Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права, скасування рішення сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності та зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 09 липня 1996 року вона є власником земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована на території с. Віта-Поштова, для будівництва та обслуговування житлового будинку, [ADDRESS] . Рішенням Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 квітня 2014 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянка у власність» [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,15 га по [ADDRESS] на території Віто-Поштової сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 травня 2014 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1500, кадастровий номер 3222481201:01:005:5016, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована по [ADDRESS] . У подальшому [PERSON] відчужив вказану земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] шляхом укладення 14 серпня 2014 року договору купівлі-продажу земельної ділянки. Покупці прийняли у власність в рівних частках по 1/2 кожний. У січні 2015 року позивач дізналась, що належній їй на праві власності земельній ділянці вже присвоєний кадастровий номер на інше ім`я, тобто земельна ділянка вже приватизована іншою особою. Позивач вказувала, що маючи державний акт про право приватної власності на землю, вона не знала, що потрібно отримати кадастровий номер. Нотаріально посвідченою заявою від 14 січня 2015 року [PERSON] та [PERSON] повідомили про свою добровільну відмову від права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:005:5016, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована по [ADDRESS] , що належить їм по 1/2 частці кожному. Відповідно до рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23 березня 2015 року «Про відміну рішення сільської ради» вирішено припинити право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] з кадастровим номером 3222481201:01:005:5016 в зв`язку з добровільною відмовою [PERSON] та [PERSON] . Зобов`язано в.о. сільського голови, секретаря сільської ради укласти з [PERSON] та [PERSON] договір про передачу права власності на вказану земельну ділянку. 23 травня 2016 року [PERSON] та [PERSON] було подано заяву до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про відкликання заяви від 14 січня 2015 року про добровільну відмову від права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:005:5016. Позивач вважає незаконною передачу у власність [PERSON] на підставі рішення Віто-Поштової сільської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» від 18 липня 2014 року земельної ділянки з кадастровим номером 3222481201:01:005:5016 та подальше її відчуження на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 серпня 2014 року. У зв`язку з цим позивач просила відновити становище, яке існувало до порушення права власності [PERSON] на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом: скасування рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» № 30-94 від 18.07.2014, відповідно до якого [PERSON] була передана у власність земельна ділянка загальною площею 0,15 га, кадастровий номер 3222481201:01:005:5016 за адресою: [ADDRESS] ; визнання недійсним Свідоцтва про право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,15 га, кадастровий номер 3222481201:01:005:5016, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виданого Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 29.07.2014, індексний номер 24850444 на ім`я громадянина [PERSON] ; зобов`язання Києво-Святошинської районної державної адміністрації, яка знаходиться за адресою: 03115 м. Київ, проспект Перемоги 126, здійснити всі необхідні дії щодо скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222481201:01:005:5016 на [PERSON] (запис № 6682476, який внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15155396 від 14.08.2014) та [PERSON] (запис № 6681425, який внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15152697 від 14.08.2014); стягнути з Відповідачів понесені судові витрати в розмірі 1461,00 грн. - судового збору та 3500,00 грн. ? витрат на правову допомогу. 10 лютого 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було винесено рішення у даній справі, яким суд позовні вимоги [PERSON] задовольнив частково, а саме суд вирішив відновити становище, яке існувало до порушення права власності [PERSON] на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом скасування рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» № 30-94 від 18.07.2014, відповідно до якого [PERSON] була передана у власність земельна ділянка, загальною площею 0,15 га, кадастровий номер 3222481201:01:005:5016 за адресою: [ADDRESS] . Не погоджуючись з даним рішенням суду, [PERSON] та [PERSON] звернулися до Апеляційного суду Київської області з апеляційними скаргами на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року. 13 липня 2017 року Апеляційним судом Київської області було винесено рішення, яким апеляційну скаргу [PERSON] та апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, а саме рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові [PERSON] у повному обсязі. У жовтні 2017 року [PERSON] звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 13 лютого 2019 року Верховним Судом було винесено постанову, якою касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року та рішення апеляційного суду Київської області від 13 липня 2017 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду до суду першої інстанції. При цьому, суд звернув увагу на лист виконуючого обов`язки сільського голови Віто-Поштової сільської ради від 27 березня 2015 року, в якому зазначено, що право приватної власності на землю у [PERSON] було оформлено у 1996 року та існувало без присвоєння кадастрового номеру до середини 2014 року. Земельна ділянка по [ADDRESS] була оформлена у власність [PERSON] з присвоєнням кадастрового номеру та розмірами, що не дають можливості присвоїти кадастровий номер на власну ділянку [PERSON] .. Встановлено, що власники земельних ділянок мають претензії щодо фактичних спільних меж. Запропоновано звернутись до суду. При цьому, суд вказав, що апеляційний суд на вказане уваги не звернув, у повній мірі не перевірив, чи не свідчить наведене про тотожність земельних ділянок по [ADDRESS] , чи має місце накладення земельних ділянок одна на одну. Також не з`ясував, чи не відбулось вилучення земельної ділянки у позивача з передачею іншій особі. Також суд зазначив, що встановивши, що оскаржуваним рішенням Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 квітня 2014 року, яким [PERSON] було виділено у власність спірну земельну ділянку, порушено права позивача, місцевий суд не перевірив, чи міг за таких обставин [PERSON] відчужувати земельну ділянку. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали і посили його задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надана заява представника відповідача про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника, позов не визнав і заперечував проти його задоволення. В судове засідання відповідачі [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. В судове засідання представник відповідача Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача. В судове засідання представник третьої особи Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 04 червня 1993 року Віто-Поштова сільська рада народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області розглянула заяву [PERSON] про будівництво індивідуального житлового будинку і господарських будівель та подані виконкомом сільської Ради народних депутатів матеріали з цього питання та рішення виконкому від 12.05.1993 № 5, прийняла рішення про надання [PERSON] у власність земельної ділянки в розмірі 0,15 га в [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель. Даним рішенням [PERSON] також було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку і господарських будівель в [ADDRESS] . У вересні 1993 році [PERSON] було отримано акт від 15.09.1993 про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та отримано план забудови. В липні 1996 році дана земельна ділянка була приватизована [PERSON] та отримано Державний акт про право приватної власності на землю від 09 липня 1996 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 2734/94. У січні 2015 року [PERSON] стало відомо, що на її земельній ділянці хтось позабивав кілки та земельній ділянці вже присвоєний кадастровий номер на інше ім`я, тобто вона вже іншою особою приватизована. З метою з`ясування всіх обставин справи вона зверталася з численними листами до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, копії яких містяться в матеріалах справи. В березні 2015 року нею було отримано відповідь на заяву від 16 лютого 2015 року, а саме лист від 27.03.2015 року № 02-11/83 від виконуючого обов`язки сільського голови Віто-Поштової сільської ради [PERSON] про те, що ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю була оформлена у власність гр. [PERSON] у 1996 р., та існувала без присвоєння кадастрового номеру до середини 2014 року. Земельна ділянка по [ADDRESS] була оформлена у власність [PERSON] з присвоєнням кадастрового номеру та розмірами, що не дають можливості присвоїти кадастровий номер на власну ділянку гр. [PERSON] . Також зроблено висновок про те, що власники зазначених ділянок мають претензії щодо фактичних спільних меж (в натурі, на місцевості). В результаті того, що землевласники не прийшли згоди по вирішенню вказаного питання, пропонувалося звернутись до суду. У липні 2014 року Віто-Поштовою сільською радою на 30 сесії 6 скликання було прийнято рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» № 30-94 від 18.07.2014, відповідно до якого було вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1500 га (кадастровий № 3222481201:01:005:5016) у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий № 3222481201:01:005:5016) по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель запасу (рілля), [PERSON] провести державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку. У липні 2014 року Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку загальною площею 0,15 га, кадастровий номер 3222481201:01:005:5016, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від 29.07.2014, індексний номер 24850444. Згідно з Витягом з державного земельного кадастру № НВ-3202722482014 від 16.05.2014 вищезгадана земельна ділянка була зареєстрована 16.05.2014 Управлінням Держземагенства у Києво-Святошинському районі. У серпні 2014 року земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. 14.08.2014 року за реєстровим № 1349 була продана [PERSON] та [PERSON] . Відомості про них, як про власників були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності. Нотаріально посвідченою заявою від 14 січня 2015 року [PERSON] та [PERSON] повідомили про свою добровільну відмову від права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:005:5016, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована по [ADDRESS] , що належить їм по 1/2 частці кожному. Відповідно до рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23 березня 2015 року «Про відміну рішення сільської ради» вирішено припинити право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] з кадастровим номером 3222481201:01:005:5016 в зв`язку з добровільною відмовою [PERSON] та [PERSON] . Зобов`язано в.о. сільського голови, секретаря сільської ради укласти з [PERSON] та [PERSON] договір про передачу права власності на вказану земельну ділянку. 23 травня 2016 року [PERSON] та [PERSON] було подано заяву до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області заяву про відкликання заяви від 14 січня 2015 року про добровільну відмову від права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:005:5016. Відповідно до змісту листа виконуючого обов`язки сільського голови Віто-Поштової сільської ради Довганя В.В. від 10.04.2015 № 02-11/95, в якому зазначено про те, що ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю за реєстраційним № 2734/94 була оформлена у власність гр. [PERSON] ( [PERSON] ) у 1996р., та існує без присвоєння кадастрового номеру. Земельна ділянка по [ADDRESS] була оформлена у власність у 2014 році з присвоєнням кадастрового номеру та розмірами, що не дають можливості присвоїти кадастровий номер на ділянку по [ADDRESS] гр. [PERSON] .. У жовтні 2015 року виконуючим обов`язки Віто-Поштового сільського голови [PERSON] було видано Довідку від 02.10.2015 року № 872, в якій зазначено, що земельна ділянка (розташована за адресою: [ADDRESS] ), яка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю була оформлена у власність гр. [PERSON] у 1996р. та існувала без присвоєння кадастрового номеру до середини 2014 року, є тотожною земельній ділянці по [ADDRESS] , яка була оформлена у власність [PERSON] у 2014 році з присвоєнням кадастрового номеру. В довідці Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 11.03.2016 № 275 зазначено, що згідно земельно-шнурової книги Віто-Поштової сільської ради, за [PERSON] , рахується земельна ділянка 0,1500 га по [ADDRESS] . Також до матеріалів справи додано Витяг із земельно-шнурової книги, в якому міститься відповідний запис. В листі Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 11.07.2016 № 02-11/22 зазначено, що при оформленні документів по присвоєнню кадастрового номеру земельній ділянці по [ADDRESS] , уповноваженим органом було допущено помилку та присвоєно кадастровий номер її земельній ділянці. У зв`язку з цим даний спір існує через одну й ту ж саму земельну ділянку. Також сільська рада повідомила, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , взагалі належить третій особі, яка не є стороною у справі, а саме [PERSON] , (загальна площа 0,1620 га), що підтверджується копією витягу з Книги записів державних актів про право власності на землю. Як вбачається зі змісту пояснень від 24.05.2017 № 02-11/582, Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, яка є Відповідачем по справі, визнала позовні вимоги. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 8-1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зі змінами станом на 09.05.2014 (в редакції на час видачі [PERSON] . Свідоцтва про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3222481201:01:005:5016) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1, 2 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідно до наданих сторонами суду пояснень і поданих доказів, які містяться в матеріалах справи, спір існує відносно однієї і тієї ж земельної ділянки, що вказує на тотожність і накладення одна на одну земельних ділянок, які знаходяться по [ADDRESS] (кадастровий номер 3222481201:01:005:5016) та по [ADDRESS] . Позивачка і відповідачі не надали суду доказів, що земельна ділянка по [ADDRESS] вилучалась у [PERSON] з передачею іншій особі. З урахуванням порушення прав позивача рішенням Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 квітня 2014 року, яким [PERSON] було виділено у власність спірну земельну ділянку [ADDRESS] (кадастровий номер 3222481201:01:005:5016), [PERSON] не мав права її відчужувати. Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Змістом ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні позовних вимог, та слід відновити становище, яке існувало до порушення права власності [PERSON] на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом: скасування рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» № 30-94 від 18.07.2014, відповідно до якого [PERSON] була передана у власність земельна ділянка, загальною площею 0,15 га, кадастровий номер 3222481201:01:005:5016 за адресою: [ADDRESS] ; визнання недійсним Свідоцтва про право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,15 га, кадастровий номер 3222481201:01:005:5016, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виданого Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 29.07.2014, індексний номер 24850444 на ім`я громадянина [PERSON] ; зобов`язання Києво-Святошинської районної державної адміністрації вчинити дії щодо скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222481201:01:005:5016 на [PERSON] (запис № 6682476, який внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15155396 від 14.08.2014) та [PERSON] (запис № 6681425, який внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15152697 від 14.08.2014). При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на викладене, підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі по 487,00 грн. з кожного та витрати на правову допомогу по 1166,67 грн. з кожного.

Outcome: approved