Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу від 07.12.2000 року житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], укладений на регіональній товарній біржі «Таврійська» між нею та [PERSON] та зареєстрований в Каховському БТІ 08.12.2000 року за № 27/1. Посилалась на те, що в момент укладення зазначеного договору сторонами було досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, вона передала продавцю оплату за будинок у розмірі 4 000 грн., а продавець отримав ці гроші за продаж та виселився з будинку. З того часу позивачка у ньому мешкає постійно. Таким чином вона, як сторона договору купівлі-продажу, повністю виконала угоду, але відповідач ухилився від її нотаріального посвідчення, а на даний час вже помер, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки інший спосіб їх захисту відсутній. У судове засідання позивачка не з`явилася, в своїй письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідачі також до судового засідання не з`явилися, проте, надали письмові заяви, в яких просили справу розглянути в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 07.12.2000 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], посвідчений регіональною універсальною товарною біржею «Таврійська». Позивачка прийняла майно та зареєструвала вищезазначений договір в Каховському БТІ 08.12.2000 року за № 27/1. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], від [INFO]. Його спадкоємцями, та, відповідно, правонаступниками, є відповідачі - [PERSON], [PERSON]. Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР , за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За приписами ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу), з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Отже, щоб не допустити неправильного визнання дійсної угоди на підставі ч.2 ст. 47 ЦК України, суд повинен перевірити чи підлягала вказана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протиправних умов. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №3 від 28 квітня 1978 року, чинної на час виникнення правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори: довічного утримання, застави, купівлі-пролажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування житлового будинку (квартири) чи його (її) частини, дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Слід зазначити, що у даному випадку ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1191 року, на який посилається позивачка, не може бути застосований, оскільки він є спеціальним нормативним актом щодо визнання правових умов створення і діяльності товарних бірж на території України та загальним стосовно укладання договорів, для яких спеціальними нормами є норми саме Цивільного кодексу, а тому договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна і, зокрема, житлових будинків, вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню, що сторонами дотримано не було. Таким чином, оскільки договір купівлі продажу будинку підлягав нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, а реєстрація угоди на біржі не є державною реєстрацією, суд не має підстав для задоволення вимог [PERSON] Крім того, позивачкою не надано суду доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення угоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed