Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи який зазначав, що 12 жовтня 2009 року між ним та [PERSON], відповідачем по справі, було укладено договір позики, у відповідності до якого він передав [PERSON] перед підписання договору 228 000 грн., що станом на день укладання договору еквівалентного 28 464 доларів США. Відповідно до п.2 вказаного договору відповідач був зобов'язаний повернути йому суму позики не пізніше 31.12.2012 р. Станом на 12.12.2012 р. відповідач частково повернув кошти, але повідомив, що через складності із фінансами не зможе повернути усю суму відповідно до п.2 договору та запропонував внести зміни до договору і перенести термін повернення коштів на більш пізній час. 12.12.2012 р. укладена додаткова угода №1 до договору позики від 12.10.2009 р. та внесено зміни до п.2 договору чим встановлено дату повернення суми позики до 31.12.2014 р. та визначено розмір боргу за договором у сумі 120 375,50 грн., що еквівалентно 14 770 доларів США. У п.4 договору від 12.10.2009 р. вказано, що у випадку розірвання (припинення) трудового договору між позичальником (відповідачем) та ТОВ «Базис-Проект» (незалежно від причин) до спливу терміну, вказаного в п. 1 договору, він зобов'язаний повернути суму позики достроково, не пізніше свого звільнення з вказаного підприємства. 14.01.2013 р. [PERSON] звільнився з ТОВ «Базис-Проект» за власним бажанням. Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу 120 375,50 грн., а також з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 3611,25 грн., а всього 123 986,75 грн., також просить стягнути судові витрати. В судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача надав суду заяву, яку подав через канцелярію суду, з прохання слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про час і місце розгляду справи в установленому порядку. Заяв та клопотань з цього приводу до суду не подав, про своє відношення до позову не повідомив. З огляду на викладене, суд прийняв рішення про заочний розгляд цивільної справи, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечувала. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності до якого до якого [PERSON] передав [PERSON], перед підписанням даного договору 228 000 грн., що станом на день укладання договору еквівалентного 28 464 доларів США зі строком повернення не пізніше 31.12.2012 р. (а.с. 6) 12.12.2012 р. укладена додаткова угода №1 до договору позики від 12.10.2009 р. та внесено зміни до п.2 договору чим встановлено дату повернення суми позики до 31.12.2014 р. та визначено розмір боргу за договором у сумі 120 375,50 грн., що еквівалентно 14 770 доларів США (а.с.7). Згідно п.4 договору від 12.10.2009 р. вказано, що у випадку розірвання (припинення) трудового договору між позичальником та ТОВ «Базис-Проект» (незалежно від причин) до спливу терміну, вказаного в п. 1 договору, він зобов'язаний повернути суму позики достроково, не пізніше свого звільнення з вказаного підприємства. 14.01.2013 р. [PERSON] звільнився з ТОВ «Базис-Проект» за власним бажанням, що підтверджується наказом ТОВ «Базис-Проект» від 14.01.2013 р. (а.с.8) На час звернення Позивача до суду, Відповідач грошові кошти не повернув, на неодноразові вимоги повернути позику не реагує. Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вказані розписки наявні в матеріалах цивільної справи(а.с.6-7). Позичальник, відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з договорів Відповідач є позичальником, що підтверджується зазначеним у договорі та додатковій угоді його даними та підписом. Строк повернення грошей зазначений у договорі та додатковій угоді, однак відповідач цю умову договору не виконав. На вимоги позивача повернути кошти [PERSON] не реагує, отже грошові зобов'язання за договором позики, у строк визначений ч.1 ст. 1049 ЦК України, нею не виконані. Також, за змістом ст. 610 ЦК України, несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. У цьому разі відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України - тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також суму банківських відсотків по кредитним договорам та суму винагороди за користування позикою. Виходячи з цього, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу суму позики, згідно додаткової угоди №1 від 12.12.2012 р., в розмірі 120 375,50 грн. та 3% річних від суми боргу, що складає 3611,25 грн. Тому суд приходить до висновку про достатність та обґрунтованість викладених позовних вимог, про стягнення грошових коштів у заявленому розмірі, оскільки підписані відповідачкою розписки є документом, що стверджує про вчинення правочину та підтверджує викладені обставини. Пред'явлений позов задоволений, тому з Відповідача на користь Позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1), наявною в матеріалах цивільної справи.

Outcome: approved