Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

У жовтні 2017 р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Запорізької державної районної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яка уточнювалась в останнє 21.11.2017 року. В позовній заяві позивачка [PERSON] зазначає, що є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок їй залишився у спадок. Відповідачі по справі приходяться позивачці родичами, [PERSON] - тітка позивачки, а [PERSON] та [PERSON] є діти [PERSON] Також позивачка вказала, що відповідачі по справі з 2008 року не проживають за вказаною адресою, і на скільки відомо позивачці, вони взагалі виїхали за межі України. На даний час сторони не спілкуються. Також позивачка вказала, що вона як власник майна повинна сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідну кількість людей, які зареєстровані на вказаною адресою та взагалі позбавлена права розпорядитись вказаним майном, за таких обставин [PERSON] була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні була присутня представник позивачки - [PERSON], яка підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги [PERSON] та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином за допомогою засобів масової інформації (а.с.41), заяв та заперечень на позовну заяву, до суду не надавали. Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позов заперечувала частково, та надала відзив, в якому вказала, що заперечує проти визнання неповнолітньої [PERSON],2001р.н., такою що втратила право користування житловим приміщенням, проти інших позовних вимог не заперечувала. Згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, та підтверджується документами, наданими позивачкою [PERSON], оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.1994року, позивачка [PERSON] отримала у спадок житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] Вказане також підтверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20748108 від 30.10.2008 року. Відповідно до довідки №868 від 13.03.2017 р., яка видані виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у житловому будинку який розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], 1968 р.н., [PERSON], 1989 р.н., [PERSON], 1999 р.н. та [PERSON], 2001 р.н., однак вони з 2008 року не проживають за вказаною адресою та на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Відповідно до акту, який був складений депутатами Новолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області 11.09.2017 року у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], відповідачі по справі не проживають, їх особистих речей в будинку не має. Крім того, в судовому засіданні представник позивачки [PERSON] пояснила, що вказаний житловий будинок знаходиться в зруйнованому стані, і надала для огляду фотокартку. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок ( ст. ст. 379,383 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім'ї власника. Таким чином, припинення права власності на житловий будинок попереднього власника за відсутності відповідного договору з новим власником, за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст.ст. 150,156 ЖК України припиняє право членів сім'ї попереднього власника на користування цим житлом. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням , визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 242 Цивільного кодексу України батьки є законними представниками своїх дітей. Це означає, що батьки вчиняють правочини, здійснюють усі юридичні дії від імені своїх дітей на підставі факту свого споріднення. Так, відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Частина 2 ст. 29 ЦК встановлює, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідачка [PERSON] 2001 року народження, тобто на момент розгляду справи досягла чотирнадцяти річного віку, а тому має право вільно обирати собі місце проживання. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки вважає, що її позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved