Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. У позовній заяві позивач посилається на те, що 25 жовтня 2014 року між нею та відповідачем [PERSON] Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиціїбув зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у неї та відповідача народилася спільна дитина [PERSON], [INFO] Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність довіри, взаєморозуміння, втрати любові та поваги один до одного. Сторони проживають окремо більше року. Спільне господарство не ведеться, відносини між сторонами припинені, у звязку з чим, просила розірвати шлюб. В обґрунтування необхідності стягнення аліментів, позивач [PERSON] зазначила, що дитина перебуває на її утриманні, досягти згодиз відповідачем з приводу способу надання коштів на утримання доньки не вдалося,узвязку з чимпросила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі чверті доходу відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Також просила після розірвання шлюбу залишити прізвище «Горожанко». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиціїбуло зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 1763, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 297862, виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу «Горожанко». У зазначеному шлюбі у сторін народилася спільна дитина [PERSON], 18.04.2015р.н., про що складено відповідний актовий запис № 447, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 537783, виданим 28.04.2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. При вирішенні питання про розірвання шлюбу між сторонами, суд виходить з наступного. Позивач та відповідач з 2017 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, згідно з позовною заявою примирення неможливе. Спір щодо поділу майна тамісця проживання дитини відсутній. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. У зв'язку з чим, вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При вирішенні питання про стягнення аліментів на малолітню дитину, суд виходить з наступного. Відповідно дост. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка,дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 5 ст.\~183\~СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я дитини, матеріальний стан позивача та відповідача. Суд бере до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обовязку по утриманню дитини. Відповідач є працездатною особою, а тому має можливість утримувати дитину, що є його обовязком, інших стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Тому, приймаючи до увагипрохання позивачки, їїматеріальне становище, і те, що малолітнядитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що справедливим та співмірним буде присудити на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти щомісячно в розмірі чверті доходу [PERSON], але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 704 грн. 80 коп., на користь держави за вимогу про стягнення аліментів на дитину у розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ст.\~430\~ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved