Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

у жовтні 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, а також судових витрат. Свої позовні вимоги мотивувало тим, що між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, однак, остання не виконала прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у не виникла перед банком заборгованість у загальному розмірі 26 749,77 грн. Ухвалою від 23.10.2020 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 18.03.2021 року (а.с. 46-47). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання № 521971611 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) . Згідно з п. 3.1. Заяви про приєднання, шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), Клієнт беззастережно приєднується до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку, Кредитного договору. Відповідно до п. 3.2. Заяви про приєднання, Банк відкриває на ім`я Клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (Картка/платіжна картка) за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до п. п. 3. 4. 1. 3. 4. 2. Заяви про приєднання, Банк відкриває поточний рахунок Клієнту № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «зарплатний» та надає платіжну картку типу MasterCard Standart та ПІН- конверт до неї. Згідно з п. 5.1. Підписанням цієї Заяви про приєднання Клієнт домовляється і Банком викласти укладений між ними Договір про відкриття обслуговування рахунку випуск та надання платіжної картки № 521971611, дата договору про відкриття та обслуговування рахунку від 10.09.2018 року № 26208000116647 в новій редакції, викладеній/ закріпленій в цій Заяві про приєднання Тарифах та Договорі та підтверджує досягнення згоди щодо всіх істотних умов Договору які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів таї достовірність усіх даних в т.ч. персональних, вказаних в цій Заяві про приєднання. Згідно п. 5.5. Заяви про приєднання, [PERSON] підтвердила, що отримала, ознайомилась і погодилась із Правилами користування кредитною карткою, Тарифами, які діють на дату підписання цієї Заяви про приєднання. Пунктами 6.1. - 6.5., 6.6.1. Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою Заяви про приєднання передбачено, що Клієнту надається кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) на її картковий рахунок № [NUMBER] у сумі 5 000,00 грн. з можливим подальшим збільшенням до 250 000,00 грн. на строк 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38,00% річних та сплачується щомісячно. 08.12.2018 року сторонами укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 46879811/100918, відповідно до якої розмір відновлювальної кредитної лінії, встановленої відповідачу, визначено в розмірі 13 500,00 грн., інші умови договору залишено без змін. 08.07.2019 року сторонами підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої розмір відновлювальної кредитної лінії збільшено до 25 700,00 грн., інші умови договору залишені без змін. Підписаний сторонами договір, на думку суду, вказує на те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та підтверджує те, що, зокрема [PERSON] погодилась на його умови. Як вбачається з матеріалів справи, встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту відповідачем не дотримуються. АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії на платіжну картку. Одна, остання порушила умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 10.08.2020 року складає 26 749,77 грн., з яких: - 25 209,90 грн. - заборгованість по основному боргу; - 1 161,85 грн. - проценти за користування кредитом; - 70,78 грн. - комісія; - 3,38 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом; - 90,56 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по основному боргу; - 11,35 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по процентам за користування кредитом; - 187,93 грн. - 3 % річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу; - 14,02 грн. - 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам за користування кредитом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання; сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Враховуючи, що відповідач порушила умови укладеного договору щодо термінів повернення кредиту та сплати процентів, фактично отримані та використані нею кошти у добровільному порядку позивачу не повернула, суд надходить до висновку про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати процентів з урахуванням санкцій, пов`язаних із невиконанням грошового зобов`язання. При дослідженні наданого позивачем розрахунку, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов`язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів. Вказане відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано. Кредитний договір недійсним в установленому законом порядку не визнаний. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід задовольнити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача в рахунок судових витрат судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. (а.с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved