Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна особистою власністю та про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якого посилається на наступне. У період шлюбу з відповідачем, 12.04.2016 р. нею було придбано майновий сертифікат загальною номінальною вартістю 30050 грн. та 16.09.2016 р. зареєстровано право власності на виробничий будинок площею 660,5кв.м., по [ADDRESS]. 24.02.2017 р. шлюб між нею та відповідачем розірвано на підставі рішення суду. Оскільки на момент укладання договору купівлі продажу вищезазначеного майна, між нею та відповідачем існувала домовленість, що вищезазначене придбане майно належить її, а з боку відповідача відсутні будь-які майнові претензії, вона просить суд визнати за нею право особистої приватної власні на виробничий будинок площею 660,5кв.м., по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надано суду заяви про розгляд справи за її відсутності та задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] а в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про відсутність заперечень щодо задоволення позову, справу просить розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали йому (їй) особисто, є особистою приватною власністю чоловіка (дружини). Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені, крім спільних коштів, кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні відповідно до розміру внеску є його особистою приватною власністю. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності зі ст. 371 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. Судом встановлено, що з 27.04.2011 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.02.2017 р. по справі №504/530/17, яким шлюб між ними розірвано. 12.04.2016 р. [PERSON] було придбано майновий сертифікат загальною номінальною вартістю 30050 грн., що підтверджується договором купівлі продажу майнового сертифікату №10 від 12.04.2016 р. (а.с. 4), та 16.09.2016 р. зареєстровано право власності на виробничий будинок «Свинарник» площею 660,5кв.м., по [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №68972845 від 26.09.2016 р. На момент укладання договору купівлі продажу майнового сертифікату та реєстрації права власності на виробничий будинок між [PERSON] до [PERSON] існувала домовленість, що вищезазначене майно належить позивачу, а з боку відповідача відсутні будь-які майнові претензії. За таких обставин суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 371 ЦК України, ст.ст. 57,60 СК України,

Outcome: approved