overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась в суд із заявою і просила встановити факт родинних відносин між нею та її прабабою [PERSON], а саме, що вона - [PERSON] є правнучкою [PERSON], яка померла 09.06.2006 р. В обґрунтування посилалась на те, що за життя прабаба склала заповіт, де усе своє майно заповіла батькові заявниці [PERSON]. Однак батько у встановлені законом строки не прийняв спадщину та подав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини на користь заявниці (дочки) [PERSON] Листом відмовою державного нотаріуса від 01.04.2016 року № 1228/1-16 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] була бабою [PERSON] та прабабою [PERSON] В судовому засіданні заявниця підтримала заяву та просить її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, який належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду справи до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив Заінтересована особа [PERSON] який належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду справи до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив Заслухавши представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що рідною прабабою заявниці є [PERSON] Згідно заповіту посвідченого секретарем Пашковецької сільської ради від 25.11.2003р. року, померла [PERSON] своє майно заповіла онуку та батьку заявниці - [PERSON] Встановлено, що [PERSON] пропустив шестимісячний строк для подання заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, а 01.0.2016р. подав заяву приватному нотаріусу Старокостянтинівського райнотокругу про те, що звертатись до суду з позовом про продовження такого строку не буде. Листом відмовою державного нотаріуса від 01.04.2016 року № 1228/1-16 заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] була бабою [PERSON] та прабабою [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються: даними свідоцтва про смерть [PERSON]; листом відмовою державного нотаріуса від 01.04.2016 року № 1228/1-16; свідоцтвом про народження [PERSON]; [PERSON]; копією заповіту; заявою [PERSON] про відмову від спадкових прав, показаннями свідків [PERSON], [PERSON] За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] є рідною прабабою [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

у квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 04.02.2006 року. У шлюбі у сторін [INFO] народилися двоє дітей, син [PERSON] та донька [PERSON] Позивачка зазначила, що фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Сторони разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Діти проживають разом з позивачкою та будуть проживати з нею в подальшому. Майнового спору між сторонами не має. Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надала суду клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився,про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі. Зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, викладені нижче. 04.02.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №57, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5). [INFO] року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6), згідно якого її батьками є [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народився [PERSON],що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

у квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2015 року. Від шлюбу у сторін дітей немає. Позивачка зазначила, що фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Сторони разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Майнового спору між сторонами не має. Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилась,про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.До початку розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила суд розірвати шлюб та щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд визнав можливим розглянути справи заочно, за відсутності належним чином повідомлених сторін. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини викладені нижче. 24.11.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №2476, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.11). Від шлюбу у сторін дітей немає. Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

у квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 28.07.2001 року. У шлюбі у сторін [INFO] народилися двоє дітей, син [PERSON] та донька [PERSON] Позивачка зазначила, що фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Сторони разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Діти проживають разом з позивачкою та будуть проживати з нею в подальшому. Майнового спору між сторонами не має. Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з»явилась,про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.До початку розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила суд розірвати шлюб та щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд визнав можливим розглянути справи заочно, за відсутності належним чином повідомлених сторін. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини викладені нижче. 28.07.2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 852, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4). [INFO] народилася [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] у м. Луганськ. Заяву обґрунтовує тим, що факт її смерті підтверджують наступні документи: Свідоцтво про смерть від 23.03.16 року, видане Жовтневим відділом ЗАГС Луганського МУЮ ЛНР, Лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від [INFO], видане Луганською міською поліклінікою №10. З огляду на зазначене, а також у зв'язку з необхідністю в подальшому отримати витяг з Реєстру, що є неможливим без встановлення факту смерті у судовому порядку, заявник просить встановити факт смерті матері. У судовому засіданні заявник просив заяву про встановлення факту смерті задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб. [PERSON] померла [INFO] у м. Луганськ, що підтверджується такими документами: Свідоцтво про смерть від 23.03.16 року, видане Жовтневим відділом ЗАГС Луганського МУЮ ЛНР, Лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 19.03.16 року, видане Луганською міською поліклінікою №10. Згідно статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та її діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника є перешкоди в отриманні витягу з Реєстру без встановлення факту смерті в судовому порядку, оскільки свідоцтво про смерть, видане органом, передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. З урахуванням зазначеного, заява про встановлення факту смерті є такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з названим позовом, в якому зазначила, що 14.12.2009 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] р. у неї народився син [PERSON] і [INFO] р. у неї народився син [PERSON]. Відповідач є батьком дітей. У 2013 року вона припинила спільне проживання з відповідачем. Діти перебувають тільки на її утриманні, а відповідач ухиляється від їх утримання. З наведених підстав, а також посилаючись, що відповідач не працює, позивачка просила стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що не працює, а тому взмозі виплачувати на користь позивачки на утримання обох дітей аліменти у розмір 1200 грн. щомісячно. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 14.12.2009 р. (а.с. 4) Відповідач у свідоцтвах про народження дітей записаний їх батьком. (а.с.5-6) Діти проживають разом з позивачкою і перебувають на її у триманні. (а.с. 7) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України встановлено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до положень 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не працює. Ніяких доказів того, що відповідач має інший заробіток і взмозі виплачувати аліменти на утримання кожної дитини у розмірі 1200 грн. щомісячно, позивач суду не надала. За таких обставин, враховуючи, що відповідач працездатний, не працює без поважних причин, суд приходить до висновку, що з нього на користь позивачки підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно на утримання обох дітей, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що являється власником будинку № 4 по пров. Огарьова в м. Олександрії Кіровоградської області, де зареєстрований [PERSON], який з 2011 року добровільно змінив місце проживання переїхавши в Російську Федерацію. Відтоді не користується житловим приміщенням, комунальних послуг не сплачує, а тому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком № 4 по пров. Огарьова в м. Олександрії Кіровоградської області. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача надав письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.05.2010 року, [PERSON] належить житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями № 4, що знаходиться в м. Олександрія Кіровоградської області по провулку Огарьова. Згідно довідки про склад сімї № 109, виданої квартальним комітетом № 8 від 12.04.2016 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Актом № 114, складеним 14.04.2016 року головою квартального комітету в присутності двох свідків встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2011 року, за даною адресою відсутні його особисті речі. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, докази свідчать про те, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає в [INFO]. Дані про існуючу домовленість між ним та позивачем про більш тривалий термін користування житлом відсутні. Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] і відкрилась спадщина на спадкове майно у виді двокімнатної квартири, загальною площею 47,57 м2, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Вона єдиний спадкоємець за законом після смерті спадкодавця, своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку їй відмовлено з тих підстав, що за життя спадкодавець не встиг зареєструвати своє право власності на квартиру. З наведених підстав позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] на зазначену вище квартиру. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Авангардівська селищна рада просила розглянути справу за відсутності її представника. (а.с. 29-31) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть. (а.с. 15) Позивачка була дружиною спадкодавця і відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. (а.с. 3-4) Позивачка своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено з тих підстав, що право власності спадкодавця на квартиру не було в установленому законом порядку зареєстроване. (а.с. 8,23) Право власності спадкодавця на квартиру [ADDRESS] підтверджено актом від 05.06.2015 р. приймання-передачі майнових прав між ТОВ «Полімер-Граніт» і [PERSON]; договором №6/12.5-137 від 13.01.2014 р. купівлі-продажу майнових прав між ТОВ «Полімер-Граніт» і [PERSON]; довідкою ТОВ «Полімер-Граніт» про те, що [PERSON] повністю сплатив вартість квартири [ADDRESS]. (а.с. 9-14,16-17) З наведених підстав суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 26 грудня 2006 року сторони у справі проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 23 червня 2007 року вони зареєстрували шлюб, який розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 06 жовтня 2011 року. У шлюбі 22 грудня 2008 року народився син [PERSON]. За час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, а також за час шлюбу за спільні кошти набули квартиру № 38, яка розташована у будинку 21 мікрорайона «Западний» («Західний») м. Димитрова (після перейменування м. Мирноград) Донецької області, та автомобіль ВАЗ-21099, 2006 року випуску. Зазначене майно зареєстровано на імя [PERSON] Позивач вважає автомобіль, придбаний відповідачем 30 серпня 2006 року за кредитні кошти, спільною сумісною власністю подружжя з тих підстав, що основна сума кредиту погашена у період їх спільного проживання за спільні кошти. 23 вересня 2011 року подружжя уклало у простій письмовій формі угоду про поділ набутого за час шлюбу майна, у тому числі квартири і автомобіля. Ураховуючи, що у жовтні 2013 року [PERSON] відмовився нотаріально посвідчити договір поділу майна, позивач з урахуванням уточнення позовних вимог просила визнати вказані квартиру та автомобіль спільною сумісною власністю подружжя. Визнати за сторонами право по ? частці у праві спільної часткової власності на квартиру.Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль ВАЗ-21099, 2006 року випуску; стягнути з нього на користь позивача грошову компенсацію 1/2 частини його ринкової вартості (ас. 110-113 т. 1). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Суд вирішив визнати квартиру № 38, яка розташована у будинку 21 мікрорайона «Западний» («Західний») м. Димитрова (після перейменування м. Мирноград) Донецької області, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Визнати за [PERSON] та за [PERSON] право по ? частці у праві спільної часткової власності на квартиру № 38, яка розташована у будинку 21 мікрорайона «Западний» («Західний») м. Димитрова (після перейменування м. Мирноград) Донецької області. У решті позовних вимог відмовити. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Не погоджуючись з рішенням суду, сторони подали апеляційні скарги, в яких посилаються на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку позивача, відмовляючи у задоволенні вимог про розподіл транспортного засобу і

Outcome: partial