Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON], як сина та батька, посилаючись на те, що у свідоцтві про народження батько не зазначений був і у нього прізвище матері - [PERSON], у зв?язку з тим, що він народився у 1957 року, коли батьки [PERSON] і [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, оскільки одружилися у 1958 році, проте він все життя прожив разом із батьком [PERSON], навіть після того, як батьки розлучилися і мати стала проживати окремо, а в подальшому батько склав на його ім?я заповіт і в заповіті вказав, що заповідає своє майно своєму синові [PERSON], однак через те, що відсутні документи, що прямо підтверджують родинні відносини зі спадкоємцем, він не може реалізувати свої спадкові права, тому заявник просив суд встановити вказаний факт, що має для нього юридичне значення. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заявлені вимоги у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту заяви. Представник заінтересованої особи Дніпропетровської міської ради [PERSON] проти задоволення заяви не заперечувала та залишила вирішення справи на розсуд суду. Заінтересована особа - П?ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила та у поданій заяві державний нотаріус Карачун О.О. клопотала про розгляд справи у її відсутності. Свідок [PERSON], будучи допитаним судом під присягою, в судовому засіданні показав, що є товаришем [PERSON] ще з 1985-1986 років та, відповідно, був добре знайомий з його батьком [PERSON], який дуже любив сина, а [PERSON] піклувався про нього до останніх днів життя. Батьки [PERSON] роз?їхалися приблизно у 1990-х роках та [PERSON] залишився проживати з батьком на [ADDRESS], де він був у них в гостях декілька разів. Під час розмов [PERSON] завжди називав [PERSON] сином. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є дружиною [PERSON], тому [PERSON] знає з часу, коли [PERSON] представив її йому як своєму батьку, тобто приблизно з 2000-х років. Також [PERSON] розказував, що мати [PERSON] - [PERSON] дуже образилася на [PERSON] за те, що той відмовився одружуватися, коли вона завагітніла [PERSON], тому у свідоцтві про народження батько взагалі не вказаний. В подальшому вони помирилися і одружилися. Коли свідок познайомилася зі своїм чоловіком, то мати [PERSON] проживала окремо, а він проживав з батьком [ADDRESS]. Питання відсутності запису про батька у свідоцтві про народження [PERSON] ставало раніше, проте ніхто не думав, що це стане перепоною в оформленні спадщини, тощо, оскільки [PERSON], заповідаючи своє майно, вказав, що залишає все своєму сину [PERSON] Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що у 2012-2014 роках винаймала квартиру [ADDRESS], а сусідами з квартири №101 були [PERSON] та дід [PERSON], батько [PERSON]. Вона іноді заходила по-сусідськи в гості до них, дід [PERSON] завжди розказував про [PERSON] як про свого єдиного сина, інших дітей вона ніколи не бачила та не чула, щоб у [PERSON] були брати чи сестри по батьковій лінії. Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження [INFO] року вчинено актовий запис №820 Бюро записів актів громадянського стану Кіровського району м. Дніпропетровська та видано свідоцтво про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.4). За даними запису акта про народження №820, вчиненого Бюро ЗАГС Кіровського району м. Дніпропетровська, який долучений до справи в копії, в графі мати вказана [PERSON], 32 років, в графі батько - відомості не внесені, в графі №19 «Особливі позначки» вказано, що по батькові дитини записано «[PERSON]» за бажанням матері (а.с.40-41 зворот). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Бюро ЗАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська 17 серпня 1958 року, цього дня зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини змінено на «[PERSON]» (а.с.5). [PERSON] у віці 74 років померла [INFO] року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська 03 лютого 2000 року вчинено актовий запис №74 та видано свідоцтво (а.с.7). [PERSON] у віці 86 років помер [INFO] року, про що Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції [INFO] року вчинено актовий запис №2616 та видано свідоцтво (а.с.8). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 14 квітня 2006 року нотаріусом П?ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Неклесою О.М., в якому зробив розпорядження відносно всього майна, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом матиме право, на користь свого сина - [PERSON]. Також судом встановлено, що [PERSON], будучи власником квартири [ADDRESS] був там зареєстрований, а так само в цій же квартирі зареєстрований і заявник [PERSON], що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 20 травня 2016 року (а.с.28). Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, і родинних відносин між фізичними особами. За змістом ч.2 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. 07 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом після [PERSON] (а.с.24а - зворот). Листом нотаріуса П?ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Карачун О.О. від 07 квітня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.26), у зв?язку з тим, що в заповіті спадкодавець заповідає все майно своєму сину [PERSON], тоді як [PERSON] не надав доказів родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON]: ні свідоцтва органів РАЦС, ні відповідного витягу з реєстру актів цивільного стану. Звідси, встановлення факту родинних відносин як сина та батька для заявника має юридичне значення для реалізації своїх спадкових прав після [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. З огляду на положення ч. 6 ст. 235 ЦПК України, судом, перевіряючи дійсну відсутність спору про право, було встановлено, що після [PERSON], спадкоємці за законом відсутні, як і відсутні спадкоємці за заповітом інші ніж [PERSON], який і звернувся з відповідною заявою у строк та порядку, передбаченими ст. ст. 1268-1270 ЦК України, що знайшло підтвердження поясненнями заявника, матеріалами спадкової справи №312/2014, наданої суду в копії (а.с.24а - 26). Виходячи з наведеного, враховуючи роз'яснення ч.1 п.7 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», про те, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, суд у даній справі приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] доводиться сином [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, що знайшло підтвердження зібраними у справі письмовими доказами, сімейними фотографіями, дослідженими безпосередньо в оригіналі, на яких заявник зі спадкодавцем в різні періоди життя в умовах повсякденності, свят та візуально схожі за зовнішністю (а.с.43-47), показаннями свідків, що судом оцінені кожний окремо та в сукупності і взаємозв'язку на належність, допустимість, достовірність і достатність, на підставі чого ухвалює рішення про задоволення заяви у повному обсязі.

Outcome: approved