Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який був уточнений нею у червня 2019 року (а.с.104-105 т.1) до [PERSON] про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує на те, що вона на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.02.2004 року є співвласником (1/40 частка) будинку [ADDRESS] . Крім неї співвласниками цього будинку є також її чоловік [PERSON] і дочка [PERSON] ( по 1/40 частці кожний). Їм у користування була передана квартира [ADDRESS] в цьому будинку. 08.07.2018 року відповідачка [PERSON] , яка користується квартирою [ADDRESS] , почала руйнувати стіну, що розділяє їхні квартири, у кімнаті, що позначена у технічному паспорті №11-2 площею 14,6 м.кв. На вимоги припинити неправомірні дії, висловлювалася нецензурною лайкою та погрозами фізичного насилля. Свої неправомірні дії вона припинила тільки після приїзду поліції. Отвір у стіні, зроблений відповідачкою, позивачка заклала і відремонтувала власними зусиллями. 24.07.2018 року [PERSON] повторна почала руйнувати ту ж саму стіну, що розділяє їхні квартири, зробивши у стіні досить великий отвір. Вказані дії відповідачки супроводжувалися образами та нецензурною лайкою на адресу позивача та членів її родини. Спільними діями сусідів неправомірні дії відповідача були припинені, знову викликалася поліція, були подані відповідні заяви про злочин. Згодом, зусиллями членів родини стіна була відремонтована за власні кошти сім`ї. За наслідками неправомірної поведінки відносно відповідачки поліцією був складений адміністративний протокол, вона була притягнута до адміністративної відповідальності. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] їй була спричинена не тільки матеріальна шкода, а і моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок систематичного пошкодження її майна, яке супроводжувалося приниженням честі та гідності її та членів її сім`ї. Їй як особі похилого віку, нестерпно терпіти та бачити беззаконня та свавілля з боку відповідача, безкарність очевидних хуліганських та самоправних дій відповідача при руйнуванні її власності, відчувати цинічне знущання та образи над собою та близькими. До цього часу відповідачка не принесла свої вибачення за вчинення нею неправомірних дій, навпаки продовжує погрожувати зруйнувати стіну, чим чинить на неї психологічний тиск. Моральну шкоду позивач оцінює у 3682 грн., що дорівнює двом прожитковим мінімумам на момент розгляду справи. Вважає, що цей розмір сатисфакції є співмірним розміру спричинених їй моральних страждань і переживань. Ухвалою судді Дубровської Н.М. від 14.01.2019 року було відкрито провадження у справі (а.с.30 т.1). Ухвалою судді від 27.08.2020 року була задоволена заява [PERSON] про відвід судді Дубровської Н.М. ( а.с. 211 т.1) Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2020 року справу передано в провадження судді Прінь І.П. (а.с.220 т.1). Ухвалою судді Прінь І.П. від 28.08.2020 року справу прийнято до провадження, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.221 т.1) Позивачка у судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Кривякін О.В. позовні вимоги позивачки підтримав у повному обсязі. Суду додатково пояснив, що Позивачка є особою похилого віку. Неправомірні дії відповідача супроводжувалися висловлюванням нецензурної лайки та образ в бік позивачки та її близьких. Неодноразово доводилося викликати поліцію. Незважаючи на те, що відповідачка була притягнута до адміністративної відповідальності, вона повторно вчиняє ті ж самі дії. Так, вже у 2020 році вона знову намагалася зруйнувати стіну, що розділяє квартири [ADDRESS] і [ADDRESS] . Внаслідок неправомірних дій відповідачки позивач вимушена неодноразово за власні проводити ремонтні роботи з відновлення стіни. Внаслідок неправомірних дій відповідачки позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, погіршення емоційно-психологічного стану, оскільки позивач тривалий час живе в умовах постійного стресу. Відповідачка відзив на позов не подала. В судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані її сестра [PERSON] і племінник [PERSON] , які надали їй довіреності на керування та розпорядження усім їхнім майном (а.с.150, 208 т.1). Вона вважає, що приватизація квартири [ADDRESS] була здійснена неправомірно, але вона не може це довести, оскільки відсутні документи і вона не може їх отримати. Позивачка їй також не надає ніяких документів. Руйнування стіни було крайньою мірою, щоб заставити позивачку надати їй документи. Вона не заперечує факту того, що у 2018 році нею двічі була пошкоджена стіна, що розділяє квартири [ADDRESS] і [ADDRESS] , а також того, що у 2020 році вона вчиняла ті ж самі дії. Вважає, що її діями не було спричинено позивачу ніякої моральної шкоди. Вимоги позивача є безпідставними, просила відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, вказує на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди і не доведено розмір моральної шкоди. Просила відмовити у задоволенні позову. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , донька позивачки, суду показала, 08.07.2018 року їй подзвонила її мати [PERSON] і сказала, що сусідка з квартири [ADDRESS] пробиває суміжну з їх квартирою стіну. Коли вона приїхала, побачила діру в стіні. На вимоги припинити неправомірні дії відповідачка не реагувала, у відповідь вони чули тільки образи. Були викликані працівники поліції, написана заява про притягнення відповідачки до відповідальності. У матері після цих подій підвищився тиск, вона дуже переживала. Відповідачка потім ще двічі пробивала стіну. Відновлення порушеної стіни здійснювалося за власні кошти позивачки [PERSON] . Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідка, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що у 2003 році Запорізька дистанція цивільних споруд Придніпровської залізниці передала у комунальну власність м. Бердянська житловий будинок [ADDRESS] . Вказаний будинок був переданий на баланс КП «Жилсервіс 2» (а.с.15,115-117, 137-138 т.1). Позивач [PERSON] є співвласником будинку [ADDRESS] , а саме 1/40 частки, на підставі свідоцтва про право власності, яке видано управлінням житлового комунального господарства виконкому Бердянської міської ради від 03.02.2004 року (а.с.6). В користування позивача і членів її сім`ї передана квартира [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] і [PERSON] . Як вказує відповідачка, на підставі довіреностей цих осіб (а.с.150, 208 т.1), вона здійснює управління цією квартирою. Квартира [ADDRESS] на цей час не приватизована. Відповідачка вважає, що стіна між квартирою [ADDRESS] і квартирою [ADDRESS] була споруджена незаконно, приватизація квартири [ADDRESS] проведена також незаконно. 08 липня 2018 року відповідачка [PERSON] почала руйнування стіну, що розділяє квартири [ADDRESS] і [ADDRESS] , пробивши отвір у стіні. Такі ж самі дії були вчинені відповідачкою [PERSON] і 24 липня 2018 року. Позивачка неодноразово зверталася до поліції із заявами про притягнення відповідачки до відповідальності, що підтверджується матеріалами перевірки звернення ЄО №16199 від 08.07.2018р. (а.с.3-9 т.2), довідкою Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 20.03.2018р., від 10.09.2018р. ( а.с.53,54 т.1). 15 серпня 2018 року Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Бердянської міської ради розглянула адміністративний протокол, складений 30.07.2018 року Бердянським ВП ГУНП в Запорізькій області, відносно [PERSON] за ст. 186 КУпАП. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу 170 грн. Відновлення пошкодженої стіни здійснювалося за рахунок позивача [PERSON] , що було визнано відповідачем у судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку, що факти вчинення неправомірних дій відповідачки щодо пошкодження, руйнування власності позивачки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. За ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У разі відсутності преюдиційного доказу наявності вини відповідача, обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди підлягають встановленню та перевірці судом під час розгляду цивільної справи. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Позивач у позовній заяві посилаються на те, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] , пов`язаних з неодноразовим пошкодженням стіни її квартири їй спричинена моральна шкода яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, погіршені емоційно-психологічного стану, оскільки вона тривалий час живе в умовах постійного стресу, оскільки відповідачка у 2020 році втретє пошкодила стіну її квартири. Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] , у зв`язку з неодноразовим пошкодженням її майна - стіни квартири, необхідністю її неодноразового відновлення, безумовно зазнала душевних страждань і переживань. Через неодноразові неправомірні дії відповідачки [PERSON] був порушений звичайний спосіб життя позивачки, їй довелося докладати додаткових зусиль щоб захистити і відновити своє майно. Враховуючи характер негативних наслідків, душевних страждань позивачки, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна, тривалість цих страждань, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку про можливість стягнення на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 2000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню також судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (54%), у розмірі 380,16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial