Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради, в якому уточнивши предмет позову, просила суд визнати за нею право власності на будинок № 3 по провулку Правобережному у м. Маріуполі, який належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 07 вересня 1991\~року № 1-8398 та зареєстрований у Маріупольському комунальному підприємстві «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» (далі МКП «Маріупольске БТІ») 12 листопада 1991 року за № 22308, який складається із житлового будинку літ. А-1, житловою площею 31,9 кв. м, у звязку із втратою договору купівлі-продажу. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що 07 вересня 1991 року між нею та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу будинку літ. А-1, житловою площею 31,9 кв. м, який посвідчений Першою маріупольською державною нотаріальною конторою 07\~вересня 1991 року за № 1-8398, який нею був втрачений. [PERSON] звернулася до Першої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про отримання дубліката указаного договору купівлі-продажу, однак отримала відмову в його в видачі, оскільки усі документи за 1991\~рік, у тому числі і договір, відправлені до Донецького обласного державного нотаріального архіву, усі архівні справи залишилися в архівосховищах на території м. Донецька, що не підконтрольне Україні і доступ до них відсутній, у звязку з чим розяснено право звернення з позовом до суду. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 07 вересня 1991 року, який представлений МКП «Маріупольське БТІ», у п. 1 договору указано, що [PERSON] продав [PERSON] один житловий будинок з приналежними надвірними спорудами, який розташований по провулку Лепсе (Правобережному), 3 у м. Маріуполь, на земельній ділянці площею 749 кв. м, будинок літ.\~А-1 житловою площею 31,9 кв. м. Факт утрати договору купівлі-продажу указаного будинку підтверджується довідкою із Центрального відділу поліції ГУ НП в Донецькій області від 10\~червня 2017\~року, оголошенням у газеті «Приазовський робочий» від 27\~червня 2017 року. У звязку із наведеними обставинами, позивач [PERSON] просила суд позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] до судового засідання не зявилися, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник Маріупольської міської ради [PERSON] у судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч.\~2 ст.\~197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Виконуючи вимоги, передбачені ст. ст. 10, 212-214 ЦПК України, суд виходить з такого. Судом установлено, що відповідно до фотокопії договору купівлі-продажу від 07 вересня 1991 року, який представлений суду МКП «Маріупольське БТІ», у п. 1 якого указано, що [PERSON] продав [PERSON], один житловий будинок з приналежними надвірними спорудами, який розташований по провулку Лепсе (Правобережному), 3 у м. Маріуполь, на земельній ділянці площею 749 кв. м, будинок літ. А-1 житловою площею 31,9 кв. м. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 23 лютого 2017 року, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на будинок по провулку Правобережному, 3 у м. Маріуполі відсутні. Відповідно до довідки Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 13\~червня 2017\~року, наданої [PERSON] про те, що 26 травня 2017 року вона звернулася до Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області за фактом втрати договору купівлі-продажу будинку за адресою: провулок Правобережний, 3, м. Маріуполь, на своє їмя. Заява [PERSON] зареєстрована у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області за № 14112. Згідно з листом Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 09 червня 2017\~року № 1565/02-17 [PERSON] повідомлено, що її заява про надання розяснення щодо видачі дубліката договору купівлі-продажу, посвідченого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою 07 вересня 1991 року за реєстровим № 1-8398, надійшла на адресу нотаріальної контори 30 травня 2017 року. Зі змісту заяви вбачається, що оригінал договору купівлі-продажу втрачений. Справи щодо вчинення нотаріальних дій Першою маріупольською державною нотаріальною конторою, закриті провадження за період з 1943-2001 роки, передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву, де саме зберігається другий примірник договору купівлі-продажу, посвідченого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою 07 вересня 1991 року за реєстровим № 1-8398. Архівні справи залишилися в архівосховищах на території міста Донецька, що непідконтрольне Україні, і доступ до них відсутній. Із-за відсутності доступу до архівних справ, відповідальні особи за ведення справ фондів державного нотаріального архіву України, а саме: працівники Донецького обласного державного нотаріального архіву, позбавлені можливості здійснити дії, повязані з видачею дубліката договору купівлі-продажу. Також 27 червня 2017 року [PERSON] у газеті «Приазовський робочий» здійснено оголошення про те, що необхідно вважати недійсним договір купівлі-продажу будинку від 07\~вересня 1991\~року по провулку Правобережному, 3 у м. Маріуполі на імя [PERSON] МКП «Маріупольське БТІ» [PERSON] 23 грудня 2016 року надано відповідь про те, що житловий будинок, розташований за адресою: провулок Правобережний, 3, м. Маріуполь, Донецька область, належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07 вересня 1991 року за реєстраційним № 1-8398, зареєстрованого МКП «Маріупольске БТІ» 12 листопада 1991 року за реєстраційним № 22308. Відповідно до технічної інвентаризації, проведеної 28\~грудня 2016 року, встановлено, що на земельній ділянці знаходиться: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 31,9 кв. м, прибудова літ. а-1, веранда літ. а2-1, ганок літ. а3, усього загальною площею 52,7 кв. м, убиральня літ. Ж-1, літня кухня літ. Е-1, гараж літ. Д-1, літній душ літ. З-1, огорожа № 1, вимощення І. Примітка: веранда літ. а2-1, ганок літ. а3, літня кухня літ. Е-1, гараж літ. Д-1, літній душ літ. З-1 побудовані до 1992 року не належать до самочинного будівництва. Убиральня літ. Ж-1 не належить до самочинної забудови. Літня кухня літ. Б-1, сарай літ. В-1, убиральня літ. Г-1 знесено. Указані обставини підтверджуються технічним паспортом на указаний житловий будинок. Порядок набуття права власності на житловий будинок у 1991 році врегульований положеннями розділу ІІІЗакону України від 07 лютого 1991 року № 697-ХІІ «Про власність» та Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Позивачем як підставу для задоволення вимог про визнання права власності наведено втрату правовстановлювального документу. Згідно зі ст. 149 ЦК Української РСР власник може вимагати усунення всяких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Також положеннями ст. 392 ЦК України 2003 року передбачено право власника майна предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування цієї статті є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Тобто позивачем у позовах про визнання права власності може бути лише особа, яка вже є власником. Оскільки спір з приводу захисту права власності у звязку із втратою правовстановлюючого документа виник на теперішній час, то застосуванню підлягають положення ст. 392 ЦК України 2003 року. Отже, право на захист права власності на певне нерухоме майно в особи виникає на підставі статей 15, 16, 392 ЦК України. Позивачем за таким позовом є власник нерухомого майна, у володінні якого воно знаходиться та права якого оспорюються або не визнаються іншою особою, з якою власник не перебуває у зобовязальних або інших відносинах з приводу спірного майна. Відповідачем може бути будь-яка особа, яка не визнає або оспорює право власності позивача на це майно. З огляду на наведені норми матеріального права, враховуючи, що позивачем втрачено правовстановлюючий документ (договір купівлі-продажу будинку) на спірний житловий будинок, Донецький обласний державний нотаріальний архів позбавлений можливості видати позивачу дублікат договору купівлі-продажу будинку у звязку із тим, що м. Донецьк не підконтрольне Україні, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на указаний житловий будинок з підстав, передбачених ст. 392 ЦК України, у звязку із втратою правовстановлюючого документу. У звязку з викладеними, суд наголошує, що у цьому випадку рішення суду є право встановлювальним документом, на підставі якого повинна бути проведена державна реєстрація права власності позивача.

Outcome: approved