Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Зазначила, що 17 липня 2016 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейні відносини та обов'язки. Подружні відносини припинено, шлюб носить формальний характер. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У підготовче засідання позивач не з'явилася, проте від неї до суду надійшла заява, у якій вона просить справу розглянути за її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні (а.с.19). Відповідач у підготовче засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності(а.с. 16). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у підготовчому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 5). Дітей у сторін немає. Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейні відносини та обов'язки. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Відповідно до частин 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з частинами 1, 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя не відповідає інтересам позивача, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами слід розірвати, а позовні вимоги - задовольнити. У зв'язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 704,80 грн, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved