Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 09.08.2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області , актовий запис № 267. Від шлюбу народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Вказав, що подружні стосунки між ним та дружиною фактично припиненні, оскільки кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони спільне господарство не ведуть з 2005 року, між ними втрато почуття любові та поваги. Вважав, що збереження їхньої родини неможливе, а тому просив їх шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб із відповідачкою. Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги вона визнала у повному обсязі та після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено, що 09.08.2003 року сторони зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькоїобласті, актовий запис № 267, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 230. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77, 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved