Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача. У позові зазначено, що відповідно до рішень Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 січня 2007 року та Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2015 року відповідача [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] та доньок [PERSON] і [PERSON]. Розпорядженням голови Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області від 16 жовтня 2009 року №444 створено прийомну сім'ю [PERSON] і [PERSON], яким передано на виховання вказаних дітей. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання своїх дітей, [PERSON], як опікун, змушена була звернутись до суду з вищевказаним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, прохала їх задовольнити, надала судові відповідні пояснення. При цьому позивач додатково пояснила, що мати дітей - відповідач [PERSON] на даний час не працює, але є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, на утриманні інших осіб не має. У свою чергу, позивач [PERSON] самостійно утримує неповнолітніх дітей за рахунок доходів, отриманих від ведення домашнього підсобного господарства, та за рахунок отримуваної державної соціальної допомоги. Діти мають задовільний стан здоров'я. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час і місце його проведення повідомлялась належним чином, причини своєї неявки судові не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила (а.с.16,23). За згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, вислухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.9,10,12-14). Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 січня 2007 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина [PERSON]. Судове рішення набрало законної сили 11 лютого 2007 року (а.с.5). За змістом судового рішення випливає, що 26 жовтня 2006 року до Матвіївської загальноосвітньої школи-інтернату для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без піклування батьків, прибув [PERSON]. За весь час перебування [PERSON] у дитячому будинку «Сонечко» та у школі-інтернаті його мати - відповідач [PERSON] не виявила ніякої батьківської турботи, умовами виховання та утримання, станом здоров'я не цікавилася, жодного разу не відвідувала дитину. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2015 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей - доньок [PERSON] і [PERSON]. Судове рішення набрало законної сили 20 січня 2015 року (а.с.3-4). За змістом судового рішення випливає, що мати дітей [PERSON] без постійного місця проживання, дітей не відвідувала з 24 вересня 2005 року з невідомої причини. Медикаментами, харчуванням та одягом не забезпечувала. Батько дітей - [PERSON] і [PERSON] записаний за вказівкою старшої медичної сестри дитячої лікарні №1 м.Запоріжжя, згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21 грудня 2006 року було встановлено факт не проживання матері [PERSON] з малолітніми дітьми: [PERSON] і [PERSON] понад 6 місяців без поважних причин, не виховання та не утримання нею дітей. Розпорядженням голови Куйбишевської райдержадміністрації Запорізької області №444 від 16 жовтня 2009 року створено прийомну сім'ю [PERSON] і [PERSON] та передано їм на виховання дітей: [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.6,11). Статтею 2562 СК України визначено, що прийомні батьки несуть обов'язки по вихованню та розвитку дітей, передбачені статтею 150 цього Кодексу. Прийомні батьки є законними представниками прийомних дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники. Згідно ч.4 ст.249 СК України цивільні права та обов'язки опікуна, піклувальника встановлюються Цивільним кодексом України ( далі - ЦК України). Статтею 67 ЦК України встановлено, що опікун малолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. [PERSON] самостійно утримує малолітніх [PERSON], [PERSON] і [PERSON]за рахунок доходів, отриманих від ведення домашнього підсобного господарства, та за рахунок отримуваної державної соціальної допомоги. Діти мають задовільний стан здоров'я. За час проживання дітей в сім'ї опікуна [PERSON] відповідач [PERSON] у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання. При цьому, відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, на утриманні інших осіб не має. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): стан здоров'я та матеріальне становище дитини; · стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. · Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] не бере участі в утриманні своїх малолітніх дітей, опікуном над якими є позивач [PERSON], в той час як закон покладає на відповідача обов'язок щодо утримання дитини, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Оскільки позивача [PERSON] при пред'явленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп.. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved