overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У квітні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюбу між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що сімейне життя у них не склалось. На даний час шлюбні відносини фактично припиненні, сторони проживають окремо, спільного господарства не введуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснивши, що з відповідачем не підтримують шлюбних відносин з квітня 2017 року. Відповідач у судовому засіданні надала заяву із визнанням позовних вимог у повному обсязі (а.с. 24). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 20.05.2007р. укладено шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис №596 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З квітня 2017 р. шлюбні відносини фактично припинені, подружжя проживає окремо. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

У квітні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначим позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося, з березня 2017 р. сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння позивач вважає, що даний шлюб буде суперечити їх інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти примирення заперечував, просив шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні надала заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі (а.с. 25). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 08.08.2008 укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 717 (а.с. 4). У вказаному шлюбі у сторін є син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач можливість примирення з відповідачем заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У квітні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначим позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільни життя не склалось, з березня 2016 проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити його інтересам. Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 06.03.2018 подав заяву в якій позов підтримує та просить розглядати справу без його участі (а.с. 28). Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 06.03.2018 подала заяву в якій позовні вимоги визнала та просить розглядати справу без її участі (а.с. 27). Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 13.05.2013 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №506 (а.с. 3). У вказаному шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У квітні 2017 р. позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що у 2002 році між нею та відповідачем по справі [PERSON] був зареєстрований шлюб Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 422. Від шлюбу є малолітня дитина [PERSON],[INFO]. 18.06.2006 року рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Під час сумісного проживання відповідач [PERSON] отримав у власність квартиру, розташовану за адресою: м. Запоріжжя вул. Комарова, 29 А кв. 20, на підставі договору дарування від 23.01.2004 року. За адресою вказаної квартири було зареєстровано місце проживання неповнолітнього сина сторін - [PERSON],[INFO]. На початку 2008 року позивачу стало відомо, що належну відповідачу квартиру за вищевказаною адресою, відповідач продав своєму батьку [PERSON] шляхом укладення договору купівлі-продажу. Неповнолітній [PERSON] був виписаний з вищевказаної квартири. За договором купівлі-продажу [PERSON] був зобов'язаний прописати неповнолітнього сина в іншому своєму житлі на протязі одного місяця з моменту реєстрації правочину, чого зроблено до теперішнього часу не було. На підставі викладеного позивач просила суд зобов'язати відповідача [PERSON] зареєструвати неповнолітнього сина [PERSON] у квартирі № 20 розташованої за адресою: м. Запоріжжя вул. Комарова, 29 А кв. 20. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У квітні 2017 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний розгляд справи та за її відсутності, а також про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 300 грн. за надане оголошення у пресі про його виклик до суду. Відповідач за відомостями від 20.04.2017 р. адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області у м. Кривому Розі, зареєстрованим або знятим з реєстрації в Дніпропетровській області не значиться, повідомлявся згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення в пресі, про що свідчить оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» № 70 (1869) від 12.09.2017 р., в судове не з'явився, і від нього не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем - матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 4, 5, 6), розмір яких суд визначає згідно зі ст. ст. 182, 183 СК України у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого звільнена позивач, а також на користь позивача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 300 грн.. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

У квітні 2017 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний розгляд справи та за її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS], про що свідчать довідки поштового відділення № 82 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем - матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 4, 5, 7), розмір яких суд визначає згідно зі ст. ст. 182, 183 СК України у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У квітні 2017 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дітей, які проживають з позивачем їх матірю, та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 6, 7, 8, 9). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У квітні 2017 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюбу між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що сімейне життя у них не склалось. З вересня 2014 р. сторони не підтримують сімейних стосунків, спільне господарство не введуть та подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти примирення заперечувала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні надав заяву із визнанням позовних вимог у повному обсязі (а.с. 37). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 20.07.2007р. укладено шлюб у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №226 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народилось троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6, 7). З вересня 2014 р. шлюбні відносини фактично припинені, подружжя проживає окремо. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У квітні 2017 р. позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 25.06.2016 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 236. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення у пресі - газеті «Запорізька правда» №15 (23750). Про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У квітні 2017 р. позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 28.09.2013 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що зроблено відповідний актовий запис № 280. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення у пресі - газеті «Запорізька правда» №15 (23750). Про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

У квітні 2017 р. позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.11.2015 року, укладеному між нею та відповідачем [PERSON] Відповідач по справі [PERSON] продав вищевказану квартиру позивачу, виїхав на постійне місце проживання, але не знявся з реєстрації. Реєстрація відповідача заважає позивачу повною мірою здійснювати право власності, змушує нести додаткові витрати. Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру за вищевказаною адресою шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. До судового засідання позивач не з'явилась, надавши суду заяву, у якій просить суд розглянути справу у відсутності позивача та задовольнити позов, при цьому погоджується на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Суд,

Outcome: approved