Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

у жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 вересня 1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 1652. Від шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що спільне проживання з відповідачем не склалось. Між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння. З січня 2017 року припинено шлюбні відносини, з того часу спільне господарство не ведеться. Вважає примирення між ними неможливе. Зазначив, що спору з приводу розподілу майна та місця проживання дитини між ними немає. Просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за встановленим місцем проживання. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справах, суд прийшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 вересня 1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 1652, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин впродовж тривалого строку, а саме - з січня 2017 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved