Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

У квітні 2016 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 15.11.2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 300.00 грн. Відтак позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 734,52 грн. і судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність представника ПАТ «Акцент-Банк». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову, виходячи із такого. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 15.11.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Однак позичальником умови договору кредиту належним чином не виконувались. Так, у зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх грошових зобов'язань, визначених укладеним із банком кредитним договором, кредитор звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача заборгованості, яка за доданим до позовної заяви розрахунком від 14.03.2016 року складається з 12 734,52 грн, з яких: 3 999,69 грн. - заборгованість за кредитом, 5 272,35 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2 379,88 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 582,60 грн. - штраф (процентна складова). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Наявним у матеріалах справи розширеним розрахунком заборгованості підтверджується факт існування заборгованості відповідача за кредитним договором, яка складається з 12 734,52 грн. (а.с.7-8). При поданні позовної заяви позивач сплатив судові витрати в розмірі 1 378,00 грн. судового збору, який відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. На підставі зазначеного,

Outcome: approved