Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він є спадкоємцем [PERSON], померлої 27.03.2014 року, яка 08.07.2011 року заповіла йому все належне їй майно, в тому числі квартиру за адресою: [ADDRESS]. У 09.04.2014 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та дізнався, що 12.03.2014 року вказана квартира продана [PERSON] на підставі довіреності, виданої [PERSON] на імя [PERSON], яка є матірю покупця. Так як гроші за договором купівлі продажу квартири [PERSON] покупцем [PERSON] сплачені не були і остання відмовляється сплатити обумовлену договором ціну, просив розірвати договір купівлі-продажу квартири від 12.03.2014 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], та [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі за обставинами, викладеними у позові, просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] позов не визнали, пояснили, що спірний договір купівлі-продажу було оформлено за бажанням і з відома [PERSON], яка надала відповідачці нотаріально посвідчену довіреність, та за згодою позивача, оскільки між ними та [PERSON] було досягнуто домовленості про те, що квартира за адресою: [ADDRESS], буде належати відповідачці взамін на здійснення догляду за [PERSON], яка хворіла та потребувала сторонньої допомоги, тому гроші за квартиру відповідачка [PERSON] не передавала. Ні [PERSON] за життя, ні [PERSON] після смерті останньої грошей за квартиру не вимагали, проти переоформлення квартири ніхто не заперечував. У задоволенні позову просили відмовити. Позивач та його представник факт досягнення домовленості між сторонами щодо вищевказаної квартири заперечували. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ \~ Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні зясовано, що 27 березня 2014 року померла [PERSON]М.(а.с. 10). Заповітом від 08.07.2011 року [PERSON] все належне їй на праві приватної власності майно заповіла позивачеві [PERSON] (а.с.9). 12.03.2014 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої Каховською міською державною нотаріальною конторою 14.02.2014 року (а.с.12) та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори (а.с.13-14). Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що кошти за продану квартиру [PERSON] не передавала, а остання їх передачі не вимагала, так як між ними існувала домовленість, що квартира за адресою: [ADDRESS], буде належати відповідачці взамін на здійснення догляду за [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] дійсно доглядала за [PERSON], остання дійсно бажала, щоб квартира належала відповідачці і незадовго до смерті просила, щоб швидше оформили документи. Свідок також пояснила, що спілкувалась з [PERSON] в день смерті, остання розуміла, яким чином було оформлено передачу квартири та грошей не вимагала. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] доглядала за [PERSON] Зі слів [PERSON] їм відомо, що [PERSON] пропонувала відповідачці квартиру взамін на здійснення догляду за нею, син [PERSON] [PERSON] був обізнаний про таку домовленість та проти цього не заперечував. Відповідно до ст. 627 ЦК України та статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Умовами ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно та зобовязується сплатити за нього певну суму грошей. Згідно зі\~\~ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. У своєму позові [PERSON] посилається на те, що підставою для розірвання договору купівлі - продажу квартири слугує порушення відповідачем [PERSON] істотної умови договору оплати квартири. Такі твердження позивача спростовуються умовами договору купівлі - продажу, оскільки відповідно до п.п. 2.2, 2.3 договору сторони своїми підписами стверджують факт повного розрахунку за цим договором та відсутність у продавця по відношенню до покупця будь-який претензій. Тобто, зазначені позивачем підстави розірвання договору є\~\~такими, що суперечать вимогам ст. 627 ЦК України та умовам укладеного договору. На думку суду, не може слугувати підставою розірвання договору купівлі-продажу квартири й та обставина, що [PERSON], як представник продавця, не передала продавцеві [PERSON] кошти за квартиру, оскільки остання за життя не вимагала їх сплати. Відповідно до ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Докази того, що [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадшини після смерті [PERSON], у матеріалах справи відсутні. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу квартири є безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed