Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Вказувала, що 22.05.2006 року померла її матір, яка залишила у спадок земельну ділянку розміром 2,536 га в межах Коженицької сільської ради. Посилаючись на відмову нотаріуса в оформлення права власності на земельну ділянку через відсутність реєстрації державного акту серії ЯД № 701599 на земельну ділянку, позивач просила визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 2,536 га, яка розташована в межах Коженицької сільської ради, посвідченої державним актом серії ЯД № 701599 в порядку спадкування після померлої 22.05.2006 року матері [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилась, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без її участі. В уточненій заяві від 13.05.2015 року позивач конкретизувала позовну вимогу, оскільки вказана вище земельна ділянка складається з двох частин, просила визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 1,971 гектарів, кадастровий номер 3220482200:05:004:0026, та земельної ділянки площею 0,565 гектарів, кадастровий номер 3220482200:03:003:0009, що розташовані на території Коженицької сільської ради Білоцерківського району Київської області. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. 22.05.2006 року померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть від 26.05.2006 року відділу реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 4). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 2,536 га у межах згідно з планом, розташованої на території Коженицької сільської ради Білоцерківського району Київської області, що вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 701599, виданого Білоцерківським районним відділом земельних ресурсів (а.с. 7). Згідно плану меж земельної ділянки, вказана ділянка складається з двох частин, що розташовані на території Коженицької сільської ради, а саме: земельної ділянки площею 1,971 га, кадастровий номер 3220482200:05:004:0026 та земельної ділянки площею 0,565 га, кадастровий номер 3220482200:03:003:0009. Позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що після смерті матері позивач звернулася до Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, де була заведена спадкова справа № 339 від 24.10.2006 року. 01.04.2015 року постановою № 896/02-31 державного нотаріуса Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки. Постанова нотаріуса мотивована посиланнями на ту обставину, що державний акт серії ЯД № 701599 на право власності на земельну ділянку [PERSON] не зареєстрований у відділі земельних ресурсів. Згідно наданої на запит суду копії спадкової справи № 339, позивач являється єдиною особою, яка звернулась із заявою до Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після померлої 22.05.2006 року [PERSON] Крім того, в матеріалах спадкової справи наявна копія заповіту від 22.02.1993 року, яким [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Положеннями ст. 392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач прийняла спадщину вчасно, подавши заяву до нотаріальної контори відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України. Будь-які інші спадкоємці, крім позивача, на спадкове майно не претендують. Через неналежно оформлений правовстановлюючий документ позивач, як спадкоємець за заповітом, не може оформити на земельні ділянки відповідне свідоцтво, хоча фактично вказані земельні ділянки є об'єктом спадкового майна за заповітом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] про визнання за нею права власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті її матері підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved