Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до прокуратури Запорізької області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що 30.07.2018 року позивач звернувся до прокуратури Запорізької області із заявою про вчинення працівниками Національної поліції посадових злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 367 КК України. Проте, всупереч ст. ст. 214, 215 КПК України та п.п. 2.1., 3.1. Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затверджених наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, прокурором Шафоростовою О.О. його заява про вчинення злочину не була зареєстрована у Єдиному реєстрі досудових розслідувань. 13.08.2018 року позивач був вимушений звернутися до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України. 20.08.2018 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя постановив ухвалу, якою скаргу [PERSON] на бездіяльність посадових осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, було задоволено частково, та зобов`язано посадову особу прокуратури Запорізької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву [PERSON] від 30.07.2018 року про кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 364, 365, 366, 367 КК України, щодо незаконних дій працівників Національної поліції України. Посилаючись на те, що невиконання відповідними службовими особами прокуратури Запорізької області своїх посадових обов`язків, які покладені на них діючим законодавством, призвело до того, що позивач вимушений був звернутися до адвоката за правничою допомогою для звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб прокуратури Запорізької області, і за надані послуги сплатив йому 5 000 грн., [PERSON] просить на підставі ст. ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на його користь матеріальну шкоду, завдану бездіяльністю посадових осіб прокуратури Запорізької області, в сумі 5 000 грн., а також стягнути судові витрати. У судовому засіданні на підтвердження розміру судових витрат представником позивача надано акт приймання-передачі виконаних робіт від 28.11.2019 року та квитанції до приходного касового ордеру на загальну суму 8 000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 23.10.2019 прийнято до розгляду позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні. 06.11.2019 року до суду надійшов відзив Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить ухвалити рішення, яким відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач безпідставно ототожнює поняття відшкодування матеріальної шкоди та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, і помилково стверджує, що реальними збитками є витрати на юридичні послуги. Відповідно до позовної заяви позивачем заявлено вимоги про відшкодування матеріальної шкоди (витрат на правову допомогу) у розмірі 5 000 грн., разом із тим, позивачем не надано доказу укладення договору про надання правової допомоги та здійснення оплати відповідного договору за актами приймання-передачі юридичних послуг, і підстави для відшкодування витрат, пов`язаних з наданням юридичної допомоги у суді відсутні. Крім того, сама незгода [PERSON] з діями посадових осіб прокуратури Запорізької області, які ним було оскаржено у порядку передбаченому КПК України, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування шкоди. Витрати понесені під час кримінального провадження, про відшкодування яких заявлено цивільний позов, не підлягають відшкодуванню за правилами ЦПК України. Державна казначейська служба України жодних прав та інтересів позивача не порушувала, не вступала з ним у правовідносини і жодної шкоди не завдавала, у зв`язку з чим не може нести відповідальність за дії інших суб`єктів, а покладення будь-якої відповідальності на вказану службу свідчить про невірне вирішення справи по суті. 12.11.2019 року до суду надійшов відзив прокуратури Запорізької області на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. В обґрунтування відзиву зазначено, що 30.07.2018 року до прокуратури області звернувся [PERSON] із заявою про вчинення посадовими особами Національної поліції злочинів. За результатами її розгляду, 03.08.2018 року, прокурором відділу прокуратури області Шафоростовою О.О. заявнику надано відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки заява [PERSON] від 30.07.2018 року за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин та не містить даних про вчинення кримінального правопорушення за викладених ним обставин. Позивач скористався своїм правом передбаченим ст. ст. 303, 307 КПК України та оскаржив бездіяльність прокурора яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР слідчому судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2018 року у справі № 335/9402/18 скаргу позивача задоволено частково, зобов`язано уповноважену особу прокуратури Запорізької області внести відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] від 30.07.2018 року. В іншій частині вимоги заявника, а саме про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб слідчого відділу прокуратури Запорізької області залишені без задоволення. Після надходження вказаної ухвали суду до прокуратури Запорізької області 14.09.2018 року відомості за заявою [PERSON] від 30.07.2018 року на дії працівників правоохоронних органів внесені до ЄРДР за № 42018080000000337 за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України. Досудове розслідування по кримінальному провадженню проводилося територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі, за результатами якого 30.08.2019 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Як зазначено у відзиві, позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності завданої йому прокуратурою області шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між завданою шкодою і протиправними діяннями прокурора відділу прокуратури Запорізької області Шафоростовою О.О. під час розгляду звернення [PERSON] , а відтак відсутні підстави для задоволення позову. Оскарження бездіяльності прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення на підставі заяви [PERSON] свідчить про реалізацію ним права на оспорювання процесуальної діяльності прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень у розумінні ст. 1176 ЦК України. Сам факт зобов`язання ухвалою внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання матеріальної шкоди позивачу, враховуючи що права та інтереси позивача були поновлені. Крім того, ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні вимог [PERSON] про визнання бездіяльності прокурора незаконною оскільки це не відноситься до компетенції слідчого судді в рамках чинного законодавства. До того ж, надані суду докази у вигляді договору про надання правової допомоги від 03.08.2018 року та акт приймання-передачі виконаних робіт від 20.08.2018 року є неналежними, недостовірними та недостатніми доказами, оскільки не містять відомості щодо предмета доказування. Так, акт приймання-передачі виконаних робіт від 20.08.2018 року, який нібито має відношення до договору про надання правової допомоги від 03.08.20218 року, стосується не стосовно прави про бездіяльність прокурора, а стосовно слідчого. Крім того, підготовка та участь у судовому засіданні стосувалась участі у судовому засіданні у неконкретизованій справі, неконкретизованому суді, яке відбулось 20.08.2015 року, а не у серпні 2018 року. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, які викладені у позові. Крім того, просили стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у цій справі в загальному розмірі 8 000 грн. Представники відповідачів у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували та просили відмовити у їх задоволені з підстав, які викладені у відзивах на позовну заяву. Вислухавши позивача та його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2018 року до прокуратури Запорізької області надійшла заява [PERSON] про вчинення посадовими особами Національної поліції посадових злочинів, який вбачав в їх діях ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 367 КК України. Листом від 03.08.2018 року № 17/3-3929-18, за наслідками розгляду звернення заявника, прокурором відділу прокуратури Запорізької області Шафоростовою О.О. [PERSON] . відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки його заява за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, так як не містила достатніх даних про вчинення будь-якого кримінального правопорушення за викладених ним обставин. [PERSON] оскаржив бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 30.07.2018 року в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2018 року у справі № 335/9402/18, провадження № 1-кс/335/6273/2018, скаргу [PERSON] задоволено частково. Зобов`язано уповноважену особу прокуратури Запорізької області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 30.07.2018 року про кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 364, 365, 366, 367 КК України, щодо незаконних дій працівників Національної поліції України. В задоволенні іншої частини скарги, а саме щодо вимог про визнання незаконною бездіяльності слідчого відділу прокуратури Запорізької області, відмовлено. 14.09.2018 року, на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2018 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018080000000337 внесені відомості за заявою [PERSON] , за фактом вчинення працівниками правоохоронних органів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] . Досудове розслідування по зазначеному кримінальному провадженню проводилося територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі. Постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі Коротаєвою Ю.В. від 30.08.2019 року, закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018080000000337, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діях службових осіб Управління патрульної поліції в Запорізькій області складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України. Звертаючись до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, позивач посилався на положення ст. ст. 1166, 1174, 1176 ЦК України, та зазначав, що внаслідок протиправної бездіяльності прокуратури Запорізької області, яка в порушення ст. 214 КПК України не внесла відомості за його заявою про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань, йому завдано матеріальну шкоду в сумі 5000 грн., яка складається із витрат, які він поніс на оплату послуг адвоката, до якого він вимушений був звернутися для надання правової допомоги з приводу оскарження бездіяльності прокуратури Запорізької області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. На підтвердження розміру шкоди позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 03.08.2018 року, укладений між ним та адвокатом Грецовим С.В., відповідно до якого клієнт поручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо захисту (представлення інтересів) на всіх стадіях проведення перевірки, досудового слідства та судового процесу; акт приймання - передачі виконаних робіт від 20.08.2018 року, відповідно до якого сторони погодили виконання адвокатом комплексу юридичних та фактичних дій з метою представництва законних інтересів клієнта перед юридичними та фізичними особами, державними органами та в суді; приходні касові ордери від 03.08.2018 року, відповідно до якого [PERSON] сплачено адвокату 2000 грн. за консультацію та складання скарги щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та від 20.08.2018 року, відповідно до якого [PERSON] сплачено 3000 грн. за участь адвоката у судовому засіданні в Орджонікідзевському суді. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормою статті 1166 ЦК України, відповідно до якої, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. На думку суду, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що бездіяльністю посадових осіб прокуратури Запорізької області позивачу завдано матеріальної шкоди в розумінні ст. ст. 1166, 1173, 1174 ЦК України, а також того, що бездіяльність прокурора була неправомірною. За матеріалами справи, [PERSON] реалізував своє право на звернення із заявою про вчинення злочину, а, отримавши лист прокурора відділу прокуратури Запорізької області про відмову у внесенні відомостей за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань, реалізував своє похідне право на оскарження такої бездіяльності до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України. Зі змісту ухвали слідчого судді від 20.08.2018 року встановлено, що слідчим суддею відмовлено у задоволенні вимог [PERSON] про визнання незаконною бездіяльності слідчого відділу прокуратури Запорізької області. Саме по собі задоволення скарги слідчим суддею в частині вимог про зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Запорізької області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] , без встановлення протиправності такої бездіяльності, не свідчить про те, що посадовими особами допущено незаконну бездіяльність в розумінні ст. 1176 ЦК України. В даному випадку позивач реалізував своє право заявника на оскарження бездіяльності прокурора в порядку, передбаченому спеціальним законодавством, а саме ст. 303 КПК України. Як вбачається зі змісту позову, матеріальна шкода, за твердженням позивача, полягає у витратах, які він здійснив на оплату послуг адвоката з метою оскарження бездіяльності прокурора. Разом із тим, [PERSON] звертався із заявою про вчинення злочину працівниками Національної поліції України відносно нього особисто, отже у кримінальному провадженні за своїм процесуальним статусом є потерпілим. Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (частина перша статті 1 КПК України). Сторонами кримінального провадження з боку обвинувачення є, зокрема, слідчий, прокурор, потерпілий. Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом. Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях визначає Глава 26 КПК України. Потерпілий має право оскаржувати бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; у нездійсненні інших процесуальних дій, які зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій тощо. Тобто кримінальний процесуальний закон визначає спеціальний порядок розгляду скарг потерпілого у кримінальному провадженні. Главою 8 КПК України визначено види процесуальних витрат та порядок їх розподілу. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 117 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. Частиною 2 ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. Згідно із ч. 1 ст. 121 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Тобто, КПК України, як спеціальним законом у кримінальному провадженні, визначено порядок відшкодування процесуальних витрат потерпілого, в тому числі і тих, які він здійснив на оплату послуг адвоката. З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що прокуратурою Запорізької області допущено протиправну бездіяльність при розгляді його заяви про вчинення злочину, а також, що внаслідок невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань йому завдано матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню судом в порядку, передбаченому ЦК України. Враховуючи те, що у задоволенні позову [PERSON] відмовлено у повному обсязі, підстави для стягнення з відповідачів судових витрат у вигляді оплати професійної правової допомоги у цивільній справі в розмірі 8 000 грн., в силу ст. 141 ЦПК України відсутні.

Outcome: dismissed