Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що 27 квітня 2001 року між її батьком та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] придбав у [PERSON] гараж №77 в автогаражному кооперативі «Сигнал-2» в м. Вознесенську Миколаївської області. В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за №347, разом з тим покупець зареєстрував право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували. Проте всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. 16 січня 2017 року [PERSON] помер. Під час оформлення спадщини після смерті батька позивачка дізналася, що біржовий договір не був нотаріально посвідченим, а тому є недійсним. Оскільки нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з обєктивних причин неможливе, відсутність такого посвідчення перешкоджає позивачці належним чином оформити спадщину після смерті батька, а тому остання просила суд визнати його дійсним. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі вищевказаних осіб, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 27 квітня 2001 року [PERSON] придбав у [PERSON] гараж №77 в автогаражному кооперативі «Сигнал-2» в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі про що в журнал реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис №347. Покупець зареєстрував право власності в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували, проте повністю виконали взяті на себе зобов'язання. 16 січня 2017 року [PERSON] помер. Під час оформлення спадщини після смерті батька позивачка дізналася, що біржовий договір не був нотаріально посвідченим, а тому є недійсним, що створює [PERSON] перешкоди в оформленні спадщини. Сторони в свій час ухилилися від належного (нотаріального) посвідчення договору купівлі-продажу. Нотаріальне посвідчення договору на час розгляду справи неможливе в зв'язку з тим, що покупець помер, разом з тим право власності на гараж вже зареєстроване за набувачем. При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved