Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що раніше перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] 17 листопада 1989 року позивачка придбала житловий будинок за адресою: вул. Мічуріна, 106, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область. У цьому будинку сторони проживали до 1990 року. Після розірвання шлюбу, а саме з 1993 року відповідач [PERSON] проживає в іншому місці. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Суду пояснила, що відповідач не проживає у житловому приміщення за власною ініціативою. З моменту залишення житла до нього жодного разу не зявився, тягар утримання майна належить їй, житловий будинок придбаний за власні кошти. Просить залишити за нею понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, однак надіслав до суду заяву про визнання позову, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не зявився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає за адресою: [INFO]. За цією адресою проживає три роки. [PERSON] жодного разу не бачила за адресою: вул. Мічуріна, 106, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає за адресою: [INFO]. За цією адресою проживає з 2008 року. [PERSON] жодного разу не бачила за адресою: вул. Мічуріна, 106, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область. Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю. При розгляді справ про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням потрібно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Судом установлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: вул. Мічуріна, 106, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область згідно договору купівлі продажу від 17 листопада 1989 року, посвідченого цього ж дня державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 1740, а також у бюро технічної інвентаризації за № 1699/6 (а. с. 11, 12). У вищевказаному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано місце проживання відповідача у справі [PERSON] Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно довідки посвідченої Долинською міською радою Долинського району Кіровоградської області від 24 квітня 2017 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак за цією адресою з 2007 року не проживає (а. с. 8). Таким чином, оскільки відповідач у справі [PERSON] понад рік без поважних причин відсутній за місцем проживання, домовленостей між ним та власником житла з приводу користування житлом не виникало, зважаючи також на визнання відповідачем позову, відповідно відповідач є таким, який втратив право користування житлом, що належить позивачці. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати. У судовому засіданні позивачка просила суд залишити за нею понесені судові витрати. Беручи до уваги принцип диспозитивності у цивільному судочинстві, суд уважає залишити за позивачкою понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved