Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого мають дочок [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені з 2010 року, спору щодо розподілу майна на даний час немає. Діти проживають разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач періодично надає матеріальну допомогу, але позивач бажає, щоб ця допомога була постійною та офіційною за рішенням суду. В судовому засіданні позивач надала заяву про зменшення розміру позовних вимог, просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 40 відсотків заробітку /доходу/ відповідача щомісячно до повноліття дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 17.11.1995 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають дочок [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, перебування дітей на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання двох дітей, аліментів в розмірі 40 % заробітку /доходу/ щомісячно від дня пред'явлення позову до суду, а саме : 27.10.2015 року до повноліття дітей але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 487,20 грн., а також в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 487,20 грн. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved