Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

У жовтні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій заявник вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.05.1992 р. по 14.09.2016 р., внаслідок якого мають неповнолітню дитину, 2004 р. н., але коштів на її утримання відповідач з 01 вересня 2016 р. у добровільному порядку не надає. Посилаючись на ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] зменшила розмір аліментів до 633 грн. щомісячно, а в решті власні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Відповідач [PERSON] у суді визнав позов в сумі 633 грн., бо вважає за можливе сплачувати аліменти лише у цьому розмірі. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому розяснені. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. Як вбачається зі згаданих пояснень та наданих сторонами доказів, вони з 16.05.1992 р. по 14.09.2016 р. перебували у шлюбі, внаслідок якого мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], 08.06.2004 р. н. Згідно довідки Новомиргородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з [PERSON] не проводяться стягнення аліментів у передбаченому законом порядку. Позивач обґрунтовано стверджує, що неповнолітня перебуває на її утриманні, а за довідкою виконкому Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ця обставина у суді підтвердилася. Із довідки КЗ «Новомиргородський центр первинної медико- санітарної допомоги» витікає, що дитина на «Д» обліку не перебуває. Згідно із вимогами Сімейного кодексу України: ст. 180 батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 1 ст. 192 розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач, не дивлячись на свій батьківський обовязок, з 01 вересня 2016 р. участі у вихованні дочки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у звязку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку в обумовленому судом розмірі. У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) відсутність у платника аліментів іншої дитини, дружини, а також наявність на утриманні непрацездатної матері; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову у розмірі 633 грн. не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України Про судовий збір, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180-183, 191-192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved