Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У жовтні 2016р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції в м. Києві, про стягнення заборгованості за аліментами та пені за несвоєчасну виплату аліментів. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що згідно довідки-розрахунку, складеної Головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах О.О., заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів за період з 01.06.2011р. по 31.05.2016р. становить 129 770 грн. 39 коп. При цьому, за підрахунками позивача, сума неустойки відповідача через заборгованість по аліментам за період з 01.06.2011р. по 31.05.2016р. становить 6 815,00 коп. У зв'язку з тим, що відповідач не виконує рішення суду та не сплачує аліменти, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті аліментів у сумі 156 619 грн. 89 коп. та пеню у сумі 6 815 грн. 00 коп. Позивач в судовому засіданні підтримала вказані вимоги та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, з рішення Деснянського районного суду м. Києва вбачається, що з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення ним повноліття починаючи з 02.06.2004. При цьому, згідно Довідки-розрахунку, виданої Головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах О.О., заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів за період з 01.06.2011 р. по 31.05.2016 р. становить 129 770 грн. 39 коп. Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, відповідач не сплачує присуджених судом позивачу аліментів і по даний час. Даних про те, що позивачем чи відповідачем оскаржувався розмір заборгованості, зазначений у вказаній довідці-розрахунку, матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є спірним. Разом з тим, положеннями ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України регламентовано, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому, згідно роз'яснень, які містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що відповідач не є особою працездатного віку, має хворобу, яка б перешкоджала б його обов'язку сплачувати за рішенням суду аліменти на утримання дитини, за період виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Даних про те, що відповідач оскаржував дії державного виконавця з приводу нарахування розміру аліментів до суду матеріали справи також не містять, а тому суд приходить до висновку про відсутність будь-яких поважних причин невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів. Окрім того, слід зазначити, що згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, а також у постанові від 01 липня 2015року у справі № 6-94цс15 зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, а тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Разом з тим, згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи вказані вимоги закону, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні у судовому засіданні обставини, враховуючи положення ст.11 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів у загальному розмірі 6 815 грн. 00 коп. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах на утримання сина у розмірі 156 619 грн. 89 коп., то слід зазначити наступне. Так, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що рішення суду є обов'язковим до виконання та відсутні підстави для його невиконання, проте в даному випадку приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню в межах суми зазначеної в довідці-розрахунку, виданої Головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах О.О., а саме - 129 770 грн. 39 коп., оскільки як вказала позивач, вказану суму заборгованості вона не оскаржувала. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 814 грн. 64 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 195, 196 СК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», та

Outcome: partial