overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 15 березня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 82. Під час перебування шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Вказує, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з травня 2017 року у звязку з різними поглядами на життя та різницею характерів. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки між сторонами по справі повністю втрачене почуття любові та поваги один до одного, що суперечить їх інтересам, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на розірванні шлюбу між сторонами . Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 15 березня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 82. Під час перебування шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. З травня 2017 року подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. (а.с.1), тож суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.03.1995 року та мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO], шлюбні відносини між ними припинено внаслідок втрати поваги один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, через що сторони часто не можуть знайти спільну мову стосовно подружнього життя. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності. Проти можливості примирення заперечила. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідно вимогам ч.5\~ст. 74 ЦПК України, не зявився, про причини неявки не повідомив. Також не подав суду будь-яких заперечень щодо заявленого до нього позову, його обґрунтувань та вимог. Судом ухвалено про слухання справи за відсутності сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04.03.1995 року (свідоцтво про шлюб І-ОЛ № 259018, видане 04.03.1995 р. Вільхівською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Подружнє життя між сторонами не склалося, фактичні шлюбні відносини між ними припинено. Відповідно до\~ст.24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~\~ Сторони не бажають проживати разом, проти можливості примирення заперечує позивач. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України).\~\~\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст.\~104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.07.1999 року та мають спільних дітей: синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], шлюбні відносини між ними припинено внаслідок частих сварок та небажанням збереження сім'ї. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності. Проти можливості примирення заперечила. Просила присвоїти їй дошлюбне прізвище «Білоголова». Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Просив розглядати справу в його відсутність. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29.07.1999 року (свідоцтво про шлюб І-ФП № 024796, видане 29.07.1999 р. Троїцькою сільською радою Новоодеського району Миколаївській області). Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ФП №048891, виданим 08.09.2000 року Троїцькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ФП № 035658, виданим 08.12.2006 року Троїцькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області. Подружнє життя між сторонами не склалося, фпктичні шлюбні відносини між ними припинено. Відповідно до\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується навільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~\~ Сторони не бажають проживати разом, проти можливості примирення заперечує позивач. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України).\~\~\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст.\~104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбу з 10.04.2014 року та мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO], шлюбні відносини між ними припинено внаслідок частих сварок та небажанням збереження сімї. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності. Проти можливості примирення заперечила. Просила присвоїти їй дошлюбне прізвище «Косенко». Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Просив розглядати справу в його відсутність. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2014 року (свідоцтво про шлюб І-ФП № 101931, видане 10.04.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ФП № 207623, виданим 13.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області. Подружнє життя між сторонами не склалося, фактичні шлюбні відносини між ними припинено з липня 2017 року. Відповідно до\~ст.24 СК України,\~шлюб ґрунтується навільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~\~ Сторони не бажають проживати разом, проти можливості примирення заперечує позивач. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України).\~\~\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст.\~104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 27.09.2007 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Протягом останніх років відносини з відповідачем погіршилися, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин, примирення не є можливим, вважає, що в інтересах дітей, вони мають залишитися проживати з матір'ю. Відповідач проживає окремо, матеріально дітей не утримує. Спір щодо спільного майна відсутній. Тому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог в судовому засіданні, просила суд шлюб з відповідачем розірвати; визначити місце проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з їх матір'ю; стягнути з відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку /доходу/ щомісячно починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути судові витрати. Позивач, представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, зазначивши, що з вересня 2016 року позивач з відповідачем не проживають разом, відповідач не надає коштів на утримання дітей, спочатку відповідач не давав згоди на проживання дітей з позивачем, а потім на комісії погодився. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити, підтвердивши, що дійсно з вересня 2016 року не проживають разом з позивачем. Представник Служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей просив задовольнити, підтримав висновок. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що між сторонами зареєстровано шлюб 27.09.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від шлюбних відносин в подружжя народилася діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копія свідоцтв про народження (а.с. 6-7). Відповідно висновку Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №109/05/40-12087 від 07.12.2017 року позивач разом з дітьми фактично мешкають за адресою: [ADDRESS]. Мати та батько в повному обсязі виконують батьківські обов'язки, займаються вихованням [PERSON] та [PERSON], доглядають їх та піклуються про їх здоров'я. Громадянин [PERSON] надав письмові пояснення, що не заперечує щоб його діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживали з мамою, після розлучення. Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, враховуючи вищезазначені факти, взявши до уваги рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації від 06.12.2017 року (протокол № 28),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 27.10.2015 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені приблизно з січня 2017 року. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2015 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені приблизно з січня 2017 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «Павлюк».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 28.08.2012 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дочок : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені приблизно з серпня-вересня 2017 року. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній, аліменти на дітей стягуються за рішенням суду з 2015 року. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проте, під час розгляду справи просив строк для примирення, в подальшому просив суд задовольнити позовні вимоги. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2012 року, від шлюбу мають дочок : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені приблизно з серпня-вересня 2017 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася з позовом до[PERSON], в якому прохає змінити розмір аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щона підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2017 року позивач зобовязаний виплачувати на користь відповідача на утримання дітей щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Позивач вказує, що на утримання дітей потрібно не менше 1800 грн. на місяць, оскільки щомісячно витрачає кошти на шкільні потреби, харчування, ліки одяг взуття та інші необхідні потреби. Тому звернулася до суду і прохає змінити вид сплачуваних аліментів з 1/3 частини заробітку на тверду грошову суму 900 грн. на кожну дитину щомісячно. У судове засідання позивач не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Прохала позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про дату та час розгляду справи був сповіщений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 4) та сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 3). Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2017 року вирішено стягувати з відповідача аліменти щомісячно на дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) позивача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 02 червня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття /вісімнадцятиріччя/ на користь позивача (а. с. 5). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на дітей з 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму 900 грн. на кожну дитину, оскільки позивач може надавати таку допомогу дітям. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 182, 183, 191, 192 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася з позовом до[PERSON], в якому прохає змінити розмір аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щона підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року позивач зобовязаний виплачувати на користь відповідача на утримання дочки щомісячно аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивач вказує, що від шлюбу з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. На утримання дитини потрібно не менше 1000 гривень. Тому звернувся до суду і прохає змінити розмір сплачуваних аліментів з ? частини заробітку на тверду грошову суму 1000 грн. щомісячно. У судове засідання позивач не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Прохала позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про дату та час розгляду справи був сповіщений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року вирішено стягувати з позивача аліменти щомісячно на дочку [PERSON] у розмірі ? частини заробітку (доходу) позивача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 02 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття /вісімнадцятиріччя/ на користь позивача (а. с. 7). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на дитину з 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму 1000 грн., оскільки відповідач працює та має можливість надавати таку допомогу дитині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 182, 183, 191, 192 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved