Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником Ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Покровського (Красноармійського) міського нотаріального округу Богатовою І.О. 03.07.2013р., реєстр № 1947 (рішення про державну реєстрацію індексний номер 3616462 від 03.07.2013); земельної ділянки площею 0,0522 га, призначеної для індивідуального житлового гаражного і дачного будівництва, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1413200000:05:062:0407, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Покровського (Красноармійського) міського нотаріального округу Богатовою І.О. 03.07.2013р., реєстр № 1944 (рішення по державну реєстрацію індексний номер 3612819 від 03.07.2013р.). В його конкретному користуванні знаходиться квартира [ADDRESS] , а саме: 2-І Коридор = 1,8 кв.м, 2-ІІ Веранда = 6,4 кв.м, 2-ІІІ Комора = 1,2 кв.м, 2-І Передпокій = 7,5 кв.м, 2-2 кв.м Кухня = 6,9 кв.м, 2-3 Санвузол = 3,2 кв.м, 2-4 Коридор = 1,3 кв.м, 2-5 Житлова = 12,7 кв.м, 2-6 Житлова 15,2 кв.м, 2-7 Житлова = 7,8 кв.м, загальною площею = 64,0 кв.м, а-1 Прибудова, а3-1 Ганок, № 1 огорожа, Ѕ № 4 огорожа. Власником іншої Ѕ частини житлового будинку є відповідач на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.10.2016р. № 235/6036/16-ц, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.10.2020р. Оскільки він не має можливості отримати від співвласника житлового будинку згоди на виділ в натурі частки із майна, то згідно ст.364 ЦК України вимушений звертатися до суду з позовом про виділ своєї частки зі спільної часткової власності. Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за технічними показниками Ѕ об`єкта є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. На підставі наведеного просив виділити в натурі із сіпльної часткової власності Ѕ частину житловог будинку за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним право власності на житловий будинок: -І Коридор = 1,8 кв.м, 2-ІІ Веранда = 6,4 кв.м, 2-ІІІ Комора = 1,2 кв.м, 2-І Передпокій = 7,5 кв.м, 2-2 кв.м Кухня = 6,9 кв.м, 2-3 Санвузол = 3,2 кв.м, 2-4 Коридор = 1,3 кв.м, 2-5 Житлова = 12,7 кв.м, 2-6 Житлова 15,2 кв.м, 2-7 Житлова = 7,8 кв.м, загальною площею = 64,0 кв.м, а-1 Прибудова, а3-1 Ганок, № 1 огорожа, Ѕ № 4 огорожа, загальною площею 64,0 кв.м, в тому числі житловою 35,7 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS] ; припинити у нього право спільної часткової власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У встановлений судом строк відповідач відзив не надала. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач проти позову заперечувала. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ), а також земельної ділянки площею 0,0628 га, кадастровий номер 1413200000605:062:0670, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.10.2016р. по справі № 235/6036/16-ц. [PERSON] є власником наступних об`єктів нерухомого майна: житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого нотаріально 03.07.2013р., р/р за № 1947; земельної ділянки площею 0,0522 га, кадастровий номер 1413200000:056062:0407, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 03.07.2013р., р/р за № 1944. Таким чином, об`єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 135,3 кв.м, житловою площею 109,7 кв.м, перебуває у спільній частковій власності сторін, розмір частки - Ѕ. Відповідно до ст.ст.356, 358 ЦК України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Позовна заява відповідачем розцінюється як штучно створений позов, так як жодної конфліктної ситуації між ними з приводу вільної, безперешкодної реалізації прав власників житлового будинку, фактичного користування належною часткою об`єкту нерухомості немає, між сторонами ніколи не виникало якихось обговорювань, суперечок, висловлювань претензій з питань порушення прав одне одного на вільний доступ до належних часток будинку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками так званого «житлового будинку на два господаря», при цьому кожному чітко визначена частка майна. Відповідно до технічного паспорта, виготовленого станом на 10.01.2017р., на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ) у фактичному користуванні [PERSON] перебуває: житловий будинок «А-1» з прибудовами «а1-1», верандою «а2-1», ганком «а-3» загальною площею 72,0 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, а саме: передпокій - 7,9 кв.м, житлові кімнати - 7,7 кв.м, 16,1 кв.м, 12,8 кв.м, передпокій - 1,4 кв.м, ванна - 3,1 кв.м, кухня - 6,8 кв.м, веранда - 6,3 кв.м, коридор - 1,9 кв.м, комора - 1,4 кв.м та господарські споруди і допоміжні будівлі: веранда - 6,6 кв.м, вбиральня «1/2Д-1», сарай «1/4Е-1», гараж «Ж-1», сарай «З-1», погріб під частиною будівлі «пг1-1», «пг-1», огорожа № 1, ворота № 3, огорожа № 4. Відповідно до технічного паспорта, виготовленого станом на 24.12.2019р., на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ) у фактичному користуванні [PERSON] перебуває: житловий будинок «А-1» з прибудовою «а-1», ганком «а3-1», загальною площею 64,0 кв.м, житловою площею - 35,7 кв.м, а саме: коридор - 1,8 кв.м, веранда - 6,4 кв.м, комора - 1,2 кв.м, передпокій - 7,5 кв.м, кухня - 6,9 кв.м, санвузол - 3,2 кв.м, коридор - 1,3 кв.м, житлові кімнати - 12,7 кв.м, 15,2 кв.м, 7,8 кв.м, та господарські споруди і допоміжні будівлі: огорожа № 1, Ѕ огорожі № 4. При цьому, належні сторонам частини будинку розташовані на земельних ділянках, які перебувають у приватній власності сторін, з окремо присвоєною адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1413200000:056062:0670, площа 0,0628 га (власність [PERSON] ), [ADDRESS] , кадастровий номер 1413200000:05:062:0407, площа 0,0522 га (власність [PERSON] ). Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого нотаріально 03.07.2013р., р/р 3 1947 (п.1.2) у власності [PERSON] перебуває Ѕ частина житлового будинку з відповідною частиною споруд та побудов за адресою: [ADDRESS] , передпокій 1, кухня 2, санвузол 3, коридор 4, жилі кімнати - 5, 6, 7 веранда 11, льох пг-1, сарай Б-1, туалет В-1, літня кухня Ѕ Г-1, огорожа № 1, огорожа Ѕ № 4, гараж К-1, що складає Ѕ ідеальну долю. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.10.2016р. по справі № 235/6036/16-ц за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ) частка у праві власності 100%. Таким чином, належні сторонам частки житлового будинку вже є чітко виділені, також визначені господарські споруди, що перебувають у власності сторін. У випадку наміру [PERSON] та/або [PERSON] здійснити відчуження належну частину майна, - згода, дозвіл іншого співвласника не потрібна. При цьому, лише може бути враховано першочергове право співвласника на придбання майна. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 2009/1 від 04.09.2020р., складеного кваліфікаційним експертом [PERSON] за технічними показниками Ѕ частина об`єкта, а саме квартира [ADDRESS] є відокремлена, має окремий вихід. За таких обставин реалізація позивачем прав як співвласника майна жодним чином відповідачем не порушуються, жодного факту протилежного в позові не зазначено. Сторонам належать самостійні об`єкти житлової нерухомості. Відповідач проживає в належному житлі: квартира [ADDRESS] . Позивач взагалі фактично не проживає в належній йому частині житлового будинку, квартира [ADDRESS] пустує. Справжніми причинами звернення позивача до суду є намір припинити право спільної часткової власності з метою подальшого переведення належної йому частини будинку з житлової в нежитлову нерухомість для використання в комерційних цілях. В такому випадку, безсумнівно, права відповідача, можуть зазнати посягань. Відповідач та представник відповідача [PERSON] просили відмовити в позові за безпідставністю позовних вимог (а.с.42-47). Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про те, що в позові необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. [PERSON] є власником: Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною споруд та побудов, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 95173114132, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 3 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області 03.07.2013р., зареєстрованого в реєстрі за № 1947, державна реєстрація права власності на який зареєстровано за позивачем 3 липня 2013 року за реєстровим № 95173114132 (а.с.4-6); земельної ділянки площею 0,0522 га за кадастровим номером 1413200000:056062:0407, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, державна реєстрація права власності на яку зареєстровано за позивачем 3 липня 2013 року за реєстровим № 95116614132 (а.с.7-9). [PERSON] є власником: житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , частка у праві власності 100%, на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2016 року про визнання мирової угоди, державна реєстрація права власності на який зареєстровано за відповідачем 28 березня 2017 року за реєстровим № 19776828 (а.с.48-50); земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , частка у праві власності 100%, на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2016 року про визнання мирової угоди, державна реєстрація права власності на яку зареєстровано за відповідачем 28 березня 2017 року за реєстровим № 19744456 (а.с.48, 49, 51). Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. У відповідності до ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартістю його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Положеннями ст.367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності, потрібно відрізняти від виділу в натурі одному зі співвласників частки, що належить йому зі спільного майна. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками і правовідносини спільної власності припиняються. При виділі частки із спільного майна правовідносини спільної часткової власності зберігаються. Вони припиняються тільки для особи, частка якої виділяється. При недосягненні згоди між учасниками спільної часткової власності про умови і спосіб поділу спільного майна чи про умови виділу частки в натурі одному з них це питання може бути вирішене судом за позовом кожного зі співвласників. Кожен з учасників права спільної часткової власності має певні правомочності у відношенні належної йому частки. У зв`язку з цим кожен співвласник може вимагати виділу своєї частки зі спільного майна. У тому випадку, коли таку вимогу висунуть усі співвласники або якщо учасників спільної часткової власності буде тільки двоє, настає поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності. Поділ спільного майна можливий за спільною згодою між усіма співвласниками, а у випадку недосягнення спільної згоди між співвласниками про поділ спільного майна, поділ цього майна відбувається за рішенням суду. У п.7 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок», з доповненнями і змінами від 25.12.95р. і 25.05.98р., зазначено, шо в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнанням та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст.152 ЖК). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. У відповідності до п.14 постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.10.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» із змінами від 25.05.98р. роз`яснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільної частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, визначає Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 № 55, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.07.2007р. за № 774/14041 (далі - Інструкція). У відповідності до п.1.2 Інструкції поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Згідно п.2.1 Інструкції об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 N 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773 (із змінами), а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси (п.2.2). Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону (п.2.3). Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами (п.2.4). При підготовці документів про поділ нерухомого майна суб`єкти господарювання проводять такі дії: уточнюється кількість основних будинків і допоміжних будівель, що входять до складу об`єкта нерухомого майна, виявляються і вносяться до матеріалів технічної інвентаризації поточні зміни в будинках, будівлях, спорудах; за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами беруться до уваги заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально (п.2.5). Після цього готується Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1), який містить такі дані: а) кому належить об`єкт нерухомого майна; б) на підставі яких правовстановлювальних документів; в) повну технічну характеристику об`єкта нерухомого майна; г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками; ґ) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою; д) склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси; е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об`єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства (варіанти поділу додаються) (п.2.6). Спори щодо поділу об`єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку (п.2.7). Розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна та порядок виділу в натурі частки з нерухомого майна регулюється розділом 3 Інструкції. Отже, аналіз цивільного законодавства дозволяє зробити висновок, що існує як процедура виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, так і процедура поділу майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)визнання права; 2)визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов`язку в натурі; 6)зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхні посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч.ч.1, 2 ст.5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам: [PERSON] (на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 3 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області 03.07.2013р., зареєстрованого в реєстрі за № 1947) та [PERSON] (на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2016 року про визнання мирової угоди), отже законом визначений спосіб захисту порушеного права учасників права спільної часткової власності - поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності в порядку ст.367 ЦК України за рішенням суду. Позивачем в якості способу захисту свого порушеного права обрано звернення до суду з позовом про виділ частки майна із спільної часткової власності та докази в обґрунтування пред`явленого позову. На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2362,70 грн підлягають покладенню на позивача (а.с.1). Згідно ст.ст.15, 16, 353, 356, 357, 364, 367 ЦК України, Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 № 55, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.07.2007р. за № 774/14041,

Outcome: dismissed