Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 27.02.2015 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 8273,07 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань з повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 11934,58 грн., яка складається з: 6922,10 грн. заборгованості за кредитом; 1234,17 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2768,80 грн. заборгованості за пенею та комісією; 1009,51 грн. штрафу. Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 11934,58 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, в наданій на адресу суду заяві просив розглядати справу без його участі. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 38). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не зявився, про розгляд справи 08.11.2016 року повідомлений належним чином; на судове засідання 01.12.2016 року на адресу суду повернувся конверт із рекомендованим повідомленням із позначкою «адресат змінив місце проживання» (а.с. 44, 47). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.02.2015 року сторони уклали кредитний договір № б/н. Відповідно до умов Договору, Банк надав відповідачеві кредит у розмірі 8273,07 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5-30). Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 19.09.2016 року виникла заборгованість у розмірі 11934,58 грн., яка складається з: 6922,10 грн. заборгованості за кредитом; 1234,17 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2768,80 грн. заборгованості за пенею та комісією; 1009,51 грн. штрафу. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 4). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на зазначене, суд вважає встановленим, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 11934,58 грн. В\~ правовій\~ позиції Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15),\~ яка\~ відповідно до ст.360-7 ЦПК України обовязкова для всіх судів, зазначено наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо\~\~ заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в позові в частині стягнення штрафу 1009,51 грн. та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10925,07 грн., яка складається з: 6922,10 грн. заборгованості за кредитом; 1234,17 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2768,80 грн. заборгованості за пенею та комісією. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: partial