Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся (надалі по тексту - позивач, ПАТ КБ «Приватбанк») до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 27.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н. Відповідач отримав кредит у розмірі 8 200,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 31.07.2015 р. відповідач має заборгованість - 23 536,86 грн. В позовних вимогах просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 536,86 грн. та судові витрати у розмірі 1 218,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 39). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала, пояснила, що дійсно оформила кредит та в силу економічної кризи не в змозі була сплачувати кредит в наслідок чого появилась заборгованість (а.с. 45). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. 27 листопада 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н. Відповідач отримав кредит у розмірі 8 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 31.07.2015 р. відповідач має заборгованість - 23 536,86 грн., яка складається з: 8 068,34 грн. - заборгованість за кредитом; 12 291,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 580,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 096,99 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3). Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що виконання зобов'язань порушено з вини відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в сумі 1 218,00 (а.с. 37).

Outcome: approved