Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки. У позовній заяві позивачка посилається на те, що 18.04.1997 року вона одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З квітня 2013 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки не надає. Просила стягувати щомісяця з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки аліменти та додаткові витрати у розмірі 1000 грн. до її повноліття. Позивачка в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, подав суду письмові заперечення в яких просив позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, з 18.04.1997 року (свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 18.04.1997 року, (а.с. 7)). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 29.04.1998 року (а.с. 8)). З квітня 2013 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач кошти на утримання неповнолітньої доньки надає, періодично. Відповідач на теперішній час не працює. Відповідач надав суду копії платіжних доручень щодо сплати аліментів від 08.03.2014 року та 03.11.2014 року, щодо витрат пов'язаних з навчанням від 25.02.2014 року, 26.03.2014 року, 15.04.2014 року, 23.04.2014 року, 11.08.2014 року, 18.08.2014 року та 08.10.2014 року, а також платіжні доручення щодо перерахунку коштів на банківську картку без зазначення призначення платежу. Відповідач вихованням дитини не займається, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, стан здоров'я задовільний, на обліку у лікарів не перебуває. В силу ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати та надавати матеріальну допомогу на дітей, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до довідки № 383/542 від 10.09.2014 року виданої КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги (а.с. 11) [PERSON] має діагноз скаліоз грудного відділу ІІ-ІІІ ступеню, лікування якого потребує додаткових витрат. Відповідно до довідки № 444 від 24.09.2014 року виданої Машинобудівним коледжем Дніпропетровського національного університету імені О. Гончара, [PERSON] є студенткою 1 курсу економічного відділення, денної форми навчання. Відповідно до договору про навчання № 31 від 18.08.2014 року щомісячна плата за навчання складає у розмірі 540 грн. Позивачка вважає, що це є додатковими витратами. Як пояснила у судовому засіданні позивачка кожного дня вона дає дочці на проїзд та харчування 20 грн. на день включаючи суботу, яка також є навчальним днем, тому на місяць ця сума становить 280 грн. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 500 грн., оскільки він не працює та не має постійного доходу, додаткові витрати у розмірі 410 грн., які складаються з витрат на навчання 540 / 2 = 270 грн.; на проїзд 280 / 2 = 140 грн. Суд не може врахувати додаткові витрати на лікування дитини, оскільки позивачкою не надано відповідних документів щодо розміру витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в прибуток держави 243 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 190 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: partial