Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В підтвердження позовних вимог вказав, що йому згідно Договору дарування житлового будинку від 22.09.2001 року, зареєстрованому в реєстрі за №2421, на праві приватної власності належить житловий будинок №4 по вул. Шкільна, с. Мовчанівка, Сквирського району, Київської області, в якому зареєстровані [PERSON] та їхні неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З червня 2010 року [PERSON] забрала власні речі та переїхала з дітьми проживати в інший будинок. Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 05.10.2012 року шлюб між позивачем на відповідачем розірвано. Відповідач не доглядає за будинком, не сплачує комунальні послуги, власні речі відповідача та неповнолітніх дітей у будинку відсутні. Домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем та неповнолітніми дітьми права користування житлом позивача у разі їхньої тимчасової відсутності немає. З урахуванням наведеного, позивач просив визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком №4 по вул. Шкільна, с. Мовчанівка, Сквирського району, Київської області. У судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позов визнає, заперечень не має. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що позивачу, згідно Договору дарування житлового будинку від 22.09.2001 року, зареєстрованому в реєстрі за №2421, на праві приватної власності належить житловий будинок №4 по вул. Шкільна, с. Мовчанівка, Сквирського району, Київської області, в якому зареєстровані [PERSON] та їхні неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З червня 2010 року [PERSON] забрала власні речі та переїхала з дітьми проживати в інший будинок. Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 05.10.2012 року шлюб між позивачем на відповідачем розірвано. Відповідач не доглядає за будинком, не сплачує комунальні послуги, власні речі відповідача та неповнолітніх дітей у будинку відсутні. Домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем та неповнолітніми дітьми права користування житлом позивача у разі їхньої тимчасової відсутності немає. Згідно ст. 150 ЖК УРСР\~громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3\~ст.10 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до\~ст. 57-60 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, відповідно до засад змагальності сторін за\~ст.10 ЦПК України. Суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] та неповнолітні діти: [PERSON], [PERSON], згідно\~ст.405 ЦК України\~втратили право на користування жилим приміщенням - житловим будинком №4 по вул. Шкільна в с. Мовчанівка, Сквирського району, Київської області, оскільки проживають з 2010 року в іншому жилому приміщенні.

Outcome: approved