Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У жовтні 2016р. [PERSON]звернулась до суду із уточненим та доповненим в подальшому позовом до [PERSON], посилаючись на те, що вона є рідною донькою [PERSON], яка померла 14 липня 2012р. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будівельних матеріалів, що складаютьсамочинно збудоване домоволодіння № 41 по вул. Луговій в м. Одесі. Позивачка зазначала, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, інших спадкоємців немає, оскільки відповідач [PERSON]від прийняття спадщини відмовився на її користь. Стверджувала, що спадщину після смерті матері вона прийняла, шляхом звернення до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на будівельні матеріали, які складають самочинно збудоване домоволодіння № 41 по вул. Луговій в м. Одесі. Протокольною ухвалою суду від 30 листопада 2016року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено [PERSON] (а.с.115). Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутністю (а.с.151). Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.125). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.150). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивачки, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Матеріалами справи встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON],підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 02 липня 1961 року Іллічівським ЗАГС м. Одеса, актовий запис №1184 (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що у період шлюбу [PERSON] та [PERSON] по домашній угоді придбали самовільно збудовану будівлю по вул. Луговій,37 в м. Одесі, яка складалась з однієї кімнати площею 12,1 кв.м., кухні і коридору. Рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих №741 від 06.08.1966р. [PERSON] було дозволено зберегти самовільно збудовану будівлю по вул. Луговій,37 в м. Одесі, отримати будинкову книгу та реєстрацію її сімї (а.c.11,12). 17 березня 1965 року між Міським відділом комунального господарства та [PERSON] було укладено договір очистки домоволодіння по вул. Луговій,37 в м. Одесі (а.с.13). З матеріалів справи вбачається, що на домоволодіння по вул. Луговій,41(37) в м. Одесі була заведена технічна справа (а.с.29-32). Згідно викопіювання з плану будівельного кварталу №612а від 03 грудня 1955 року на земельній ділянці площею 356 кв.м. по вул. Луговій,41(37) в м. Одесі збудовані два житлових будинки під літ. «А» та «Б» (а.с.31). Встановлено, що саме самовільно збудовану будівлюпід літ. «Б» по вул. Луговій,41(37) в м. Одесі придбала по домашній угоді [PERSON] 25 грудня 1992 року на домоволодіння по вул. Луговій,41 в м. Одесі була видана будинкова книга та проведена реєстрація членів сімї [PERSON] (а.с.14-19). В 1997 р. [PERSON] була видана робоча документація на газопостачанняна домоволодіння по вул. Луговій,41 в м. Одесі (а.с.20-28). Судом встановлено, що рішенням Іллічівської райради депутатів трудящих м. Одеси від 26 вересня 1990року дозволено виконкому Іллічівської райради народних депутатів вирішити питання визнання права власності в кожному випадку за громадянами жилмасиву Сахарний на самочинно збудовані житлові будинки в індивідуальному порядку, за умови відсутності у них домоволодінь на праві особистої власності и здачі жилплощі, зайнятої в будинках міських рад. Також зазначеним рішенням доручено виконкому Іллічівської райради депутатів вирішити питання по нумерації будинків жилмасиву Сахарний (а.с.135-140). Розпорядженням Іллічівської районної адміністрації №399 від 01.06.2000року внесено зміни до нумерації будинків, а саме змінено номер будинку №37 по вул. Лугова в м. Одесі, на № 41 (а.с. 143-148). З матеріалів справи вбачається, що при житті [PERSON] не встигла здати житловий будинок №41 (37), розташований по вул. Лугова в м.Одесі в експлуатацію та не отримала на нього правовстановлюючих документів. Крім того, в матеріалах справи відсутні документи на виділ земельної ділянки під домоволодіння під літ. «Б» по вул. Луговій,41 в м. Одесі. Встановлено, що позивачка 22 жовтня 1994 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що при житті, а саме 27 липня 2000 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона заповіла усе належне їй майно своєму синові\~[PERSON] (а.с. 82,83). 15 липня 2012р. [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.66). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будівельних матеріалів, які складають самочинно збудоване домоволодіння № 41 по вул. Луговій в м. Одесі, оскільки правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлої на вказане домоволодіння, відсутні. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON], але останній від спадщини за заповітом після смерті матері відмовився (а.с.78). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та її рідні діти: [PERSON] та [PERSON](а.с.65,73,81). Встановлено, що позивачка прийняла спадщину шляхом звернення у передбачений законом строк до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується її заявою та спадковою справою (а.с.61). Інші спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса із заявами про відмову від спадщини на користь [PERSON] (а.с.73,77,78). 24 вересня 2016року позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 3,8832 за адресою: Одеська обл., Ширяївський район, Ширяївська селищна рада, та грошові вклади в філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», що належали її матері (а.с.107,108). Проте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння по вул. Луговій,41 в м. Одесі, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с.42). Згідно довідки від 11.01.2013р. №25 позивачка проживає та зареєстрована у житловому будинку по вул. Лугова, 41 в м. Одесі (а.с.69). Відповідно до довідки від 23.11.2013р. №23 [PERSON] проживала та була зареєстрована з 12.12.1966р. по день смерті у житловому будинку по вул. Лугова, 41, в м. Одесі (а.с.68). Відповідно до листа №476682.72, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 13.09.2016р., що станом на 31.12.2012р. право власності [PERSON] на житловий будинок по вул. Лугова, 41 в м. Одесі не зареєстроване (а.с. 95) Згідно технічного паспорту від 01 грудня 2016 року домоволодіння №41, по вул. Лугова в м. Одесі складається з житлового будинку під літ. «Б» житловою площею 32,2 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м. та надвірних споруд: літня кухня літ. «К», огорожа - № 2-3 (а.с.131-134). Суд вважає, що оскільки житловий будинок під літ. «Б», що розташований по вул. Лугова, №41, в м. Одесі, збудований самовільно, тому він не входить до складу спадщини, але до складу спадщини входять будівельні матеріали, з яких був збудований вказаний будинок і на які відкрилася спадщина після смерті [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За змістом ч.1 ст.376 ЦК України обєкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: - земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; при будівництві допущено істотні порушення будівельних норм і правил. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно зясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Відповідно до розяснень п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Вимоги особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно, або заінтересованої особи, що не повязані з правом власності на ці будівлі, зокрема, про визнання права на матеріали, одержані при їх знесенні, підлягають розгляду судами на загальних підставах. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Тобто, вказані дії свідчать про те, що позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті своєї матері. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині визнання права власності у порядку спадкування за законом на будівельні матеріали, що складають домоволодіння під літ. «Б» по вул. Луговій,41, в м. Одесі, яке складається з приміщень 2 - житлова, 10,7 кв.м.; 3 - житлова, 12,4 кв.м.; 4-коридор, 8,2 кв.м., 5- житлова, 9,1 кв.м., 6-туалет, 2,3 кв.м., 7 душова, 0,9 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., у т.ч. житловою 32,2 кв.м., та надвірних споруд: літня кухня літ. «К», огорожа - №2-3. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 6890,00грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial