Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 24 червня 2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 13. Від шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного майна не мають. Причиною розірвання шлюбу є постійне вживання алкоголю відповідачем, постійні сварки та суперечки між ними, його небажання працювати. Фактично їх сім'я розпалася, існує формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, просить залишити їй прізвище [PERSON], дітей залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 24 червня 2003 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 13. Від шлюбу в них є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають з березня 2018 року, спільного господарства не ведуть, спільного майна не мають. Причиною розірвання шлюбу є зловживання відповідачем алкогольними напоями, внаслідок чого між сторонами виникали сварки та суперечки. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей сторін суд залишає проживати з матір'ю.

Outcome: approved