Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в якій просила: встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] зі своїм померлим чоловіком - [PERSON] , без реєстрації шлюбу у період з квітня 2017 року до моменту реєстрації шлюбу - 21 вересня 2019 року; визнати об`єктом спільної сумісної власності транспортний засіб марки Kia модель Ceed, 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; поділити спільне майно подружжя шляхом визнання права власності на Ѕ частину транспортного засобу марки Kia модель Ceed, 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , за [PERSON] . В обґрунтування позову вказує на те, що позивач та її померлий чоловік - [PERSON] з квітня 2017 року почали проживати однією сім`єю та вести спільне господарство без реєстрації шлюбу, який було зареєстровано лише 21 вересня 2019 року. Під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з квітня 2017 року по 21 вересня 2019 року позивач разом зі своїм чоловіком - [PERSON] вели спільне господарство, формували спільний бюджет за рахунок кожного з подружжя та набували майно за спільний кошт. Крім того, з моменту початку спільного проживання позивача та її чоловіка, активну допомогу їм надавали батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] . Суттєву допомогу у вигляді грошових коштів батьки позивача надали позивачу на купівлю автомобіля, який в той період був дуже необхідний для роботи майбутньому чоловіку позивача. Між позивачем та її майбутнім чоловіком виникла домовленість про те, що батьки позивача нададуть в якості допомоги майбутньому подружжю грошові кошти у розмірі 3 000,00 доларів США, а нині покійний чоловік позивача зі свого боку також надасть 3 000,00 доларів США, а на загальну суму 6 000,00 доларів США позивач з чоловіком здійснять купівлю автомобіля, який в майбутньому подружжя буде використовувати для особистих потреб. За таких обставин, 03 вересня 2019 року чоловік позивача придбав транспортний засіб марки Kia модель Ceed, 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] . Покійним чоловіком позивача було здійснено реєстрацію права власності на транспортний засіб за собою, присвоєно номерний знак - [NUMBER] . Вже після придбання чоловіком позивача рухомого майна на спільні грошові кошти, між позивачем та її покійним чоловіком було зареєстровано шлюб, а саме 21 вересня 2019 року. Проте, внаслідок трагічних обставин, [INFO] чоловік позивача - [PERSON] помер. Відразу після смерті чоловіка позивача батьки чоловіка позивача - [PERSON] та [PERSON] самовільно заволоділи вищевказаним транспортним засобом та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Наразі [PERSON] здійснює на позивача психологічний вплив, ображає позивача нецензурними словами та звинувачує у смерті покійного сина. Беручи до уваги те, що транспортний засіб був придбаний ще до реєстрації шлюбу та зареєстрований на померлого чоловіка позивача, то не встановлення факту проживання позивача зі своїм чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу та без визнання вказаного майна спільним особисті права позивача можуть бути порушені під час розподілу часток майна між спадкоємцями чоловіка позивача, так як позивач ще до моменту смерті свого чоловіка має право на половину спільного майна. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. 07 грудня 2020 року від відповідачів до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачі позовні вимоги [PERSON] не визнають, вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Обставини та факти, викладені позивачем у позові, не відповідають фактичним обставинам. Їх син - [PERSON] у період з 2016 року по квітень 2018 року мав сталі стосунки з іншою жінкою - [PERSON] , з якою проживав разом за адресою: [ADDRESS] , у належній їм квартирі та [ADDRESS] у квартирі батьків [PERSON] . Але, стосунки між їх сином та [PERSON] розлагодилися у квітні 2019 року і їх син став зустрічатися з позивачем, на якій одружився дуже швидко впродовж декількох місяців. Саме тому, що позивач та їх син зустрічалися недовго, позивач не зазначає в своєму позові про ту обставину, що їх син до придбання спірного автомобіля мав інший автомобіль - марки Dacia Logan, 2007 року випуску, що був придбаний ним (з допомогою відповідачів) 25.08.2018 року. Вказаний автомобіль був проданий 31.08.2019 року, а спірний автомобіль придбаний через три дні після продажу автомобіля Dacia Logan, тобто 03.09.2019 року. Тому, якби позивач дійсно мала сімейні стосунки та спільний бюджет з їх сином, про цю обставину вона б достеменно знала. Що стосується доводів позивача про те, що її батьки давали частину коштів на придбання спірного автомобіля, то даний факт оспорюється саме зазначеним вище фактом продажу автомобіля Dacia Logan, а також довідками про доходи їх сина за період 2018-2020 року з місць роботи, з яких вбачається, що їх син мав достатньо коштів, щоб придбати самотужки автомобіль замість того, який він продав. Таким чином, доводи позивача про те, що вона проживала однією сім`єю з їх сином і мала спільний бюджет спростовуються зазначеними вище письмовими доказами. Факт сумісного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження позовних вимог, показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Зокрема, судом повинно враховуватись, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту. На думку відповідачів, позивач не надала до суду допустимих доказів придбання спірного майна внаслідок спільної праці та проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірний автомобіль. У зв`язку з викладеним відповідачі просили відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. 14 грудня 2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено наступне. Доводи відповідачів стосовно проживання їх померлого сина - [PERSON] у період з 2016 року по квітень 2018 року з іншою жінкою взагалі ніяким чином не стосуються питання купівлі майна, що підлягає визнанню спільним майном, так як спірне майно було придбане у вересні 2019 року. На спростування доводів відповідачів та на підтвердження обставин спільного проживання [PERSON] з позивачем без реєстрації шлюбу у період з квітня 2017 року до 21 вересня 2019 року є копії фотографій з соціальних мереж, що містять посилання на дату місяць та на коментарі осіб, яким чудово було відомо про стосунки покійного [PERSON] з позивачем у період з 2017 року по 2019 рік. Дані фото висвітлюють спільне провадження часу позивачем зі своїм нині померлим чоловіком, спільні прогулянки та відпочинок зі спільними друзями. Також, звертає увагу, що вказані фото містять докази того, що сам відповідач [PERSON] була дуже добре обізнана про факт стосунків та спільного проживання свого померлого сина з позивачем у період саме з 2017 року, так як з наведених фото, вбачається те, що відповідач [PERSON] активно коментувала вказані фото у соціальних мережах. Наведені обставини повністю спростовують доводи відповідачів та засвідчують намагання ввести суд в оману. Доводи Відповідачів стосовно того, що померлий їх син - [PERSON] до моменту купівлі спірного транспортного засобу, попередньо мав інший (Dacia Logan, 2007 року випуску), який був придбаний з допомогою відповідачів та те, що померлий після продажу свого старого авто зміг самостійно придбати інший транспортний засіб, використовуючи лише власний дохід - не відповідають дійсності. Сукупний дохід померлого [PERSON] за 2019 рік до моменту купівлі нового авто (вересень 2019 року) не міг дозволити покійному чоловіку позивача самостійно придбати авто вартістю 6 000,00 доларів США, так як за таких умов [PERSON] вимушений був би лише збирати кошти на цей транспортний засіб, взагалі виключаючи витрати на існування самого себе та тим паче на спільне проживання з позивачем. Не потребує додаткових обґрунтувань те, що ринкова вартість авто Dacia Logan, 2007 року випуску, не співставна загальній ринковій вартості спірного транспортного засобу. Проте, вказує, що саме можливість реалізації покійним чоловіком позивача свого старого авто і надала йому можливість зібрати необхідну половину грошових коштів для купівлі нового авто, у розмірі 3000 доларів США. Чек та талон на купівлю спільного майна з доставкою на адресу спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , був виписаний на ім`я покійного чоловіка позивача, а не на ім`я самого позивача, що додатково доводить факт ведення спільного господарства та спільного проживання однією сім`єю позивача зі своїм покійним чоловіком. Зазначила, що обставини та доводи відповідачів, які полягають у запереченні спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача зі своїм покійним чоловіком у вищевказаний період, взагалі не відповідають дійсності та суперечать фактичним доказам. У зв`язку з цим позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. 02 квітня 2021 року від представника позивача - [PERSON] до суду надійшло клопотання, в якому він просив врахувати під час винесення судового рішення, що повне найменування автомобіля - транспортний засіб марки Kia модель Cee'd, 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Також, в судовому засіданні 26 січня 2021 року додатково пояснила, що з [PERSON] вона познайомилась у жовтні 2016 року, а у квітні 2017 року вони почали проживати разом в однокімнатній квартирі її сестри, за адресою: [ADDRESS] , де проживали постійно вдвох. Вона працювала викладачем англійської мови в «Yellow Submarines» неофіційно у період з 2016 року по кінець 2018 року та щомісячно отримувала заробітну плату у розмірі 10 000,00 грн. Після цього вона почала працювати сама на себе та заробляла від 15 000,00 грн. на місяць. [PERSON] працював офіційно менеджером з продажу на підприємстві «Неопак груп», заробляв 4 000,00 грн. на місяць. У 2018 році [PERSON] придбав автомобіль Dacia Logan за гроші, які відкладав ще до знайомства з нею, а 31 серпня 2019 року продав вказаний автомобіль за 3 000,00 доларів США. Її батьки казали, що дадуть їй та [PERSON] гроші на новий автомобіль та в подальшому надали гроші, яких не вистачало для придбання нового автомобіля. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , а також їх представник - [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Раніше в судових засіданнях позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того, допитана в судовому засіданні 11 лютого 2021 року в якості свідка відповідач [PERSON] суду повідомила, що вона є матір`ю померлого [PERSON] . До реєстрації шлюбу з позивачем її померлий син проживав разом з нею та її чоловіком по [ADDRESS] , а після реєстрації шлюбу переїхав проживати до позивача. У квартирі по [ADDRESS] в той час проживало п`ять осіб, вона, її чоловік, два сина та бабуся. Померлий син сплачував частину комунальних послуг за квартиру по [ADDRESS] . У 2018 році її син - [PERSON] придбав автомобіль Dacia Logan, на придбання якого вона надавала сину частину грошових коштів - 26 000,00 грн., які згодом син їй повернув. Автомобіль [PERSON] її син - [PERSON] придбав на початку вересня 2019 року за власні кошти, які він заробив. Спільного бюджету у позивача та її померлого сина не було, оскільки позивач не працювала. Про те, що її покійний син брав гроші у батьків позивача, син їм не говорив, на автомобіль Kia Ceed її син заробив сам, автомобіль Dacia Logan було продано за 4 000,00 доларів США та на придбання автомобіля Kia Cee'd її син доклав ще близько 2 000,00 доларів США. До літа 2019 року її син [PERSON] спілкувався з дівчиною на ім`я [PERSON] , з якою навіть проживав разом. На початку 2018 року вона дізналась про відносини її сина з позивачем та на початку 2018 року син познайомив її з позивачем. За останнім місцем роботи [PERSON] працював з травня 2015 року, тиждень проводив у відрядженнях, а інший тиждень - вдома. Про смерть сина вона дізналась від позивача. Спірний автомобіль їй та її чоловіку віддала позивач, автомобіль знаходиться у них в гаражі. Допитана в судовому засіданні 26 січня 2021 року свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] є її подругою. З позивачем вона познайомилась у 2016 році, коли прийшла працювати в школу англійської мови, де вже працювала позивач. [PERSON] навчався у цій школі англійської мови, вона у нього викладала. На початку 2017 року позивач почала проживати разом з [PERSON] як одна родина в однокімнатній квартирі в будинку [ADDRESS] . За цією адресою вона часто була в гостях у позивача та [PERSON] . Їй відомо, що автомобіль Kia був придбаний за допомогою батьків позивача. Позивач та [PERSON] говорили їй, що скоро придбають новий автомобіль та що батьки позивача дадуть їм для придбання автомобіля 3 000,00 доларів США, тобто половину вартості автомобіля. У [PERSON] були складні відносини з батьками та рідним братом. Грошима батьки [PERSON] позивачу та сину не допомагали, а от [PERSON] допомагав батькам часто. Допитана в судовому засіданні 26 січня 2021 року [PERSON] повідомила, що позивач є її дочкою. З [PERSON] позивач познайомилась у 2016 році та з квітня 2017 року вони почали проживати разом в однокімнатній квартирі в будинку [ADDRESS] , вели спільний домашній бюджет, купляли речі та техніку. Ця квартира належить їх старшій доньці, рідній сестрі позивача. Разом з нею та її чоловіком, позивач та [PERSON] проводили багато часу разом. Перший автомобіль - Dacia Logan був придбаний [PERSON] у 2018 році на гроші, які він відкладав. Потім позивач та [PERSON] вирішили придбати новий автомобіль, у зв`язку з чим вона та чоловік запропонували надати їм частину грошей, яких не вистачало на новий автомобіль. Коли [PERSON] підібрав підходящий автомобіль, то вона з чоловіком в якості подарунка надали дочці та [PERSON] 3 000,00 доларів США для придбання автомобіля. Після одруження позивач та [PERSON] продовжили проживати у квартирі за вищевказаною адресою. Допитаний в судовому засіданні 26 січня 2021 року в якості свідка [PERSON] повідомив, що позивач є його дочкою. З [PERSON] позивач познайомилась у 2016 році та з квітня 2017 року вони почали проживати разом в однокімнатній квартирі в будинку [ADDRESS] , де проживали весь час до смерті [PERSON] . Вказана квартири належить їх старшій доньці, рідній сестрі позивача. [PERSON] та позивач продали автомобіль Dacia Logan, вони надали 3 000,00 доларів США для придбання нового автомобіля та позивач і [PERSON] придбали новий автомобіль - Kia Cee'd. Допитаний в судовому засіданні 26 січня 2021 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є кумом відповідачів, він хрестив молодшого сина відповідачів - [PERSON] . Починаючи з 1995 року кожний рік він був на всіх святах сім`ї відповідачів. [PERSON] він також знав. [PERSON] був дуже самостійним, не в кого грошей не брав. Перед весіллям [PERSON] з позивачем він бачився з [PERSON] . Автомобіль [PERSON] стояв на вул. Криворізькій. У другій половині 2019 року [PERSON] придбав автомобіль Kia, він йшов до ТРЦ Апполо та зустрів [PERSON] , який підвіз його на новому автомобілі. Дружину [PERSON] він побачив лише на похороні останнього. До самого весілля з позивачем [PERSON] проживав по вул. Робочій з батьками. До відповідачів додому він заходив приблизно 1-3 рази на тиждень. Відносини [PERSON] з батьками були хорошими. Допитана 26 січня 2021 року в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є знайомою матері померлого [PERSON] - відповідача [PERSON] . З [PERSON] вони разом раніше працювали та зараз дружать. Вона бувала в гостях вдома у відповідачів та бачила там [PERSON] . В 2018 році [PERSON] придбав автомобіль, придбати який йому допомогла мати - [PERSON] . За місяць до весілля [PERSON] придбав новий автомобіль. [PERSON] говорив, що новий автомобіль він придбав до весілля, щоб потім не відбувалось поділу майна. В гостях у відповідачів вона бувала приблизно два рази на місяць. Коли вона приходила в гості до відповідачів, [PERSON] постійно був там. Відповідачі проживають у трикімнатній квартирі, там проживало п`ять осіб. Про проживання [PERSON] окремо від батьків вона не чула. Інколи вона бачила [PERSON] біля будинку відповідачів, коли йшла на роботу. Зі слів [PERSON] їй відомо, що остання фінансово допомогла сину - [PERSON] купити новий автомобіль. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 вересня 2019 року між позивачем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 вересня 2019 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1347 (а.с. 9). 03 вересня 2019 року між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем у м. Прилуки було укладено Договір купівлі-продажу № 7442/2019/1646573 транспортного засобу марки Kia модель Cee'd, 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 153 720,00 грн. (а.с. 11). На підставі заяви [PERSON] № 244279066 від 03.09.2019 року (а.с. 110) транспортний засіб марки Kia модель Cee'd, 2008 року випуску, чорного кольору, VIN - [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 03 вересня 2019 року було перереєстровано на нового власника - [PERSON] , в процесі перереєстрації змінено реєстраційний номер ТЗ з [NUMBER] на [NUMBER] , та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 99). Згідно вищевказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником транспортного засобу марки Kia модель Cee'd, 2008 року випуску, чорного кольору, VIN - [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01 липня 2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1781 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно та 10 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Журжа Ю.Г. було заведено спадкову справу № 3/2020 (номер у спадковому реєстрі - 66093278) щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 60878565 від 10 липня 2020 року (а.с. 13). У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановити факту її проживання з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2017 року до моменту реєстрації шлюбу, тобто до 21 вересня 2019 року, визнання спільною сумісною власністю транспортного засобу Kia Cee'd, номерний знак [NUMBER] , та поділ цього спільного майна, посилаючись на те, що до реєстрації шлюбу зі своїм померлим чоловіком вони разом проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу ще з квітня 2017 року, у квартирі її сестри, вели спільне господарство та спільний бюджет, а також придбали за спільні кошти, частину яких надали її батьки, рухоме майно - транспортний засіб марки Kia модель Cee'd, 2008 року випуску, чорного кольору, VIN - [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , право власності на який зареєстровано за [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю, а відповідач [PERSON] є батьком померлого [INFO] чоловіка позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08 серпня 1991 року Відділом РАЦС виконкому Ленінського району м. Дніпропетровськ, актовий запис № 2102 (а.с. 43). Стороною відповідача під час розгляду справи позовні вимоги не визнавались повністю, відповідачі наполягали на тому, що у період з 2016 року по квітень 2018 року їх син [PERSON] мав сталі відносини з іншою жінкою, а не з позивачем [PERSON] , з позивачем [PERSON] почав зустрічатись лише у квітні 2019 року, при цьому до реєстрації шлюбу з позивачем [PERSON] з позивачем не проживав, спільного бюджету з позивачем не мав та спільне господарство не вів, а спірний автомобіль був придбаний [PERSON] за власні кошти. В матеріалах справи наявні фотознімки з соціальних мереж (а.с. 65-66, 68-70). Всіма учасниками справи визнавалось, що на вказаних фотознімках зображені разом позивач [PERSON] та померлий [PERSON] , а тому згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. На цих фотознімках містяться наступні дати їх опублікування: 29 липня 2017 року, 25 вересня 2017 року, 04 червня 2018 року, 25 червня 2018 року та 27 червня 2018 року. При цьому, під час огляду вказаних фотознімків в судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала, що бачила ці фотознімки у соціальних мережах в дати їх опублікування та коментувала деякі з них, та не заперечувала, що зазначені на фотознімках дати відповідають дійсності. У зв`язку з цим, суд не приймає до уваги та відхиляє показання відповідача [PERSON] , яка була допитана в якості свідка під час розгляду справи, в частині того, що про відносини її сина [PERSON] з позивачем вона дізналась лише на початку 2018 року. Суд не приймає до уваги та відхиляє також і твердження сторони відповідача про те, що лише у квітні 2019 року між [PERSON] та іншою дівчиною - [PERSON] розлагодились відносини та [PERSON] почав зустрічатись з позивачем, оскільки такі твердження суперечать не тільки наявним у справі доказам, а навіть показанням самого відповідача [PERSON] , наданим нею під час допиту в якості свідка. Допитані під час розгляду справи свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що позивач та [PERSON] познайомились у 2016 році та з квітня 2017 року вони почали проживати разом однією сім`єю в однокімнатній квартирі в будинку [ADDRESS] . Такі показання вказаних свідків не мають розбіжностей між собою та не суперечать наявним у матеріалах справи доказам. Суд також враховує показання свідка [PERSON] , яка є сторонньою сторонам особою, з яких встановлена дата знайомства позивача та її померлого чоловіка, ще наприкінці 2016 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Допитані під час розгляду справи свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони є знайомими відповідачів та бували у них в гостях у квартирі по [ADDRESS] , при цьому вони вважають, що [PERSON] до моменту весілля з позивачем проживав разом з батьками, оскільки систематично бачили [PERSON] у вказаній квартирі. Однак, сам по собі факт того, що вказані особи бачили [PERSON] у квартирі відповідачів, коли приходили в гості, не може достеменно свідчити про його постійне проживання з відповідачами у період з квітня 2017 року до моменту реєстрації шлюбу з позивачем, тобто до 21 вересня 2019 року. При цьому, жодний з вказаних свідків не повідомляв про наявність тих обставин, які б достеменно свідчили про постійне проживання [PERSON] у квартирі відповідачів у період з квітня 2017 року до 21 вересня 2019 року. Показання допитаної в якості свідка відповідача [PERSON] про те, що до реєстрації шлюбу з позивачем її померлий син - [PERSON] проживав разом з відповідачами по [ADDRESS] суд оцінює критично та до уваги в якості доказу не приймає, оскільки [PERSON] є відповідачем у вказаній справі, а отже є заінтересованою особою в результаті розгляду даної справи та може свідчити на свою користь, що дає суду достатньо підстав для розумних сумнівів щодо достовірності, об`єктивності та правдивості наданих нею свідчень. Жодних доказів щодо наявності у [PERSON] стосунків з іншою дівчиною - [PERSON] , а не з позивачем [PERSON] , у період починаючи з квітня 2017 року та проживання [PERSON] з [PERSON] матеріали справи не містять та відповідачі під час розгляду справи відмовились від допиту в якості свідка [PERSON] . При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що закріплено у частині 6 статті 81 ЦПК України. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Враховуючи все вищевикладене, оцінивши всі наявні у матеріалах справи докази та показання свідків за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2017 року до моменту реєстрації шлюбу, тобто до 21 вересня 2019 року, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, формували сімейний бюджет, витрачали кошти на придбання майна, тобто мали взаємні права та обов`язки, що притаманні подружжю, а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині визнання транспортного засобу марки Kia модель Cee'd, 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та поділу цього майна суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до роз`яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до роз`яснень п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України; майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. В судовому засіданні встановлено, що за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2017 року до моменту реєстрації шлюбу, [PERSON] та [PERSON] було придбано транспортний засіб марки Kia модель Cee'd, 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , а саме 03 вересня 2019 року, право власності на який було зареєстровано за [PERSON] . Позивач наполягала на тому, що спірний транспортний засіб був придбаний за спільні грошові кошти, при цьому, 3 000,00 доларів США надав [PERSON] , які він отримав з продажу належного йому попереднього автомобіля, а 3 000,00 доларів США надали батьки позивача в якості допомоги майбутньому подружжю. Разом з цим, сторона відповідача наполягала на тому, що спірний транспортний засіб був придбаний [PERSON] за його особисті кошти, частково з продажу попереднього автомобіля, а частково з доходів [PERSON] , які він отримував за місцем роботи, яких було достатньо для придбання автомобіля. Та зі сторін, яка порушує питання про спростування презумпції віднесення придбаного майна до спільної сумісної власності, зобов`язана довести обставини, що її спростовують. Так, судом встановлено, що дійсно у власності [PERSON] з 25 серпня 2018 року перебував автомобіль Dacia Logan, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1390 см.куб, який 31 серпня 2019 року було перереєстровано та зареєстровано за іншою особою, про що зазначено у відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області № 31/4-115аз від 02 грудня 2020 року (а.с. 46). Вказані обставини учасниками справи не оспорюються та з пояснень учасників справи судом встановлено, що 31 серпня 2019 року вказаний автомобіль [PERSON] продав, отримавши за нього грошові кошти, які були ним використані як частина грошових коштів для придбання 03 вересня 2019 року спірного автомобіля марки Kia. Стороною відповідача не заперечувалось, що грошових коштів з продажу транспортного засобу Dacia Logan, 2007 року випуску, не вистачило б для придбання транспортного засобу Kia Cee'd, 2008 року випуску, оскільки ринкова вартість автомобіля Kia Cee'd, 2008 року випуску, є значно вищою, ніж вартість автомобіля Dacia Logan, 2007 року випуску, проте відповідачі наполягали на тому, що інша частина грошових коштів для придбання спірного автомобіля були особистими коштами [PERSON] , які він отримував як дохід за місцем роботи. У договорі купівлі-продажу купівлі-продажу № 7442/2019/1646573 транспортного засобу від 03 вересня 2019 року зазначено, що [PERSON] придбав автомобіль марки Kia модель Cee'd, 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , за 153 720,00 грн. При цьому, згідно довідки про доходи, виданої 16 листопада 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Неопак Груп», вбачається, що [PERSON] працював менеджером зі збуту та за період з жовтня 2018 року по червень 2020 року йому було нараховано заробітну плату у розмірі 84 384,09 грн., з яких податок з доходів фізичних осіб становив 15 189,14 грн. (а.с. 47), а у довідці про доходи від 16 листопада 2020 року, виданій Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Пекеджинг Юкрейн», зазначено, що [PERSON] працював менеджером зі збуту та за червень 2020 року йому було нараховано заробітну плату у розмірі 3 282,50 грн., з яких податок з доходів фізичних осіб становив 590,85 грн. (а.с. 48). Враховуючи щомісячний розмір заробітної плати [PERSON] , а також те, що кожна людина щомісячно має нести витрати на харчування, оплату комунальних послуг, одяг та інші необхідні для життя товари, очевидним є висновок про те, що [PERSON] навіть з урахуванням продажу автомобіля Dacia Logan, 2007 року випуску, не мав матеріальної можливості за власні кошти придбати спірний автомобіль Kia Cee'd. Твердження сторони відповідача про те, що [PERSON] мав значні доходи, жодними доказами у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України не підтверджені. Факт того, що під час проживання позивача та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивач також працювала та отримувала доходи з викладання англійської мови, підтвердила допитана під час розгляду справи свідок [PERSON] , а отже є підстави для висновку, що позивач приймала участь у формуванні спільної сумісної власності. Крім того, слід зауважити, що з урахуванням сукупного доходу батьків позивача - [PERSON] (за 2019 рік нараховано дохід у розмірі 319 594,96 грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату № 300 від 29.09.2020 року, виданою Відокремленим підрозділом «Запорізька атомна електрична станція» (а.с. 62)) та [PERSON] (за 2019 рік нараховано дохід у розмірі 112 992,62 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 92 від 07.10.2020 року, виданою Комунальним некомерційним підприємством «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області (а.с. 63)) очевидним є висновок, що останні мали фінансову можливість надати [PERSON] та [PERSON] 3 000,00 доларів США для придбання спірного автомобіля Kia Cee'd, а тому суд вважає встановленим той факт, що батьки позивача надали їй та [PERSON] 3 000,00 доларів США для придбання спірного автомобіля, що узгоджується з наданими ними показаннями під час допиту їх як свідків, та підтвердила допитана в якості свідка [PERSON] , яка повідомила, що позивач та [PERSON] говорили їй, що батьки позивача дадуть їм для придбання автомобіля 3 000,00 доларів США, тобто половину вартості автомобіля. Отже, оскільки [PERSON] з урахуванням власних доходів не мав матеріальної можливості за власні кошти придбати спірний автомобіль Kia Cee'd вартістю 153 720,00 грн. навіть з урахуванням грошових коштів з продажу автомобіля Dacia Logan, 2007 року випуску, суд приходить до висновку, що транспортний засіб марки Kia модель Cee'd, 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , набутий [PERSON] за час проживання однією сім`єю з позивачем за їх спільні грошові кошти, а тому є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спірний автомобіль був придбаний за особисті кошти [PERSON] , враховуючи, що транспортний засіб марки Kia модель Cee'd, 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , був придбаний під час проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу і був набутий за рахунок спільних коштів, суд приходить до переконання, що спірний транспортний засіб слід визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 70 СК України, згідно якої встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Підстав для відступлення від засад рівності часток позивача та [PERSON] у спільно нажитому майні, яке є предметом позову, судом не встановлено. Враховуючи наведене суд вважає, що частки позивача та [PERSON] як співвласників спірного майна у праві спільної сумісної власності є рівними та дорівнюють Ѕ частині за кожним з них. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Оскільки транспортний засіб марки Kia модель Cee'd, 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , є спільно нажитим майном позивача та [PERSON] , враховуючи рівність їх часток у праві власності на даний транспортний засіб, суд приходить до висновку, що слід поділити спільне сумісне майно та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину транспортного засобу марки Kia модель Cee'd, 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , що матиме наслідком припинення права спільної сумісної власності на нього, а отже позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими, та недоведеними. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді було сплачено судовий збір у розмірі 2 522,40 грн. Оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 522,40 грн., тобто по 1 261,20 грн. з кожного відповідача. На підставі ст.ст. 3, 60, 63, 69, 70, 71, 74 СК України, ст.ст. 15, 16, 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved