Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі Краматорський МВ ДВС) про зняття арешту з усього нерухомого майна, що належить [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 9223284 від 06.11.2009 року, накладений на підставі постанови №б/н від 29.09.2009 року державного виконавця відділу ДВС Краматорського міського управління юстиції Третяченко К.Ю. (виконавче провадження15410400). Позов [PERSON] обґрунтувала тим, що вона під час оформлення спадщини у нотаріуса дізналася про арешт, який згідно сформованого нотаріусом витягу з Державного реєстру речових прав, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження №б/н від 29.09.2009 року державного виконавця відділу ДВС Краматорського міського управління юстиції Третяченко К.Ю., реєстраційний номер обтяження в реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 9223284 від 06ю11.2009 року. Звернувшись 13.04.2018 року до Краматорський МВ ДВС із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження отримали відповідь, що виконавче провадження №15410400 щодо стягнення з [PERSON] на користь Краматорського відділення ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» боргу у розмірі 9938,29 грн. завершено. У клопотанні про зняття арешту майна від 21.05.2018 року відповідач відмовив, посилаючись на неможливість винести постанову про зняття арешту з майна, оскільки виконавче провадження, в рамках якого на майно накладено арешт завершено і у відповідача на виконанні не перебуває. В судове засідання, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представником позивача надана суду заява про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач, Краматорський МВ ДВС, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив. Представник третьої особи Майтапова В.Ю. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника банку та вирішити спір на підставі матеріалів справи та діючого законодавства. За даних обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 06.11.2009 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №9223284 Третьою краматорською державною нотаріальною конторою зареєстрований арешт всього нерухомого майна [PERSON] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 29.09.2009 року відділу ДВС Краматорського міського управління юстиції. Згідно інформації від 20.04.2018 року виконавче провадження №15410400 на підставі виконавчого листа №2-4875 від 24.06.2009 року, виданого Краматорським міським судом, про стягнення з [PERSON] на користь Краматорського відділення ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 9938,29 грн. завершено. Листом від 01.06.2018 року Краматорський МВ ДВС повідомив позивача про відсутність підстав для звільнення її майна з під арешту державним виконавцем. Згідно листа від 27.03.2019 року №1413-11/4811/938 Краматорського МВ ДВС строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у сумі 9938,29 грн. перебував на примусовому виконанні у відділі в 2009 році, перевірити архів за попередні роки та матеріали виконавчого провадження, у тому числі надати копії виконавчого провадження №15410400 неможливо у зв`язку з його знищенням. Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316,317,319\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.\~ст.\~319\~-\~321\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідност.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннямист.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3ст.\~59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач не має можливості розпоряджатися належним їй майном, через наявність арешту. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, та оскільки підстав для продовження обтяження на майно на даний час не вбачається, порушене право позивача підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом зняття арешту з майна, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved