Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «СК «Україна» про стягнення страхового відшкодування та просила стягнути з ПАТ «СК «Україна» на її користь страхового відшкодування у сумі 50 000 грн. 00 коп. та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказувала на те, що з вини [PERSON] 26.07.2015 року відбулась ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Мазда» д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Україна». Позивач у встановленні законом строки звернулась до ПАТ «СК «Україна» із відповідною заявою та документами, необхідними для виплати страхового відшкодування. Через деякий час, не дочекавшись від відповідача жодних повідомлень, позивач була змушена за власний кошт замовляти та проводити незалежний експертний огляд і оцінку пошкоджень завданих автомобілю «Мазда» д.н.з. [NUMBER]. Разом з тим, з моменту вчинення ДТП та по теперішніго часу відповідач жодним чином не намагався відшкодувати позивачеві завдану метеріальну шкоду, у зв'язку з чим, позивач змушена була звернутись до суду з позовною заявою. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.07.2015 року о 22.00 год. В с.Гнідин Бориспільського району Київської області по вул. Центральна, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Шкода», д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Мазда» [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР України. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляду штрафу (а.с.7). Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], автомобіль «Мазда» [NUMBER] належить позивачу [PERSON] (а.с.10-11). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] була застраховано у ПАТ «СК «Україна» відповідно до полісу серії АІ №5668667, який укладено із власником транспортного засобу [PERSON] Згаданий поліс був діючий станом на 26.07.2015 року (а.с.9). Відповідно до Звіту №9239 про оцінку автомобіля від 10.08.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мазда» [NUMBER] склала 101 116 грн. 33 коп. (а.с.12-15). Як вбачається із довідки МТСБУ за полісом АІ №5668667, яким під час ДТП було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON], страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн. 00 коп., розмір франшизи - 0 грн. Таким чином, з викладеного вбачається, що із відповідача, як страховика за полісом АІ №5668667, слід стягнути на користь позивача страхове відшкодування у сумі 50 000 грн. 00 коп. Згідно ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик, згідно із ч.3 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК України). Згідно із ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Доведення розміру матеріальної шкоди є необхідним для розгляду справ цієї категорії, а тому суд вважає, що витрати понесені позивачем на оплату замовленого звіту №9239 про оцінку автомобіля від 10.08.2015 року є судовими витратами і підлягають розподілу за правилами ст. 88 ЦПК України, як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.08.2015 року №105 витрати за згадані послуги складають 1300 грн. Враховуючи ту обставину, що ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено максимально допустимий термін (90 днів з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування) для виплати страхового відшкодування. Такий термін для ПрАТ «Страхова компанія «УКРАЇНА» сплив 04.01.2016 р. з огляду на ту обставину, що 05.10.2015 р. Позивачем було направлено на адресу Відповідача Заяву про виплату страхового відшкодування (наявна в матеріалах справи), з урахуванням приписів статті 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив сплатити на мою користь належне мені страхове відшкодування. Водночас, частиною 36.5 статті 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена можливість нарахуванням пені за кожний день прострочення сплати страхового відшкодування, а саме: «За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня». Отже у період з 04.01.2016 р. по день розгляду справи (09.03.2016 р.) необхідно нарахувати пеню за зазначений період прострочення, а саме заборгованість Відповідача перед Позивачем має нараховуватись з урахуванням розміру пені, а отже заборгованість складає 53 967,21 грн. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно також задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved