Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з означеним позовом, в обгрутування якого вказав, що 19 листопада 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 2017016853, відповідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 7748,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг, на строк до 19 лютого 2019 року, під відсоткову ставку 0,01% річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак, відповідач прострочив виконання взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості станом на 08 жовтня 2019 року її загальний розмір становить 26339,26 грн., що складається із: суми використання кредитних коштів у розмірі 29025,50 грн., суми процентів за користування кредитними коштами у розмірі 7093,87 грн., суми плати за обслуговування та смс-інформування у розмірі 2041,89 грн., штрафу у розмірі 1350,00 грн. та суми надходження коштів на рахунок у розмірі 13172,00 грн. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 26339,26 грн. та витрати зі сплати судового збору. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 31 жовтня 2019 року, справу було передано у провадження судді Корнілової Ж.О., а згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 02 листопада 2020 року - у провадження судді Захарчук С.С., а в подальшому за протоколом повторного автоматизованого справи між суддями від 29 січня 2021 року - у провадження судді Ковбасюк О.О. Ухвалою від 08 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що 19 листопада 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 2017016853, відповідно до якого позивач, як банк, надає відповідачу, як позичальнику, кредит у розмірі 7748,00 грн. на споживчі цілі та придбання товару/послуг у продавця, на строк до 19 лютого 2019 року, під фіксовану процентну ставку 0,01% річних. Відповідно до п. 1.3. договору, підписанням цього договору позичальник надає банку доручення на перерахуванням зазначених цим договором сум на рахунок отримувачів (продавців). В преамбулі договору зазначено, що продавцем є ТОВ «Комфі Трейд», ідентифікаційний код 36962487, що реалізує товари в рамках програми споживчого кредиту банку. Товаром/послугою за цим договором є товар/послуга згідно рахунку-фактури № 0000004804 від 19 листопада 2017, що позичальник купує у продавця із залученням кредитних коштів банку загальною (заставною) вартістю 7748,00 грн. Також, зазначеним договором сторони узгодили умови щодо сплати процентів, комісій та порядку розрахунків. Так, за управління кредитом позичальник сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів (п. 1.5.); проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. цього Договору (п. 1.6); проценти за користування кредитом нараховуються щоденно на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення та сплачуються позичальником відповідно до умов цього договору (п. 1.6.1.); сума отриманого Кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів (п. 1.4. 1.). Крім умов про видачу споживчого кредиту, вказаним договором сторони узгодили умови про видачу та обслуговування кредитної картки та кредитного ліміту. Так, за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк відкриває держателю рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, відкриває відновлювальну кредитну лінію, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки (п. 2.1.). Розмір кредитного ліміту складає 3000,00 грн. (п. 2.2.). Строк користування кредитною лінією становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього договору (п. 2.3.). Відповідно до п. 2.4. Договору, за користування кредитною лінією, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі встановленему «Тарифами Банку» та на дату укладання Угоди розмір процентної ставки становить 40% процентів річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту проценти нараховуються від суми заборгованості 0,15% процентів за день. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2017016853 від 19 листопада 2017 року, заборгованість відповідача станом на 08 жовтня 2019 року становить 26339,26 грн., що складається із: суми використання кредитних коштів у розмірі 29025,50 грн., суми процентів за користування кредитними коштами у розмірі 7093,87 грн., суми плати за обслуговування та смс-інформування у розмірі 2041,89 грн., штрафу у розмірі 1350,00 грн. та суми надходження коштів на рахунок у розмірі 13172,00 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 546, ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, в тому числі у виді неустойки (штрафу, пені), належить вчиняти у письмовій формі, недодержання якої спричинює нікчемність правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 638 та частиною першою статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Частиною другою статті 640 ЦК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Вимоги щодо змісту та форми первинних документів щодо операцій, які здійснюються в банках України, викладені в Положенні про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 04.07.2018 № 75 (далі - Положення). Відповідно до п. 50 - 52 Положення, первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. (п. 50). Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції . Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі (п. 51). Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку (п. 52). Згідно п.1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 меморальний ордер - розрахункових документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та нормативно-правових актів Національного банку. Пунктом 1.18 розділу 4 Інструкції про касові операції в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку України № 337 від 14 серпня 2003 року, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено оформленням Банком за підсумками касових операцій, виконаних із застосуванням платіжних пристроїв, на загальну їх суму за видами платежу прибутково-видаткового касового ордеру для відображення в бухгалтерському обліку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного надання кредитних коштів та розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, чим не виконав вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зокрема, позивач не довів, що він надав кредитні кошти за договором № 2017016853, оскільки матеріали справи не містять доказів перерахування позивачем коштів на рахунок ТОВ «Комфі Трейд» за товар/послугу для відповідача за рахунком-фактурою № 0000004804 від 19 листопада 2017 вартістю 7748,00 грн., як це передбачено договором, як і не містять доказів отримання відповідачем товару за рахунок кредитних коштів. Також, позивач не надав належних доказів на підтвердження отримання (використання) кредитних коштів з карткового рахунку за допомогою кредитної картки саме відповідачем. Надана позивачем копія видаткової накладної ТОВ «Комфі Трейд» № ЧКІY1-0027 від 19 листопада 2017 року не може слугувати доказом отримання відповідачем товару, оскільки одержувачем товару у вказаній накладній зазначено [PERSON] , а не [PERSON] . Наданий відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не є належним доказом отримання саме відповідачем коштів з карткового рахунку, оскільки, матеріали справи не містять доказів узгодження (ознайомлення) відповідача про відкриття на його ім`я карткового рахунку № [NUMBER] , що вказаний у розрахунку заборгованості, та не містить відомостей, що кошти отримувались з рахунку за допомогою кредитної карти, виданої відповідачу. Крім того, вказана у розрахунку сума використання кредитних коштів (29025,50 грн.) значно перевищує узгоджений сторонами у п. 1.1. договору розмір кредиту (7748,00 грн.) та у п. 2.2. договору розмір кредитної лінії (3000,00 грн.). Вказані обставини ставлять під сумнів твердження позивача про надання позивачем кредиту за договором № 2017016853 від 19 листопада 2017 року. Також, позивачем не обґрунтовано природу та підставу заявленої вимоги про стягнення суми надходження коштів на рахунок у розмірі 13172,00 грн., оскільки, ні договір, ні інші матеріали справи не містять умови про зобов`язання відповідача сплачувати позивачу вказані платежі. Так само не знайшли свого підтвердження вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1350,00 грн., оскільки, ні договором, ні іншими документами не визначено обов`язок відповідача про сплату штрафу. Пункт 1.7. договору, на який позивач посилається у позові, як на підставу нарахування штрафу, відсутній у тексті договору. Також, суд звертає увагу, що заявлена позивачем у позовній вимозі загальна сума заборгованості відповідача за договором (26339,26 грн.) є значно меншою від суми всіх складових заборгованості (52683,26 грн.), які позивач просить стягнути з відповідача, що позбавляє суд можливості визначити реальну ціну позову та дійсний розмір вимог позивача. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про недоведеність позивачем позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed