Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У жовтні 2015р. [PERSON] звернулася до суду уточненим та доповненим в подальшому позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 02 березня 1996р. Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану м. Маріуполь Донецької області, актовий запис №86. Від шлюбу у сторін є двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що діти знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Оскільки позивачці складно самостійно утримувати двох дітей, остання просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу до досягнення сином повнолітнього віку, тобто до [INFO]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримання зменшених позовних вимог та просила слухати справу в її відсутність (а.с.42). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Раніше у судовому засіданні зменшені позовні вимоги не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02 березня 1996р. Від спільного життя у сторін є двоє дітей: повнолітня [PERSON], [INFO] та неповнолітній [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7,8). В судовому засіданні було з'ясовано, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Позивачка, посилаючись ст.182 СК України, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стверджувала, що відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає. Оскільки діти повністю знаходиться на утриманні позивачки, остання наполягала на визначеному нею розмірі аліментів, а саме на стягненні аліментів на утримання сина з розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку та доходу відповідача, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 20 жовтня 2015 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до [INFO]. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 551,20грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved