Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 05 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики № 13-1096/КАМ-Ю, відповідно до якого позикодавець передав, а позичальник прийняла у власність грошові кошти у розмірі 259 047,72 доларів США, що у еквіваленті складало 2 109 943,73 грн. за комерційним курсом ПАТ «ПУМБ» станом на 03 вересня 2013 року. Відповідно до п. 3.1. Договору строк повернення позики становить в строк до 31 грудня 2013 року. Згідно з п. 3.3. Договору позичальник повертає позику у наступному порядку: - 250 000,00 доларів США, що станом на 03.09.2013 року становило за комерційним курсом ПАТ «ПУМБ» 2 036 250,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця; - 9 047,72 доларів США, що станом на 03.09.2013 року становило за комерційним курсом ПАТ «ПУМБ» 73 693,73 грн. повертається позичальником готівкою. Умовами п. 2.3. Договору визначено, що факт одержання грошей підтверджується відповідними банківськими документами, квитанціями, платіжними дорученнями та/або розпискою, власноручно написаною позичальником на момент передачі йому суми позики. На виконання умов договору 05 вересня 2013 року [PERSON] надала, а [PERSON] прийняла суму в розмірі 2 109 943,73 гривні, в підтвердження чого є розписка (видатковий касовий ордер). Оскільки Договором позики не встановлено, що він є безпроцентним, умовам чинного законодавства, які дозволяють вважати договір позики безпроцентним, він не відповідає, а розмір процентів за користування грошовими коштами договором не встановлений, то розмір процентної ставки за Договором позики визначається на рівні облікової ставки НБУ з виплатою процентів щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи викладене, сума процентів, які підлягають сплаті, становить 43 96, 97 грн. В порушення умов Договору [PERSON] не повернула грошові кошти до 31 грудня 2013 року, та не сплатила проценти за користування грошовими коштами. Оскільки [PERSON] не виконала обов'язку щодо повернення суми позики та процентів в строки, визначені Договором та чинним законодавством України, [PERSON] нараховує позичальнику 3% річних, що становить 14 580,65 грн. Станом на день звернення до суду з вказаним позовом сума позики становить 2 641 380,08 грн. за офіційним курсом НБУ. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 259 047,72 долари США, яка станом на день звернення до суду складає 2 641 380,08 грн. за офіційним курсом НБУ, стягнути з [PERSON] заборгованість по сплаті процентів за користування грошовими коштами в розмірі 43 961,97 грн., стягнути з [PERSON] 3% річних у розмірі 14 580,65 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача [PERSON] з'явився, поданий позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] та її представник не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, до суду надійшло електронне повідомлення про перенесення розгляду справи у зв'язку з хворобою відповідача [PERSON] та відсутністю її представника, однак суду не надано доказів про відсутність відповідача та його представника в судовому засіданні з поважних причин. Оскільки представник позивача у судовому засіданні не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши думку представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики № 13-1096/КАМ-Ю, відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому договором, а позичальник зобов'язується повернути їх позикодавцю. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до умов п. 2.1. Договору сума позики становить 259 047,72 (двісті п'ятдесят дев'ять тисяч сорок сім) доларів США 72 центи, що станом на 03 вересня 2013 року становить за комерційним курсом ПАТ «ПУМБ» 2 109 943,73 (два мільйони сто дев'ять тисяч дев'ятсот сорок три) гривні 73 копійки. Факт одержання грошей підтверджується відповідними банківськими документами, квитанціями, платіжними дорученнями та/або розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії видаткового касового ордера 05 вересня 2013 року вбачається, що [PERSON] на підставі договору позики № 13-1096/КАМ-Ю особисто одержала у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 2 109 943,73 (два мільйони сто дев'ять тисяч дев'ятсот сорок три) гривні 73 копійки, що підтверджується особистим підписом відповідача. Оригінали Договору позики та видаткового касового ордера були оглянуті судом в судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до п. 3.1. Договору позичальник має повернути позику до 31 грудня 2013 року шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця та/або готівкою. Відповідно до погодженого сторонами порядку повернення позики, позичальник має перерахувати 250 000,00 (двісті п'ятдесят тисяч) доларів США на розрахунковий рахунок позикодавця, а 9 047,72 (дев'ять тисяч сорок сім) доларів США 72 центи повертаються позичальником готівкою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до п. 6.1. Договору він набирає чинності з моменту надання позикодавцем суми позики позичальнику та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1048 ЦК України вказаний Договір позики не можна вважати безпроцентним, при укладанні договору сторонами не був обумовлений розмір і порядок сплати процентів, тому суд вважає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача процентів щомісячно у розмірі облікової ставки НБУ. Враховуючи викладене, суд вважає вимогу позивача щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами в розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ правомірною та такою, що відповідає чинному законодавству України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Вимогами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення з [PERSON] 3% річних є правомірною та підлягає задоволенню в розмірі 14 580 (чотирнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят) гривень 65 копійок. Оскільки відповідач [PERSON] не виконує взятих на себе за договором позики зобов'язань, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України на користь позивача.

Outcome: approved