Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2014 року, від якого вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Проживають окремо. З осені 2014 року сімейне життя поступово погіршилося, що фактично призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями. В результаті невдалих справ, створити сприятливу моральну атмосферу в сім»ї та для дитини, почуття любові між ними були втрачені, в результаті чого вони вирішили шлюб розірвати та проживати окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, шлюб носить тільки формальний характер, тому просить суд його розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не зявився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2014 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №276880, виданим Амур-Нижньодніпровськом відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №367. Від шлюбу вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені восени 2014 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Застосуванні судом заходи до примирення сторін, позитивного результату не дали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому розясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачкою слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved