overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що з 01.07.2009 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем та мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки вони з відповідачем проживають окремо, син проживає разом з нею, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до повноліття дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01.07.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.01.2010 року, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. З вересня 2012 року сторони проживають окремо, неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю, відповідач належну матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню, та вважає за доцільне стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що з 04.07.2009 вони перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвали згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 21.01.2014 року. Вони з відповідачем є батьками перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільного неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Оскільки з липня 2013 року вони з відповідачем проживають окремо, донька проживає разом з нею, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до повноліття дитини у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що просить позов задовольнити, стягнути аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини доходів відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи без його участі, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 21.01.2014 року. Сторони по справі є батьками неповнолітнього сина неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.07.2009 року, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. З липня 2013 року сторони проживають окремо, неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки до досягнення ним повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню, та вважає за доцільне стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Фастівського міськвиконкому Київської області. 1999 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний момент навчається на 3 курсі Київського транспортного технологічного коледжу на факультеті «Обслуговування і організація залізничного транспорту» на денній формі навчання, на бюджетній основі. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. Позивач не в змозі самостійно утримувати доньку, у звязку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники. Тому позивач змушена звертатися до суду та просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Фастівського міськвиконкому Київської області. 1999 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний момент навчається на 3 курсі Київського транспортного технологічного коледжу на факультеті «Обслуговування і організація залізничного транспорту» на денній формі навчання, на бюджетній основі. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. Позивач не в змозі самостійно утримувати доньку, у звязку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники. Статтею 199 Сімейного кодексу України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що [PERSON], [INFO], навчається в Київському транспортно-технологічному коледжу на 3 курсі, термін її навчання з 01.09.2011р. по 28.06.2015р., суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 30 000 грн.. В позові зазначила, що 01 вересня 2009 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу 30000 грн., на підтвердження чого останній написав розписку, відповідно до якої зобов'язався повернути вказану суму боргу в строк до 01.01.2012 року. Свої зобов'язання [PERSON] не виконав, у погоджений строк відповідач борг не повернув, зустрічей уникає, однак в усній бесіді погоджується повернути позивачу грошові кошти але постійно відтерміновує сплату. В зв'язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача борг в розмірі 30 000 грн. В судове засіданні позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просить позов розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Також в судовому засіданні було встановлено, що дійсно на підтвердження суми боргу відповідачем надана власноруч написана розписка від 01.09.2010 року, з кінцевим терміном повернення 01.01.2012 р. за розпискою сума боргу становить 30 000 грн. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Ст. 1049 ЦК України, передбачає своєчасне повернення боргу. У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 229,40 грн., оскільки з причини невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач змушений був звернутися до суду з позовом На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 05.09.2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської райадміністрації Запорізької міської ради, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №412. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з вересня 2013 року, спільне господарство не ведеться. В судовому засідання позивачка підтримала свій позов просить суд розірвати шлюб. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Позивачка після розірвання шлюбу бажає мати шлюбне прізвище - [PERSON]. Дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення сторін , суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2000року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської райадміністрації Запорізької міської ради, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №412, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 19.12.2009року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №698. Від даного шлюбу мають сина [PERSON]. [INFO]року народження. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з 2013 року, спільне господарство не ведеться. В судовому засідання позивачка підтримала свій позов просить суд розірвати шлюб. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Позивачка після розірвання шлюбу бажає мати шлюбне прізвище - [PERSON] Дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення сторін , суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2009року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №698, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] Від даного шлюбу мають сина [PERSON]. [INFO]року народження. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 23.12.1995року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану міськвиконкому м.Запоріжжя, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №2181. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з червня 2009 року, спільне господарство не ведеться. В судовому засідання позивачка підтримала свій позов просить суд розірвати шлюб. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Позивачка після розірвання шлюбу бажає мати шлюбне прізвище - [PERSON]. Дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення сторін , суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 23.12.1995року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану міськвиконкому м.Запоріжжя, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №2181, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі 1500,00 грн. щомісячно з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Пояснила, що відповідач не надає коштів на утримання сина тривалий час. [PERSON] позов визнав частково, та пояснив, що він не відмовляється утримувати сина та надавати матеріальну допомогу, та за можливістю її надає. Справу просить вирішити у відповідності до чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб, укладений 02.03.1993 року, між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1630 та видано свідоцтво (а.с.6). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи дану справу суд входить із відсутності підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має стабільний заробіток, про що останній надав докази (а.с. 16). Крім того, ухвалюючи рішення суд повинен врахувати і крім інших обставин, стан здоров»я дитини. Із виписок медичної карти наданими позивачем, не вбачається можливим встановити стан здоров»я [PERSON]. У зв»язку із цим суд вважає за доцільне роз»яснити позивачу про її право на звернення до суду щодо стягнення з батька дитини додаткових витрат на утримання сина, що викликані особливими обставинами, зокрема його хворобою (ст. 185 СК України). З урахуванням обставин досліджених судом, зокрема нерегулярність та недостатність у матеріальному забезпеченні дитини зі сторони [PERSON], суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить стягнути аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Пояснила, що відповідач не утримує доньку з дня її народження. [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 13.11.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області зроблено актовий запис № 385 та видане відповідне свідоцтво (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1339 та видане відповідне свідоцтво (а.с.4). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням тієї обставини, що відповідач не допомагає матеріально утримувати дитину, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на утримання дитини ? частину його доходів щомісячно. Задовольняючи позов у частині вимог суд виходить із відсутності підстав для стягнення ? або 1/3 частини доходів відповідача на утримання його дитини. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial