Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення особи та факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, в якій просила встановити особу [PERSON] , 1950 року народження та встановити факт того, що остання постійно, безвиїзно проживала на території України станом на 24.08.1991 року і по теперішній час. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що заявниця народилася [INFO] в селі Савенки Києво - Святошинського району Київської області. В свідоцтві про народження [PERSON] наявна відмітка про отримання 26.03.1968 році паспорту серії [NUMBER] . 01.05.1970 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] . Тобто з 1950 року [PERSON] постійно проживала на території Вишгородського району Київської області та не виїжджала за кордон. Життєві обставини [PERSON] склалися таким чином, що вона не змогла вчасно оформити паспорт громадянки України, оскільки втратила паспорт громадянки СРСР, що викликало багато проблем з документами та не дає можливості оформити пенсію. За результатами звернення [PERSON] до Вишгородського районного відділу центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області ДМС України, останньою отримано відповідь від 30.07.2019 року про те, що за результатами її звернення прийнято рішення про відмову у видачі паспорту, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують особу та факт належності до громадянства України. На підставі викладеного, [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій заяву повністю підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Вишгородського районного відділі центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області ДМС України в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] . В судовому засіданні 10.12.2019 року свідки [PERSON] та [PERSON] надали пояснення по справі та підтвердили фактичні обставини справи, які містяться в заяві [PERSON] . Суд важає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилася. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане сільЗАГСом 18.03.1950 року, актовий запис № 2. У вищевказаному свідоцтві про народження [PERSON] , зазначено, що 26.03.1968 року вона отримала паспорт серії [NUMBER] . 01 травня 1970 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після цього прийняла прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданий Абрамівською сільською Радою народних депутатів 01.05.1970 року, про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний запис № 5. [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] , на підставі чого 24.05.1971 року Абрамівською сільською Радою народних депутатів було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Як зазначила [PERSON] у вказаній заяві, що з 1950 року вона не виїжджала за кордон по теперішній час та постійно проживала на території Вишгородського району Київської області, вказане підтверджується актом про фактичне проживання, виданим виконавчим комітетом Абраміської сільської ради Вишгородського району Київської області від 22.05.2019 року № 167, цей факт також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Листом від 30.07.2019 року № 1-28/307419 Вишгородський районний відділ центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області ДМС України повідомив [PERSON] про те, що за результатами її звернення прийнято рішення про відмову у видачі паспорту, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують особу та факт належності до громадянства України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Законом України «Про громадянство України», зокрема статтею 3 визначено, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статті, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом країни «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, зі змінами, суд повинен навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлені факти. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню, оскільки є доведеними належними та допустимими доказами у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved