Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за постачання теплової енергії у гарячій воді, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі укладеного 01.05.2007 року між Концерном та [PERSON] . Договору № 201604 купівлі-продажу теплової елегії в гарячій воді, Концерн «МТМ» надав у належне останньому на праві власності нежитлове приміщення № 34,35 , розташоване за адресою: [ADDRESS] . Так за період з 01.10.2017 року по 30.04.2019 року Концерн відпустив у вказане вище нежитлове приміщення теплову енергію на загальну суму 29094,81 грн.. За вказаний період відповідачем не здійснено жодних оплат, а тому станом на 01.05.2019 року за ним існує заборгованість перед Концерном «МТМ» у розмірі 29094,81 грн., яку позивач просить стягнути з [PERSON] разом з 3 % річних у розмірі 796,65 грн.. інфляційних втрат у розмірі 2484,98 грн., пені у розмірі 1969,31 грн., а також судового збору у розмірі 1921,00 грн. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву тому у відповідності до ст.ст.279-281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.4 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Постановою Кабінету міністрів України №630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та Споживачем відповідного договору. Згідно ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Обов`язок Споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений Виконавцем на основі типового договору, визначений відповідно до п.1 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг. Укладення договору - це волевиявлення сторін. Позивач проводить цілий ряд дій, направлених на укладення договорів зі всіма споживачами, зокрема - публічно шляхом вивішування оголошень, направлення листів, автодозвону, таким чином повідомляючи та запрошуючи споживачів дія укладення договорів. Відповідно до п.2 ст.275 Господарського кодексу України, Закону України «Про теплопостачання» (далі Закон) № 2633-IV від 02.06.2005 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування тепловою енергією № 1198 від 03.10.2007 року, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року (далі Правила), споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем. Концерн «міські теплові мережі» діє на підставі статуту, відповідно до якого основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за № 2633-IV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актам України. В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування теплової енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплові енергію на підставі договору. Згідно п. 4 Правил користування тепловою енергією (надалі - Правила), користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють и використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладають відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Згідно п.13 Правил, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання. Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців багатоквартирного житлового будинку, у якому розташований об`єкт опалення) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, Позивач здійснював та продовжує надавати Відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості наданої теплової енергії, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] є власником нежилих приміщень 34,35 літ.А-5 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 171081155 від 20.06.019 року. Пунктом 4 Правил передбачено, що користування Споживачем тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії. Пунктом 14 Правил визначений наступний обов`язок Споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. 01.05.2007 року між Концерном «Міські теплові мережі», в особі Філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району та [PERSON] укладено Договір №201604 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, згідно Додатку №1 до якого Теплопостачальна організація відпускає теплову енергію нежилому приміщенню № 34,35 , яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та належить Боржникові на праві приватної власності. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 1.1 Договору Заявник взяв зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач взяв обов`язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами, в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору і додатками до договору, що є його невід`ємними частинами. Згідно з п.6.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідно до п.6.3. підставою для розрахунків Споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію (п. 6.4. Договору). Згідно п. 6.7. Договору Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: [ADDRESS] , документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ). За період з 01.10.2017 року по 30.04.2019 року Концерн «МТМ» відпустив у вказане вище нежитлове приміщення теплову енергію на загальну суму 29094,81 грн., що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками, надісланими на адресу Боржника та копії яких долучено до позову та не спростовано відповідачем. За вказаний період Боржник не здійснював жодних оплат, тож загальна сума його заборгованості як Споживача перед Концерном «Міські теплові мережі» складає 29094,81 грн. Боржник не з`являвся до заявника для отримання зазначених документів в порядку, визначеному Договором, тому, Заявник направляв розрахункові документи за весь спірний період в необхідній кількості примірників на адресу Боржника поштовою кореспонденцією, хоча такий обов`язок не покладається на Заявника умовами договору (докази направлення рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії на адресу Боржника додаються). Споживач, згідно п.6.7.1 Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання. В разі неотримання акту приймання-передачі,або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін встановлений 6.7.1 Договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому період (п.6.7.2 Договору). Крім того, п. 6.7.1 Договору передбачено, що Споживач зобов`язався щомісячно, у строки, визначені Договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді, а пунктом 6.7.2 договору передбачено, що акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. Протягом періоду з 01.10.2017 року по 30.04.2019 року боржник заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надав, належним чином оформлені акти приймання-передачі теплової енергії не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими Заявником до оплати у відповідні періоди. Згідно Закону України про теплопостачання, серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів (ст. 24). Відповідно Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, Споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (п. 40). Відповідно до п.3.2.6 Договору, Споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором. За вказаний період з 01.10.2017 року по 30.04.2019 року заперечень з боку Споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді на адресу Концерну «МТМ» не надходило. Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання (пункт 2 Правил). Система опалення помешкання Відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що факт надання Концерном «МТМ» у нежиле приміщення № 34,35 , яке розташоване за адресою: [ADDRESS] послуги постачання теплової енергії у гарячій воді в даному випадку є безспірним та беззаперечним та підтверджено долученими до позову письмовими доказами. Які суд вважає законними та обґрунтованими. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Вищевказаними Правилами та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору . Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на (основі ціпового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. З гідно ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 вищевказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Властивості теплової енергії зводяться до наступного: 1) теплову енергію неможливо накопичувати у значній кількості і зберігати: 2) процес виробництва теплової енергії, як правило, безперервний і невід`ємно пов`язаний як з її транспортуванням, так і зі споживанням; 3) теплова енергія при передачі споживається і по\-може бути повернена. У зв`язку з тим, що за отриману теплову енергію та гарячу воду Відповідач не розрахувався, Концерном на адресу, зазначену в Договорі купівлі-продажу теплової енергії № 201604 від 01.05.2007 року були направлені рахунки та акти приймання-передачі за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, з листопада 2018 року по квітень 2019 року, що підтверджується реєстрами відправлення рекомендованих листів по місту та реєстрами розісланих великих конвертів і марок, копії яких долучено до позову. Відповідач жодних заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі на адресу Позивача не надав, тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії і гарячої води та з сумами, нарахованими Позивачем до сплати за відповідні періоди. Також, будь-яких відповідей чи заперечень на надіслану вимогу Відповідач не надав. Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка безпідставно, без відповідної правової підстави володіє цим майном. Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.24 Закону «Про житлово-комунальні послуги» серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідно до п.40 Правил споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та даних Правил. Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», плата за надані послуги вноситься щомісячно. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем, крім того, [PERSON] від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся. Положеннями ст.526 ЦК України встановлено, що зобов`язання, підстави виникнення яких бути передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися: належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання мого обов`язку. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ст.162 ЖК України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що невиконанням своїх зобов`язань Відповідач порушив вищевказані вимоги чинного законодавства України і тому зобов`язаний відшкодувати вартість безпідставно набутої теплової енергії та гарячої води в сумі 29094,81 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційних втрат за спірний період складає 2484,98 грн., а 3% річних від простроченої суми складають 796,65 грн., що підтверджується долученим до позову розрахунком та не було спростовано відповідачем. Згідно п. 7.2.8. Договору, в разі несплати або несвоєчасної сплати Споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3. цього Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати. Розмір пені складає 1969,31 грн. Таким чином, з урахуванням суми основного боргу, інфляційних витрат, 3% річних та нарахованої пені, загальна суми заборгованості Відповідача перед Концерном «Міські теплові мережі» складає 34345,75 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнення з відповідача судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved