Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, посилаючись на те, що 24.03.2009 року [PERSON] під розписку позичив у [PERSON] грошову суму у розмірі 11300 доларів США, строк на 7 днів, які зобовязався повернути до 31.03.2009 року. Відповідачем вказана сума у строк визначений в розписці позивачу повернута не була, в звязку з чим останній звернувся за захистом своїх прав до правоохоронних органів з відповідною заявою щодо шахрайських дій з боку [PERSON] по відношенню до нього. Внаслідок незаконних дій відповідача, останнього було притягнуто до кримінальної відповідальності та визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Разом з тим, борг на сьогоднішній день відповідач не повернув. Позивач передав фактично відповідачу грошові кошти у розмірі 10300 доларів США, за це відповідач пообіцяв 31.03.2009 року повернути суму боргу в розмірі 11300 доларів США у тому числі 1000 доларів США в якості фінансової винагороди. В подальшому відповідачем було повернуто позивачу суму боргу в розмірі 27700 грн, та передано особисто 770 доларів США. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 05.10.2015 року, курс гривні до долару становить 21.14 грн. за 1 долар США. Таким чином сума боргових зобовязань відповідача перед позивачем становить: 10300 доларів США 770 доларів США= 9530 доларів США; 9530 доларів США х 21.14 =201464.20 грн.; 201464.20 грн. 27700 грн. = 173764.20 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону, позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 173764.20 грн. та судові витрати у справі. У ході розгляду справи, представник позивача збільшив розмір позовних вимог у звязку зі зміною курсу долара по відношенню до гривні станом на 18.01.2016 року, та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 204641.40 грн., та судові витрати у справі. У судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, фіксація судового процесу не здійснювалася. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом установлено, що 24.03.2009 року між сторонами у справі був укладений усний договір позики, відповідно до умов якого, [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошову суму в розмірі 11300 доларів США, яку зобовязався повернути в строк до 31.03.2009 року. Вказана обставини підтверджується власноручною розпискою відповідача від 23.03.2009 року (а.с.6). Як зазначав позивач, фактично він передав відповідачу 10300 доларів США з яких відповідач повернув 770 доларів США, та 27700 грн. Решту суми боргу відповідач не повернув, а відтак не виконав своїх зобовязань за договором позики. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає: 10300 доларів США 770 доларів США = 9530 доларів США; 9530 доларів США х 24.38 грн. (курс НБУ станом на 18.01.2016 року) = 232341.40 грн.; 232341.40 грн. 27700 грн.=204641.40 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved