overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 червня 2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 350 - розірвати. В обґрунтування позову вказує на те, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Під час спільного життя сторін з'ясувалося, що вони виявилися зовсім різними людьми: у них різні погляди на обов'язки подружжя друг перед другом та на виховання дитини. На даний час відносини позивача та відповідача зайшли в тупик, втрачене найдорожче - взаємоповага один до одного. З червня 2013 року вони припинили проживати однією сім'єю. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір'ю - [PERSON]. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. 19 червня 2010 року між сторонами Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 350, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони втратили почуття поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя та на виховання дитини. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з червня 2013 року сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 22 вересня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1223 - розірвати. В обґрунтування позову вказує на те, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у подружжя різні характери, різні погляди на життя та на виховання дітей. Протягом року Позивач із Відповідачем не проживають однією сім'єю та не ведуть спільне господарство. Позивач переконаний, що збереження шлюбу з Відповідачем є неможливим. У позовній заяві не порушуються питання щодо розділу спільного майна, встановлення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач під час судового розгляду позовні вимоги підтримав, пояснив суду, що фактичні шлюбні відносини подружжя припинилися у червні 2014 року, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засідання проти задоволення позову не заперечувала, пояснила суду, що фактичні шлюбні відносини подружжя припинилися у червні 2014 року, просила позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. 22 вересня 2012 року між сторонами Красногвардійським відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1223 (а.с.4). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні характери, різні погляди на життя та на виховання дітей. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з червня 2014 року, протягом року сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

\~\~У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 31 травня 1986 року Артемівським відділом ЗАГСУ м. Ворошиловграду, актовий запис № 237 розірвати. В обґрунтування позову вказує на те, що від шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З початку 2014 року подружжя припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. На думку позивача, подружжя мають різні погляди на життя, на взаємовідносини між подружжям, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. У серпні 2014 року [PERSON] виїхала з м. Луганськ. Спір про поділ майна у подружжя відсутній. Тому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «Колеснікова». Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, шляхом повідомлення про виклик до суду через оголошення у пресі.\~ Згідно до ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. 31 травня 1986 року між сторонами Артемівським відділом ЗАГСУ м. Ворошиловграду було зареєстровано шлюб, актовий запис № 237, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії IІ-ЕД № 444512 від 31 травня 1986 року (а.с.6). Причиною розпаду сім'ї стало те, що подружжя мають різні погляди на життя, на взаємовідносини між подружжям, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з початку 2014 року, більше року сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть.\~\~ Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою,яку згодом уточнив та просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування збитків суму 3 181, 81 грн., а також судовий збір по справі у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову зазначив, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідачів представниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 16 травня 2012 року було виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне підключення електропроводки до електричної мережі після відключення поза приладом обліку. Такі дії є порушенням в електроенергетиці, що прямо передбачено ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» та п. 48 Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН, Правила). Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначених угод відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2619/0408/71-015 від 08.04.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], на користь ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать ПАТ «Альфа Банк». Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк свої зобовязання перед відповідачем виконав, надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 116000,00 доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 01.03.2015 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 90806,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 2521057,88 грн.; заборгованість за відсотками 4378,58 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 121563,04 грн., пеня 284,75 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 7905,55 грн. В забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON], що випливають з основного договору, 08.04.2008 року ВАТ «Сведбанк» та відповідач [PERSON] уклали договір поруки № 2619/0408/71-015-Р-1. У судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду з заявою. В якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку, письмових заперечень суду щодо позову не надали. Суд вважає можливим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем пербуває у шлюбі з 05 червня 2010 року. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з різними поглядами на життя. На теперішній час спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються. Збереження сімї вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперчувала. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки подальше сумісне мешкання сторін та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що 29.10.2011 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб з відповідачкою. Від шлюбу дітей не маємо. Шлюбні відносини ніж ними припинені з червня 2014 року, спільне господарство не ведеться, через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Причиною розірвання шлюбних відносин є непорозуміння з питань ведення господарства. Неприйняття позиції іншого подружжя, втрата між ними поваги та любові. У зв'язку з вищевикладеним позивач не бачить сенсу продовжувати шлюбні відносини з відповідачкою та наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати без його участі та вказав, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказала, що позов визнає, після розірвання шлюбу просила залишити собі прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] за актовим записом № 6 виданим 29.10.2011 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання відповідача про залишення їй після розірвання шлюбу до шлюбного прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 19.11.2010 року в ВРАЦС Новоодеського РУЮ вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач вказав, що від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, майже один рік між ними виникають постійно сварки. Відповідач протягом останнього року її зневажає, не приділяє достатньої уваги, постійно ображає. Фактично вони проживають кожен сам по собі і кожен веде своє господарство. Шлюбні стосунки припинилися з червня 2014 року, вони не проживають разом. У зв'язку з вищевикладеним позивач не бачить сенсу продовжувати шлюбні відносини з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказала, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи . Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] за актовим записом № 76 виданим 19.11.2010 року ВРАЦС Новоодеського РУЮ. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання відповідача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 08 січня 2005 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 6. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 15 березня 2015 року однією сім'єю вони не проживають через те, що відповідачка зловживає спиртними напоями, дитиною не опікується, у зв'язку із чим виникають постійні сварки, що негативно впливає на виховання дитини. Просить шлюб між ним та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає, згодна на розірвання шлюбу. Вважає, що сім'я розпалась через різні погляди на сімейне життя. Заперечує проти посилань позивача про те, що вона зловживає спиртними напоями, про що надала позитивну характеристику за місцем роботи. Не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - «[PERSON]». Суд, враховуючи, що між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 29 січня 2000 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №31. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З лютого 2015 року однією сімєю з відповідачкою не проживають через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, у звязку із чим виникають постійні сварки. Просить шлюб між ним та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 29 січня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №31. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, за час, наданий судом для примирення, у відносинах між сторонами нічого не змінилось, сімя розпалась та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та інтересам їх дітей.

Outcome: approved