Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON]\~звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд розірвати, укладений між ними 07 вересня 2012 року шлюб, та стягнути з відповідача на її користь на утримання спільної доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку до досягнення нею повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Вказуючи на те, що 07 вересня 2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки подружнє життя у них не склалося, вони мають протилежні погляди на шлюб, сім'ю, в сім'ї часто виникають сварки, свідком яких є дитина, що негативно впливає на її психічний стан, почуття любові та поваги один до одного ними втрачено, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просить шлюб розірвати, а також враховуючи відсутність з боку відповідача, який має стабільний заробіток матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, надіславши заяву про слухання справи без її участі, позов підтримує, просить доньку залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Позивачка проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с. 15). Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився. Про причини неявки не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутності не надав (а.с.25). Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про можливість проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 07 вересня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 176950, актовий запис № 1136, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 243235, актовий запис № 7, виданим виконкомом Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 7). Згідно довідки виконкому Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області № 261 від 22 травня 2015 року, малолітня [PERSON], 10 липня 2013 року, знаходиться на утриманні [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст.\~104, ст.\~110 Сімейного кодексу\~(далі -\~СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. [PERSON] про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112\~СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11\~передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України\~судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. За змістом ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3\~«Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів», суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1\~ст. 183 СК України\~встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць Враховуючи, що дитина проживає з матірю, вік дитини, відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, враховуючи його матеріальний стан, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів та про доцільність стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно. Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, то згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved