Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середньомісячного заробітку за час її затримки при звільненні. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10 жовтня 2012 року між ним та [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір , на підставі якого позивач зобовязався виконувати роботу водія, а відповідач зобовязалася оплачувати працю позивача у розмірі 1200 грн. щомісяця. Відповідно до умов трудового договору, укладеного між сторонами, для позивача встановлювалася щорічна оплачувана відпустка тривалістю 24 календарних днів. Однак, у звязку із тим, що позивач 10 вересня 2015 року призваний по частковій мобілізації Збройних Сил України, позивач за згодою сторін звільнився з основного місця своєї роботи 10 вересня 2015 р. Як зазначає позивач, за час роботи у відповідача, він не використав своє право на щорічну відпустку, тому у відповідність до норм чинного законодавства, [PERSON] звернувся із заявою до [PERSON] про виплату йому грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та просив також виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Однак, відповідачем вказана заява проігнорована, тому просить стягнути із [PERSON] на свою користь грошову компенсацію за всі невикористані дні відпустки позивача у розмірі 3562,49 грн. та компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 3022,88 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Надали аналогічні пояснення фабулі позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір, відповідно до умов якого останній зобовязався виконувати у відповідача роботу водія, а відповідач зобовязалася оплачувати працю позивача у розмірі 1200 грн. на місяць. Згідно із п. 6 вищевказаного Трудового договору тривалість щорічної оплачуваної відпустки позивача складає 24 календарних днів. Як вбачається із наявної у матеріалах справи копії трудової книжки [PERSON] 10 вересня 2015 року звільнено із посаді водія згідно п. 1 ст. 36 КЗаП України. У судовому засіданні встановлено, що за час роботи у [PERSON] [PERSON] жодного разу не використовувалася щорічна оплачувана відпустка у кількості 24 календарних днів на рік. 15 вересня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити йому компенсацію за невикористану щорічну відпустку за три роки роботи у відповідача. Із наданого позивачем розрахунку, який суд бере до уваги, вбачається, що розмір невиплаченої компенсації за невикористану відпустку складає 3562 (три тисячі пятсот шістдесят дві) грн. 49 коп., а компенсація за затримку розрахунку при звільненні 3022 (три тисячі двадцять дві) грн. 88 коп. Зі змісту ч. 1 ст. 83 КЗпП України вбачається, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, дослідивши матеріали справи та взявши до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. У відповідність до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved