній заяві. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. За місцем своєї реєстрації, про що свідчать наявні у справі поштові повідомлення. Суд вважає, що відповідач [PERSON] про розгляд справи була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать матеріали справи - рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду без вручення відповідачу, з відміткою працівника поштового відділення - «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується довідкою Укрпошти, форма 20. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. \~\~\~\~ Враховуються судом і роз`яснення, наведені в\~рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Згідно з частиною 8\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Так, 05 жовтня 2020 року [PERSON] перерахував [PERSON] суму коштів 20000 грн. двома платежами : 4\~000 грн та 16000 грн., що підтверджується дублікатами квитанцій № P24AP24A641421036C15716 та № P24AP24A641686485С33536 ( а.с.8-9). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України. Предметом судового розгляду у справі є позовна вимога про стягнення безпідставно набутих грошових коштів на підставі\~ст.1212 ЦК України. Згідно положень\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття\~\~ 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від\~\~ 30 серпня 2018 року у справі № 334/2517/16-ц (провадження\~\~ № 61 29056св18). Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частин першої, другої статті\~509 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з частиною першою\~статті 177 ЦК України\~об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. У відповідності до частини 1\~статті 12 Цивільного процесуального кодексу України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів;\~участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями частин 1 та 3\~статті 83 Цивільного процесуального кодексу України\~унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За змістом\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків\~щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася та твердження про безпідставне перерахування їй [PERSON] суми коштів в розмірі 20000 грн належними доказами не спростувала. З огляду на зазначені обставини, суд вважає, відповідачем безпідставно отримано від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 грн., які відповідач [PERSON] зобов`язана повернути. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір\~в\~розмірі\~908грн.\~00\~коп. Оскільки позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в надлишковому розмірі, на його користь підлягає поверненню з державного бюджету 1362 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved