Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

у квітні 2016 року позивачі звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Київської міської ради про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у жовтні 2014 року померла мати позивачів [PERSON] До складу спадкового майна увійшла 1/2 частина квартири [ADDRESS]. 1/4 частина вказаної квартири належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло, інша 1/4 частина квартири була успадкована [PERSON] після смерті її сина [PERSON], що підтверджується виданим свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2003 року. Позивачі, як спадкоємиці першої черги, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. У березні 2016 року позивачам були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири, яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло. У видачі свідоцтв про право на спадщину на іншу 1/4 частину квартири державним нотаріусом було відмовлено, у зв'язку з тим, спадкодавцем не була здійснена державна реєстрація права власності на успадковану після смерті сина частину квартири в органах бюро технічної інвентаризації. За таких обставин, позивачі просили визнати право власності за кожним на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Від представника позивачів по справі на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов. У своїх поясненнях представник відповідача - Київської міської ради просив прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів, слухати справу у відсутності представника Київської міської ради. Третя особа просила розглянути справу за відсутності представника нотаріальної контори. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26 жовтня 2014 року. 06 листопада 2014 року від [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про прийняття спадщини. Родинні стосунки із спадкодавцем підтверджені свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу. До складу спадкового майна увійшла 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Спадкодавець за життя набув право власності на 1/4 частину спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 2000 року, та на 1/4 частину вказаної квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2003 року. 03 березня 2016 року спадкоємцям були видані свідоцтва про власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування за законом. Вказана частина квартири належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 13 січня 2000 року. У видачі свідоцтва на іншу 1/4 частину спірної квартири державним нотаріусом було відмовлено. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 березня 2016 року державний нотаріус Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. послалася на відсутність у встановленому законом порядку державної реєстрації права власності на 1/4 частину спірної квартири, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 грудня 2003 року. У відповідності до положень ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи підтверджено, що [INFO] померла [PERSON] Станом на день відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS], разом з спадкодавцем за вказаною адресою зареєстрована та проживає її дочка [PERSON] Протягом строку, встановленого законом, спадкоємці за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. До складу спадкового майна увійшла 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. При цьому, [PERSON] набула право власності на 1/4 частину спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 2000 року, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва. Право спільної сумісної власності на квартиру зареєстровано в Київському МБТІ 02 лютого 2000 року. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2003 року [PERSON] набула право власності на 1/4 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її сина [PERSON] Державна реєстрація права власності на вищезазначену 1/4 частину квартири спадкодавцем за своє життя проведена не була. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, за приписами закону, чинного станом на грудень 2003 року, спадкодавець [PERSON] набула право власності на 1/4 частину спірної квартири, в порядку спадкування за законом після смерті її сина. У зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності державний нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Такі обставини свідчать про наявність спору про право, що дозволяє позивачам звернутися до суду в порядку позовного провадження з приводу визнання права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, прийняли спадщину протягом шести місяців з дня її відкриття. Спадкодавець за своє життя набув право власності на 1/4 частину спірної квартири, визнання права власності на яку за позивачами прав та інтересів третіх осіб не порушує. За таких підстав, суд доходить висновку позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved