Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У жовтні 2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Новоодеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (житловий будинок А-1 житловою площею 22,1 кв.м., літня кухня Б-1, сарай В-1, сарай Г-1, вбиральня Д-1, огорожа - 1, споруди - 2), що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05.11.2018 року позовна заява залишена без руху для уточнення позовних вимог. 12.11.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач уточнила позовні вимоги і просила остаточно визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (житловий будинок А-1 житловою площею 22,1 кв.м., літня кухня Б-1, сарай В-1, сарай Г-1, вбиральня Д-1, огорожа - 1, споруди - 2 вартістю 9669 грн.), що розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений 19 жовтня 2001 року між [PERSON] і [PERSON] , на Універсальній Товарній Біржі «Ріко-Альянс» і зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод за № 2-277 від 19.10.2001 року,та зареєстрованим в Вознесенському МБТІ 26.10.2001 року за р.№755 - дійсним, та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (житловий будинок А-1 житловою площею 22,1 кв.м., літня кухня Б-1, сарай В-1, сарай Г-1, вбиральня Д-1, огорожа - 1, споруди - 2 вартістю 9669 грн.), що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду 27.11.2018 року відкрито провадження у справі, в частині вимог до [PERSON] , померлого [INFO] - відмовлено. Ухвалою суду від 23.01.2019 року замінено неналежного відповідача Новоодеську міську раду Новоодеського району Миколаївської області на належного відповідача - [PERSON] . В обґрунтування позову позивач послалася на те, що 19.10.2001 року її брат [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (житловий будинок А-1 житловою площею 22,1 кв.м., літня кухня Б-1, сарай В-1, сарай Г-1, вбиральня Д-1, огорожа - 1, споруди - 2), що розташований за адресою: [ADDRESS] , уклавши договір купівлі-продажу на Універсальній Товарній Біржі «Ріко-Альянс» та зареєструвавши його Журналі реєстрації біржових угод за № 2-277 від 19.10.2001 року,та зареєструвавши в Вознесенському МБТІ 26.10.2001 року за р.№, проте нотаріально договір посвідчений не був. [INFO] помер її брат [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майне, а саме зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті брата. При зверненні до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини, вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2018 року з підстав не надання документа підтверджуючого право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за спадкодавцем [PERSON] . У зв`язку з тим, що вона не може оформити нотаріально своє право на спадкове майно, вона змушена звернулася до суду з даним позовом. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач надала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила про його задоволення та розгляд справи за відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи, 19 жовтня 2001 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (житловий будинок А-1 житловою площею 22,1 кв.м., літня кухня Б-1, сарай В-1, сарай Г-1, вбиральня Д-1, огорожа - 1, споруди - 2), що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується письмовим договором купівлі-продажу№2-277, який посвідчений на УТБ «Ріко-Альянс» (відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору). Факт права власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який було ним продано [PERSON] , підтверджується посиланнями на правовстановлюючий документ, що зазначений в письмовому біржовому договорі купівлі-продажу будинку, а саме: на Договір купівлі-продажу, посвідчений Новоодеською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за реєстр.№1062 від 02.09.1989р. та зареєстрований Вознесенським міжміським БТІ за реєстр.№755 від 06.03.1990р. Сторони за угодою цілком виконали істотні умови договору, за яким [PERSON] у власність було передано вказаний житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, а [PERSON] передала продавцю обумовлену суму грошей 1000 грн.. Укладений між сторонами договір зареєстрований 26.10.2001 р. [PERSON] в у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації (запис у реєстрову книгу за реєстровим №755) та ніким не оспорений. Суд визнає факт того, що договір від 19.10.2001 року купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (житловий будинок А-1 житловою площею 22,1 кв.м., літня кухня Б-1, сарай В-1, сарай Г-1, вбиральня Д-1, огорожа - 1, споруди - 2 вартістю 9669 грн.), що розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] і [PERSON] , на Універсальній Товарній Біржі «Ріко-Альянс» - відбувся. Будь-яких обмежень або заборон на відчуження спірного будинку під час судового розгляду справи не встановлено. Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 09.05.1955 р., встановлено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] . 24.02.1976 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення шлюбу подружжю було присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.02.1976 року. Відповідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданогоНовоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 03.04.2018 року, [PERSON] (брат позивача) - помер. Спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , згідно матеріалів спадкової справи №107/2018 є позивач [PERSON] , яка у встановлений законом строк 11.10.2018 року звернулася до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини. Згідно постанови приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1061/02-31 від 11.10.2018 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав не надання документа підтверджуючого право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за спадкодавцем [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено 19.10.2001 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Згідно ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року, право продажу майна належить власнику. Відповідно п.п 48, 49 Наказу Міністерства Юстиції України від N 18/5 від 14.06.94 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, встановлювалися вимоги щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, а також наслідки щодо недотримання такої вимоги, яка тягне недійсність такого договору, передбаченого ст.47 цього Кодексу. У відповідності до ст. ст. 224, 228, ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. Про судову практику в справах про визнання угод недійсними (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пунктом 36 Наказу МінЮсту України від N 18/5 від 14.06.94 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» встановлено, що угода про відчуження або заставу майна, яка потребує обов`язкової нотаріальної форми, може бути посвідчена без згоди другого з подружжя, якщо з правовстановлюючого документа, свідоцтва про шлюб та інших документів видно, що зазначене майно є не спільною, а особистою власністю одного з подружжя (набуте до реєстрації шлюбу, одержане під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, здійснено поділ майна, набутого під час перебування в зареєстрованому шлюбі тощо). За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання спірного договору дійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В зв`язку з тим, що судом визнано дійсними договори купівлі-продажу нерухомості від 19.10.2001 року, позивач є спадкоємцем за законом, яка фактично прийняла спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності спадкового майна після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем належить визнати право власності на спірне спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1409 грн. 60 коп.

Outcome: approved