Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У квітні 2018 позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що вони із відповідачем мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає біля неї та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, вказуючи що його місячний дохід складає 1452 грн., який становить пенсія про інвалідності, інших доходів він не має, тому спроможний сплачувати аліменти у частці від його заробітку доходу що становить 1/4 але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Утім, враховуючи право одержувача аліментів визначати спосіб стягнення аліментів згоден сплачувати їх у твердій грошовій сумі, що становить 972 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечуючи щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, що становить ? та не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно.. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, у якому позицію викладену у відзиві підтримав. За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, відтак ухвалює рішення в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін спору, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], є сторони спору, в підтвердження чому є свідоцтво про народження дитини. Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини, обравши спосіб у виді частки, вказуючи, що у добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 ч.3 СК України). Згідно Акту затвердженого Липовецьким міським головою 05.03.2018, дитина [PERSON], [INFO] проживає біля матері [PERSON] Ця обставина сторонами спору не оспорювалась. Отож наведене дає право позивачеві на звернення до суду із даним позовом та на вибір способу стягнення аліментів у частці. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини визначені частини 1 статті 182 СК України. При цьому, приписами ч.2 вказаної статті, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який з 1 липня 2018 року становить 1944 грн. Судом встановлено, що відповідач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, яка встановлена з 20.02.2018 по 31.03.2019, розмір його пенсії по інвалідності становить 1452 грн., в підтвердження чому є довідки Управління Пенсійного фонду України від 18.04.2018 за №1068 та від 02.07.2018 за №5508. Згідно записів вчинених у трудовій книжці відповідача, 12.11.2015 він звільнений з Науково виробничого об»єднання «Форт» за угодою сторін, у зв'язку із чим отримував допомогу по безробіттю у Лівобережному міжрайонному центрі зайнятості, які припинено 21.06.2018. Відповідач знаходиться на стаціонарному лікуванні Вінницької психоневрологічної лікарні ім.. акад.. Ющенко О.І. з 02.07.2018 по теперішній час, на що вказує довідка видана вказаним медичним закладом. Матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача майна на праві власності чи майнових прав. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням обставин встановлених у судовому засіданні та обставин, які визначені ст.182 СК України, рівного обов'язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, суд дійшов висновку, що з платника аліментів на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов'язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітньої дитини. З огляду на викладене та враховуючи позицію сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, що відповідатиме інтересам дитини та сторін . Відповідно до ст.180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, а тому враховуючи те, що позивач при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, присуджує його із відповідача в дохід держави, так як інваліди ІІІ групи інвалідності не звільнені від його сплати.

Outcome: approved