Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачі звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до КП «Житлосервіс «Приозерне», третя особа: Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що з 1990 року [PERSON], разом із сім'єю з двох осіб на підставі розпорядження адміністрації та профкому ДСК-4 тресту ЗЖБІ поселені в гуртожиток за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 20 жовтня 2004 року №1915 гуртожиток змінив статус на житловий будинок для малосімейних з подальшими відповідними змінами до поверхових планів будинків. Після зміни статусу будинку [ADDRESS] кімнату № 39 змінено на квартиру № 44. Позивачі посилаються на те, що вони своєчасно сплачують вартість житлово-комунальних послуг, а тому набули право користування житловим приміщенням. За таких обставин позивачі просили суд визнати за ними право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачі [PERSON], [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник КП «Житлосервіс «Приозерне» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що єдиною підставою для вселення в жиле приміщення державного або житлового фонду є ордер, який у позивачів відсутній. Заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працював в ДСК-4 тресту ЗЖБІ, він разом з членами своєї родини: [PERSON], [PERSON], отримав право на зайняття жилого приміщення (кімнати № 39, площею 17,0 кв.м.) у гуртожитку по [ADDRESS] на підставі розпорядження від 11 березня 1990 року, виданого ЗЖБІ ДСК-4. (а.с. 5) За змістом ст.ст.127, 128, 129 ЖК України та пп. 9, 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 03 червня 1986 року, гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно. Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду чи одержання у власність та інших підставах, передбачених законодавством України. За приписами ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно з Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 20 жовтня 2004 року № 1915 «Про будинки акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд» будинок на [ADDRESS], визнано житловим будинком для малосімейних. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом під час її розгляду, позивачі на підставі розпорядження ЗЖБІ працівнику [PERSON] було надано право на зайняття жилого приміщення у гуртожитку разом з двома членами родини, які є позивачами по справі. 10 грудня 2004 року позивач зареєструвалися за адресою: [ADDRESS]. Після визнання гуртожитку будинком для малосімейних змінилася нумерація кімнат, кімната № 39 є квартирою № 44 у вказаному будинку. У травні 2014 року [PERSON] помер. Наразі за наведеною адресою проживають позивачі по справі. Ордер на проживання у вказаній квартирі у позивачів відсутній, на квартирному обліку вони не перебувають. За таких обставин, у позивачів не виникло право користування вказаною квартирою, оскільки ордер на поселення в квартиру позивачам не видавався. Оплата вартості спожитих житлово-комунальних послуг не може бути підставою для визнання права користування на житлове приміщення, оскільки єдиним підставою для вселення в квартиру та відповідне виникнення права користування такою є ордер, який у даному випадку не видавався. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову та вирішує відмовити у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням.

Outcome: dismissed