Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 03.07.2006 року між ним та відповідачем був укладений договір, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 2500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач зобов'язався своєчасно повертати кредит, відповідно до умов договору та умов кредитування. Відповідачем було порушено зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 29.03.2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 12916,85 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2015,30 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9810,27 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 591,28 гривень. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 12916,85 грн. за кредитним договором № б/н від 03.07.2006 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні, 28.05.2015р підтримав позовні вимоги з зазначених в позові підстав, 04.06.2015р представник позивача в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність . Відповідач в судовому засіданні 28.05.2015 року позовні вимоги не визнав, звернувся з заявою про застосування строку позовної давності до вимог щодо стягнення з нього заборгованості в розмірі 12916,85 грн.; 04.06.2015 року подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги не визнає та просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовані статтями1049, 1052, 1054 Цивільного кодексу України, що встановлюють обов'язок позичальника повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитними грошима у строк та в порядку, що встановлені договором, а також право позикодавця вимагати дострокового повернення позики і сплати процентів на умовах, встановлених договором. Крім того, до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні правила зобов'язального права, передбачені статтями 525,526-527,530 вказаного Кодексу, за якими зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2006 року між сторонами укладений договір шляхом звернення відповідача до банку з заявою та надання відповідачу кредитної картки «МЕТРО» з кредитним лімітом в сумі 2500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» . Згідно з розрахунком банку заборгованість відповідача станом на 29.03.2015 року становить 12916,85 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2015,30 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9810,27 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 591,28 гривень . Документом, підтверджуючим укладання договору, є заява [PERSON] від 30.07.2006 року про надання йому банком платіжної кредитної карти «Метро» з кредитним лімітом 2500грн. з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту 2,5 % в місяць на залишок заборгованості, терміном дії до червня 2008р. Крім того, до заяви додані Умови і правила надання банківських послуг (далі - Умови), які разом із заявою складають договір про надання банківських послуг. Згідно п. 9.12 вказаних Умов, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання та автоматично пролонгується на такий же строк в разі відсутності заяви сторін про припинення дії договору. Відповідно до п. 6.5 Умов, позичальник зобов'язується сплачувати платежі щомісячно, виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за цим Договором Відповідно до п.5.4. Роздіду II «Умов та правил надання банківських послуг» строк погашення кредиту за платіжними картками: процентів - щомісячно за попередній місяць, а кредиту у повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. За висновками Верховного Суду України про застосування ст.257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними в постанові від 19.03.2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06 листопада 2013 року в справі №6-116цс13, зазначено, що відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. На підставі судового наказу, виданого Новокаховським міським судом Херсонської області від 21.04.2008р. з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 03.07. 2006р в розмірі 3347,48 грн. З розрахунку банку про розмір заборгованості відповідача станом на 29.03.2015 року у сумі 12916,85 грн. вбачається, що останній платіж з погашення відсотків та погашення боргу за кредитом здійснено відповідачем 08.12.2006 року. Відповідно до п.3.1.1 розділу ІІ Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні, місяць і рік; вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 розділу ІІ Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо раніше, до початку місяця закінчення строку дії, не надійшла письмова заява держателя про закриття рахунку. Розглядаючи справу, судом встановлено, що останній платіж щодо погашення кредиту відповідачем внесено в грудні 2006року, судовий наказ про примусове стягнення заборгованості виданий судом 23.04.2008р. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлена п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки. Банк звернуся до суду з позовом до [PERSON] у квітні 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Згідно з заявою від 04.05.2015 року відповідач просив застосувати до позовних вимог банку строк позовної давності. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно з ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За змістом частини 4 та 5 статті 267 вказаного Кодексу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Однак, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Однак, Банк звернувся до суду за захистом своїх прав поза межами встановленого законом трирічного строку - 07 квітня 2015 року, при цьому позивач не просив поновити строк звернення до суду та не надав суду обґрунтованих доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач - банк продовжував щомісячно нараховувати проценти та штрафні санкції за прострочення зобов'язання по поверненню кредитних коштів після припинення відповідачем здійснення операцій по кредитній картці, що свідчить про обізнаність позивача про порушення свого права. Обставин, які б свідчили про зупинення, переривання або про наявність підстав для поновлення строку позовної давності матеріали справи не містять. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed