Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 04 травня 2008 року в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, розташований по вул. Шевченка, № 35 в с. Яланець Томашпільського району. Ще за життя батько склав заповіт, яким даний житловий будинок заповів позивачу та його брату [PERSON], який від спадковго майна відмовився на користь позивача. Однак коли позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то нотаріусом йому було відмовлено в звязку з невідповідністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, а тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак від його представника [PERSON] надійшла на адресу суду заява в якій він просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надіслала до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за її відсутності, позов визнає. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 04 травня 2008 року в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно довідки № 644 від 14 листопада 2016 року, виданої виконавчим комітетом Яланецької сільської ради до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Шевченка, № 35 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області, спадкоємцем майна за заповітом залишився [PERSON], який проживав до дня смерті та залишився проживати в цьому будинку (а.с. 9). Як вбачається з копії заповіту складеного 09 грудня 2004 року, посвідченого секретарем Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON] позивач [PERSON] та його брат [PERSON] дійсно є спадкоємцями за заповітом в рівних долях (а.с.10). Як вбачається з копії заяви [PERSON] від 5 травня 2010 року він спадщину після смерті батька не приймав, на спадщину не претендує, звертатися в суд для продовження строку для прийняття спадщини не буде (а.с.7). Згідно довідки про показники обєкта нерухомого майна № 11 від 27 січня 2017 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Шевченка (колишня Жовтнева), № 35 вс. Яланець Томашпільського району Вінницької області зареєстровано за [PERSON]І.(а.с.13). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 137/0231 від 03 березня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено, в звязку з невідповідністю правовстановлюючого документу (свідоцтво про право власності на житловий будинок не завірено мокрою печаткою) (а.с.14). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 239/0116 від 13 квітня 2017 року спадкова справа після померлого 04 травня 2008 року [PERSON] заведена за № 420/2008 року та видавалось свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та майновий пай. (а.с. 20-25). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved