Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

У жовтні 2020 року заявник звернулася до суду з указаною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з [PERSON] вона познайомилась у 1990 році у м. Житомирі, коли він отримав земельну ділянку для будівництва. Вона допомагала йому під час будівництва будинку, у придбанні будівельних товарів та господарстві, а з 1991 року вони почали проживати разом однією сім`єю як чоловік та жінка. З 1993 року і по 2004 рік вони проживали у Російській Федерації, де він працював на заробітках, а після повернення вони разом добудували житловий будинок за адресою: [ADDRESS] до жилого стану, в якому постійно проживали до дня смерті [PERSON] . Останні роки стан здоров`я [PERSON] був незадовільний, він часто хворів, потребував лікування, сторонньої допомоги та догляду. За час спільного проживання між ними існували взаємні подружні стосунки, були взаємні права та обов`язки, вони вели спільне господарство, спільний бюджет та спільні витрати, разом купували майно в інтересах сім`ї. [INFO] [PERSON] помер, вона поховала його та всі витрати на поховання були сплачені нею особисто. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Спадщина, що відкрилась після його смерті, складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Тому заявник просить встановити юридичний факт проживання її та [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю з 1991 року і по день його смерті, тобто понад п`ять років до часу відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали, обґрунтовуючи їх викладеними в ній обставинами, пояснивши, що спільних дітей заявник та [PERSON] не мали та під час спільного проживання в інших шлюбах вони не перебували. Померлий мав дітей, які проживають у Російській Федерації. Про його смерть була повідомлена його сестра. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи в його відсутності. Суд, заслухавши заявника, її представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.08.2019 року Житомирським міськрайонним ВДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області (а. с. 8). Після його смерті відкрилася житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів спадкової справи № 60/2020 до майна померлого [PERSON] особистого розпорядження на випадок своєї смерті ним не здійснено. 05.02.2020 року заявник як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років, про що зазначено нею в заяві, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а. с. 57). Також із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися [PERSON] 14.05.2020 року та [PERSON] 02.06.2020 , вказавши в своїх заявах, що померлий є їхнім двоюрідним дядьком, однак відповідних достатніх доказів на підтвердження родинних відносин до заяв ними не додано (а. с. 69 - 79, 96). У копії паспорта заявника [NUMBER] , виданого 11.10.2000 року Богунським РВ УМВС України в Житомирській області, відсутні відмітки про реєстрацію шлюбу (а. с. 5). Зі змісту довідки ТОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир» № 274 від 31.01.2020 року слідує, що [PERSON] по день смерті [INFO] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (згідно свідчень сусідів [PERSON] та [PERSON] ), за шість місяців до смерті та протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] разом з ним за даною адресою проживала [PERSON] (а. с. 64). Відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Ковальової С.В. вих. № 1640/02-31 до спадкової справи № 60/2020 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю підтвердити факт її проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (а. с. 95). Як зазначено в довідці державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області від 03.11.2020 року, нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 60/2020 до майна громадянина Російської Федерації [PERSON] , який помер [INFO] , що на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та останнє місце проживання якого було за адресою: [ADDRESS] . Із заявами про прийняття спадщини звернулася [PERSON] у встановлений законом строк та з пропуском цього строку звернулися [PERSON] , [PERSON] , якими не підтверджені родинні відносини зі спадкодавцем, а також інформація щодо їхнього звернення до суду із заявами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в нотаріальній конторі відсутня (а. с. 96). На звернення державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Ковальової С.В. з Нотаріальної палати Ямало-Ненецького автономного округу нотаріусом Хороля Л.О. надіслано повідомлення від 22.10.2020 року про відсутність спадкової справи до майна померлого [PERSON] та про те, що заповіт від її імені не посвідчувався (а. с. 97). У договорі-замовленні на ритуальні послуги № 47 на поховання [PERSON] від 16.08.2019 року замовником послуг, виконавцем яких є ФОП [PERSON] , значено заявника (а. с. 23). Допитані в судовому засіданні в якості свідків свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали показання про те, що заявник та [PERSON] постійно проживали з початку 1990-х років і до його смерті разом однією сім`єю як чоловік та жінка, спільних дітей не мали, вони мали спільне майно та побут, разом будували житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , де й проживали після його будівництва, а а також проживали в будинку за адресою: [ADDRESS] . Показання свідків суд вважає правдивими, так вони узгоджуються між собою та не суперечать поясненням заявника і її представника, відповідають матеріалам справи, а тому приймаються судом як достовірні докази. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1264 ЦК України). Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. При цьому вказано, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правилами ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 передбачено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19.10.2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Досліджені судом докази дають можливість зробити висновок про те, що [PERSON] , який помер [INFO] , проживав разом із заявником однією сім`єю з 1991 року по день його смерті [INFO] . Вони, не перебуваючи в шлюбі з іншими особами, мали взаємний побут та взаємні права і обов`язки членів однієї сім`ї, а саме як чоловіка та жінки, отже, між ними склалися сталі сімейні відносини, що не суперечать моральним засадам суспільства. Наведене підтверджується показаннями допитаних судом свідків та письмовими матеріалами справи. Встановлення вказаного факту заявнику потрібно для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] щодо належного йому майна. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту проживання заявника разом із спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини і цей факт підтверджується дослідженими судом доказами, тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення.

Outcome: approved