Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON], [INFO]. У судове засідання представник позивача подав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позові, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином- шляхом опублікування оголошення у пресі, у зв»язку з відсутністю відомостей щодо місця реєстрації та проживання. Представник 3-ої особи в судове засідання не з'явився, подав письмові пояснення по справі, в яких проти позову не заперечував. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 07 серпня 2010 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. Шлюб зареєстрували в Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], у книзі реєстрації актів шлюбу зроблений запис за № 336. Від шлюбу [INFO] у сторін народилася донька, [PERSON]. Разом із позивачем в квартирі [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON], що підтверджується доданою до позовної заяви довідкою з міста проживання від 05.04.2013р.. Однак, в квітні 2012 року [PERSON] зібрав свої речі виїхав. З цього часу місце перебування [PERSON] позивачу невідоме. [PERSON] вже більше 2 років не з'являється за місцем проживання і відносини ні з ким не підтримує. Дитина, [PERSON], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Рішенням Харківського районного суду Харківської області № 635/5117/13-ц від 21 серпня 2013 року [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Також, 03 липня 2013 року Рішенням Харківського районного суду Харківської області № 635/3982/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 07 серпня 2010 року в Київському відділі реєстрації, актів цивільного стану розірвано та стягнуто з останнього на користь позивача аліменти на утримання доньки, [PERSON], до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Київського районного суду міста Харкова № 640/11978/14-ц від 03 вересня 2014 року було задоволено заяву [PERSON] та оголошено [PERSON], відповідача по справі, безвісно відсутнім з 01 квітня 2013 року. Всі вищезазначені судові рішення ніким не оскаржені та набрали законної сили. Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З вищенаведеного вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків та свідомо нехтує ними, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини та не виявляє жодного інтересу до неї. Статтею 164 СК України встановлено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 165 цього ж кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР у своєму висновку, наданому суду зазначило, що вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки. Відповідно до ст.164 ЦПК України, мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання свої обов'язків. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved