overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 22 вересня 2006 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 399. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2013 року, вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище відновити дошлюбне. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 22 вересня 2006 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 399. Мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо відновлення дошлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. У позовній заяві позивачка посилається на те, що 24.06.2006 року вона одружилася з відповідачем і проживала разом з ним до 2012 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2012 року подружні відносини між позивачкою та відповідачем фактично припинилися, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Позивачка в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, з 24.06.2006 року (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 24.06.2006 року, (а.с. 4)). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 20.12.2006 року (а.с. 3)). Відповідач кошти на утримання неповнолітнього сина надавав в добровільному порядку, але нерегулярно, проживає окремо з 2012 року, вихованням дитини не займається, не працює, на обліку у лікарів не стоїть, дітей та інших осіб на його утриманні не має. В силу ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати та надавати матеріальну допомогу на дітей, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в прибуток держави 243 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 190 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] року, у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20.04.2007 року перебуває у шлюбі з [PERSON], зареєстрованого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 142. У шлюбі в сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Шлюбно - сімейні відносини між подружжям припинені з 2011 року, дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позивачка подала суду заяви про можливість розгляду справи за її відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Перевіривши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2007 року (а.с. 2). [PERSON], [INFO], є дитиною відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, де батьками записані позивачка та відповідач (а.с. 3). Дочка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, матеріальне становище дитини і відповідача, який аліментних зобов'язань не має, не є інвалідом, є працездатною особою, у силу ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 квітня 2014 року та до досягнення повноліття. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн., (одержувач: УДК у Орджонікідзевському районі м. Харкова, код ЄДРПОУ: 37999701, МФО: 851011, банк отримувача: ГУДКУ у Харківській області, КБКД: 22030001, р/р: 31214206700009).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO] року. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим у квітні 2014 року шлюбні відносини були припинені, з цього часу сторони проживають окремо, а дитина - разом з позивачкою. Вважає, що сім'ю з відповідачем зберегти неможливо. Спору стосовно сумісно нажитого майна в них немає. Просила шлюб розірвати а також стягнути з відповідача кошти на утримання (аліменти) дитини [PERSON], у розмірі 14 частини від його доходу, стягнути з відповідача сплачений судовий збір. У попередньому судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судовому засіданні у повному обсязі визнав заявлені позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою і стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 14 частини з усіх видів доходу. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 14.11.1998 року Пролетарським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька за актовим записом № 435 (а.с. 4). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с. 5). У судовому засіданні також встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у квітні 2014 року, з цього ж часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Аналізуючи обставини по справі та досліджені докази, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи стан здоров'я і матеріальне становище дитини та відповідача, суд вважає можливим стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 14 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь позивача, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного, ст.112, 113, 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 19.12.1987 року Пролетарським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька за актовим записом № 896. Від цього шлюбу мають повнолітніх дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2011 року. Причинами розпаду сім'ї послужили протилежні погляди на шлюб, сім'ю, крім того відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи виникали сварки. Вважає, що сім'ю з відповідачем зберегти неможливо. Спору стосовно сумісно нажитого майна немає. Просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, пояснивши, що примирення між нею та відповідачем неможливе, просила залишити прізвище «[PERSON]», по справі прийняти заочне рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розгляд справи у його відсутність у відповідності зі ст. 224 ЦПК України з проведенням заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 19.12.1987 року Пролетарським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька за актовим записом № 896 (а.с. 4). Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім'я остаточно розпалася та її зберегти неможливо, сторони з липня 2011 року не підтримують фактичні шлюбні відносини, подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що відповідачка [PERSON] є її донькою, яка зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від вказаного шлюбу [INFO] року народилась її онука [PERSON]. Дитина мешкає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Батько дитини - відповідач [PERSON] покинув сім`ю, а мати - відповідачка [PERSON] після розлучення з чоловіком покинула дитину на піклування позивачки. Добровільно вони матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. 25 грудня 2013 року її онуці [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а позивачку призначено опікуном дитини. Просить стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання неповнолітньої онуки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів їх заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлялись про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, не сповістили суд про причини неявки. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народилась [PERSON], батьками якої є відповідачі по справі. Рішенням колегії Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради № 381/5 від 25 грудня 2013 року малолітній [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв'язку з чим дитина буде користуватися усіма, передбаченими законодавством для дітей - сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, пільгами. Згідно рішення колегії Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради № 15 від 22 січня 2014 року позивачку [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з позивачкою без реєстрації в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, її соціального статусу, платників аліментів, які на теперішній час відбувають покарання у виправних колоніях, не заперечують проти стягнення аліментів на тримання сина, вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів їх заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила призначити відповідачу аліменти на її користь, в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає. Син проживає разом з позивачкою, знаходиться на її вихованні та утриманні. Тому вона вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву, якою уточнила свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, просила справу розглядати без її участі, уточнені позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком, [PERSON], [INFO] (а.с.6), який знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилалася на те, що з 18 травня 2012 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати допомогу, на утриманні інших дітей та непрацездатних родичів не має, тому просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісяця до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутності, на задоволені позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 500 грн. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов частково, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 600 грн., оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обов'язок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial