Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що 17 листопада 2005 року між КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір на суму в розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту відповідно до умов якого Відповідач зобов'язався сплачувати 36% річних на суму заборгованості. Строк дії договору встановлений у договорі терміном на 1 рік із можливістю автоматичної його пролонгації на цей же термін у випадку відсутності заперечень сторін щодо цього. В порушення умов Кредитного договору Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував та станом на 30 вересня 2014 року мав заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 31566,29 гривень, яка складалась із наступного: - заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4934,14 гривень; - заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 24652,80 гривень; - заборгованість по сплаті штрафу в розмірі 1979,35 гривень. З огляду на таке Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку. Представник Позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у позові з огляду на те, що Позивач пропустив строку позовної давності за пред'явленими вимогами. Заслухавши пояснення Відповідача, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив наступне. 17 листопада 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредитну лінію на суму в розмірі 5000 гривень зі щомісячним зменшенням ліміту на мінімальну суму в розмірі еквівалентному 10 доларам США та сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 36% річних. При цьому, на суму простроченої заборгованості Відповідач зобов'язався сплачувати 72% річних. Відповідачем були отримані кошти, поступово повертати які він повинен був до 31 березня 2011 року (якщо брати мінімально необхідний місячний платіж в розмірі еквівалентному 10 доларам США), що відображено у розрахунку заборгованості. Разом з тим, Відповідач не погашав ані кредитну заборгованість, ані проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2014 року мав заборгованість (за розрахунком Позивача) по договору на загальну суму в розмірі 31566,29 гривень, яка складалась із наступного: - заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4934,14 гривень; - заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 24652,80 гривень; - заборгованість по сплаті штрафу в розмірі 1979,35 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до правового висновку Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, початок перебігу строку позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. В матеріалах справи наявна заява Відповідача про застосування наслідків пропуску Позивачем строків позовної давності за пред'явленими вимогами. Таким чином, задоволенню підлягають вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором лише в межах позовної давності (три роки) перед зверненням до суду, тобто за період починаючи з 22.10.2011 року. Починаючи зі вказаної дати, ґрунтуючись на поданому суду Позивачем розрахунку заборгованості, суд вираховує, що у стягненні заборгованості за тілом кредиту слід відмовити, оскільки весь її розмір став простроченим в квітні 2011 року. Натомість, заборгованість за нарахованими на тіло кредиту (4934,14 грн) відсотками за період в межах строку позовної давності суд розраховує наступним чином: Сума боргу (грн)Період нарахуванняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів4934.1423.10.2011 - 30.09.201472 %10453,35 У відповідності до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн+5% від суми позову. Враховуючи, що задоволенню підлягають вимоги Позивача в сумі 878,33 грн, велична неустойки у вигляді штрафу, яку він має право вимагати від Відповідача, розраховується наступним чином: 500 грн + 10453,35 грн / 100 * 5 = 500грн + 522,67 грн = 1022,67 грн В даному випадку суд позбавлений можливості застосувати наслідки пропуску спеціального (річного) строку позовної давності до неустойки, оскільки Відповідачем не виконані зобов'язані в тому числі по сплаті процентів за користування кредитними коштами нарахованих і протягом останнього року перед зверненням до суду. Таким чином, враховуючи невиконання Відповідачем своїх договірних зобов'язань перед банком, задоволенню підлягають вимоги (в межах позовної давності) про стягнення з нього суми заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 10453,35 гривень та суми неустойки в розмірі 1022,67 гривень, а всього - 11476,02 гривень. У зв'язку з частковим задоволенням позову, компенсації з Відповідача на користь Позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 229,40 гривень (мінімальний розмір).

Outcome: partial