Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У квітні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ВАТ «НАСК «Оранта») про стягнення страхового відшкодування в розмірі 8071,73 грн. та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 500 грн. В обґрунтування вимог позивач послався на такі обставини. 13 лютого 2015 р. в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася з вини водія автомобіля «Богдан» д.н.з. [NUMBER] [PERSON], був пошкоджений належний [PERSON] автомобіль «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER]. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, [PERSON] подав до ВАТ «НАСК «Оранта» заяву про виплату страхового відшкодування. В усному порядку позивачу повідомили, що розмір страхового відшкодування буде становити приблизно 3000 грн. Не погоджуючись з вказаним розміром страхового відшкодування, [PERSON] змушений був звернутися до суб'єкта оціночної діяльності для визначення реальної вартості завданого йому матеріального збитку. Відповідно до звіту вартість відновлювального ремонту його автомобіля з урахуванням зносу становить 8071,73 грн., а за автотоварознавче дослідження він додатково сплатив 500 грн. В судовому засіданні з'ясувалося, що у травні 2015 р. змінилася організаційна форма відповідача, а тому суд за клопотанням представника позивача залучив до участі у справі його правонаступника - публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта»). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково, вважаючи обґрунтованою вимогу про стягнення страхового відшкодування в розмірі 4233,31 грн. Послалася на те, що такий розмір страхового відшкодування встановлений страховим актом, і з цією сумою погодився позивач. При розрахунку відповідачем розміру матеріального збитку бралися до уваги результати проведеного 17.02.15 огляду автомобіля позивача та положення затвердженої у встановленому порядку [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. В той же час наданий позивачем звіт суперечить вищевказаній [PERSON], так як оцінка збитку проведена не на дату заподіяння збитків, невірно проведена ідентифікація транспортного засобу, що вплинуло на визначення ціни транспортного засобу, по ряду позицій завищені вартість матеріалів та ремонтних робіт, необґрунтовано зазначено про необхідність заміни певних складових. Оскільки відповідач у визначений законом строк оглянув транспортний засіб позивача та визначив вартість матеріального збитку, і строки виплати страхового відшкодування не пропущені, відсутні також підстави для відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте його неявка не перешкоджає встановленню фактичних обставин. Заслухавши представників сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 13 лютого 2015 р. в м. Києві на перехресті вулиць Севастопольська - Російська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Богдан» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В даній дорожньо-транспортній пригоді постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2015 р. встановлено вину водія [PERSON], який в порушення вимог п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг не надав дорогу автомобілю «ЗАЗ», що рухався по головній дорозі (а.с. 5). Цивільна відповідальність при використанні автомобіля «Богдан» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 липня 2014 р. [NUMBER] з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 грн. та нульовою франшизою (а.с. 54). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату)… Отже внаслідок настання страхового випадку між [PERSON] як потерпілою особою та ВАТ «НАСК «Оранта» як страховиком виникли правовідносини, що врегульовані нормами глави 67 ЦК України «Страхування» та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. 16 лютого 2015 р. страхувальник [PERSON] повідомив ВАТ «НАСК «Оранта» про страховий випадок (а.с. 55-56), а 1 квітня 2015 р. потерпілий [PERSON] подав страховику заяву про страхове відшкодування та усі визначені ст. 35 Закон 1961-IV документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхової виплати (а.с. 57-58). Страховим актом № ОЦВ-15-1145/1 від 24 квітня 2015 р. страховик визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 4233,31 грн. (а.с. 72). Відповідно до ст. 22.1 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Строки здійснення страхових виплат за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів визначені у ч. 2 ст. 36 Закону 1961-IV, за приписом якої страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Беручи до уваги, що заява про страхове відшкодування подана позивачем 1 квітня 2015 р., граничним строком виплати страхового відшкодування є 30 червня 2015 р., а отже строки виплати страхового відшкодування відповідачем не порушені. Розмір страхового відшкодування страховик визначив на підставі даних автотоварознавчого дослідження № АА3324ЕР-20.02/2 від 20 лютого 2015 р., згідно з яким матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER], складає 4233,31 грн. (а.с. 59-71). Оспорюючи визначений відповідачем розмір страхового відшкодування, позивач надав звіт про визначення вартості матеріального збитку № 0604, відповідно до якого вартість завданого йому матеріального збитку станом на 6 квітня 2015 р. складає 8071,73 грн. (а.с. 10-41). Даючи оцінку зазначеним письмовим доказам, суд бере до уваги наступне. У проведеному на замовлення відповідача автотоварознавчому дослідженні вартість матеріального збитку визначена на дату його заподіяння, як це передбачено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». Оскільки складений на замовлення позивача звіт визначає вартість завданого йому матеріального збитку не на дату його заподіяння, а строки виплати страхового відшкодування відповідачем не порушені, вказаний звіт не є допустимим доказом розміру страхового відшкодування. В судовому засіданні суд роз'яснив представнику позивача право заявити клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи і наслідки не вчинення ним цієї процесуальної дії, проте останній від проведення експертизи відмовився. Враховуючи, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий відповідачем висновок автотоварознавчого дослідження як належний і допустимий доказ розміру завданого позивачу матеріального збитку. Вказаний висновок, який складений на підставі даних, отриманих при огляді автомобіля позивача, і з дотриманням правил, встановлених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», містить відомості щодо обсягу і номенклатури робіт з відновлювального ремонту транспортного засобу, переліку необхідних складових та матеріалів, ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження, коефіцієнту його фізичного зносу на момент ДТП та вартості відновлювального ремонту. Отже з огляду на встановлені обставини та беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, суд вважає обґрунтованим розмір страхового відшкодування в зазначеному у страховому акті розмірі і присуджує його до стягнення з відповідача. Враховуючи, що відповідно до ст. 34 Закону 1961-IV обов'язок оцінити завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду покладається на страховика і відповідач її здійснив, а строки виплати страхового відшкодування ним не порушені, підстав для стягнення з нього понесених позивачем витрат на проведення автотоварознавчого дослідження суд не вбачає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 243,60 грн. Оскільки позов задоволений на 49% (4233,31х100:8571,73), суд присуджує на користь позивача з відповідача 119,36 грн. судових витрат (243,60 : 100 х 49). На підставі викладеного,

Outcome: partial