Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У квітні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду із наведеним позовом в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у сумі 1642419,37 грн., а саме за кредитом 719370,00грн., по відсотках - 461487,84 грн., пеню 461561,53 грн. Позов мотивував тим, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу. В свою чергу, 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір факторингу. Представник позивача зазначив, що згідно наведених угод відбулося відступлення права вимоги за договором на обслуговування банківської платіжної картки № 353/Л-Р від 23.07.2001 року, який був укладений між Акціонерним комерційним банком «Київ-Приват» та [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Представник позивача зазначив, що відповідно до умов кредитного договору, а саме додаткової угоди № 6 від 15.03.2007 року банк надав відповідачу кредит в сумі 150 000 дол. США, а відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав внаслідок чого станом на 01.02.2013 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 90 000 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 719370,00грн., за відсотками - 57736,50 дол. США, що за курсом НБУ становить 461487,84 грн. та пеню яка становить 57745,72 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 461561,53 грн. В судовому засіданні представник позивача Маранди В.О. позов підтримав з підстав, наведених у позові. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, послався на те, що позивачем не надано жодного доказу в підтвердження отримання відповідачем коштів за договором кредиту. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Частиною 2 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом, а відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що позивач звернувся із наведеним вище позовом. Для підтвердження вимог заявленого позову, представник позивача надав копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Кредитні ініціативи», копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Кредитні ініціативи», копію договору факторингу № 15 від 25.11.2012 року укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», копію договору факторингу від 28.11.2012 року укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», копію договору № 353/л-р на обслуживание по банковской платежной карточке, укладеного між АКБ «Київ-Приват» та [PERSON], копію додаткової угоди № 1 від 21.03.2002 року, копію додаткової угоди № 2 від 05.05.2003 року, копію додаткової угоди № 3 від 19.05.2003 року, копію додаткової угоди № 4 від 26.07.2005 року, копію додаткової угоди № 5 від 07.06.2006 року, копію додаткової угоди № 6 від 14.03.2007 року, копію графіку погашення суми заборгованості, копію заяви про надання кредитного ліміту по платіжній картці. В подальшому представниками позивача було подано виписки по рахункам, копію договору про внесення змін до договору застави. Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі, суд роз'яснював позивачу його обов'язок подання оригіналів письмових доказів, які подані ним в копіях для перевірки їх судом та посвідчення копій з оригіналів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті, а відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд надходить до висновку, що достатніх доказів для підтвердження одержаня відповідачем грошових коштів в сумі 150 000 дол. США не надано, з якого часу виникла заборгованість відповідача, за який період часу здійснений розрахунок заборгованості та розрахунок пені, а також в якому розмірі існувала заборгованість на момент передачі права вимоги позивачу. Так, відповідно до п.1.1 додаткової угоди №4 від 26 липня 2005 року до кредитного договору №353/л-р по банківській платіжній картці від 23 липня 2001 року кредит надається Банком у готівковій формі через касу Банку на підставі заяви Позичальника з урахуванням вартості ліквідності майна, що передається Позичальником в іпотеку Банку. Подальші додаткові угоди №5 від 07 липня 2001 року та №6 від 14 березня 2007 року зміни до п.1.1 кредитного договору №353/л-р щодо порядку надання кредиту у готівковій формі через касу банку на підставі заяви Позичальника не вносились. 14 березня 2007 року було укладено договір про внесення змін до договору застави, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. 29 серпня 2001 року зареєстрованого в реєстрі за №6242. Із наданих представниками позивача виписок по особовому рахунку [NUMBER] за період з 12.03.2003р. по 28.11.2012р. ( а.с. 56-62 т3) видно, що у зв'язку з продажем кредитної заборгованості з вказаного рахунку було списано 90 000 доларів США. Виписка по рахунку [NUMBER] містить відомості щодо видачі кредиту, погашення сум, при цьому кому видавались кошти, в якому розмірі, у якій формі, вказані виписки не містять. Відсутні також відомості про відповідальну особу, яка складала вказані виписки, посвідчена належним чином. Із наданої позивачем довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором № 353/Л-Р від 23.07.2001р. ( т.1 а.с. 39) складеної аналітиком ТОВ «Кредитні ініціативи» вбачається, що відповідачем станом на 01.02.2013р. не було сплачено будь-яких коштів. При цьому розрахунок складався виходячи із суми кредиту в розмірі 90 000 доларів США. Із додаткової угоди №4 до кредитного договору №353/л-р по банківській платіжній картці від 26 липня 2005 року видно, що позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом , шляхом внесення коштів на позичковий рахунок [NUMBER]. 840 щомісяця, через касу банку або на свій картковий рахунок. До справи додано виписки по наступним особовим рахункам : [NUMBER]; [NUMBER]( т.1 а.с. 107,108-112). Вказані виписки не містять відомостей про те, ким вони складались , кому належать вказані рахунки, ким здійснювалось погашення , як не містить відомостей про наявність заборгованості та її суми. Позивачем також надано відомості про те, що сума кредиту за вказаним кредитним договором складає 150 000 доларів США, виписка по рахунку [NUMBER]; [NUMBER], [NUMBER] ( т.1 а. с. 220- 250, т2 а.с. 1-96) з нульовими показниками, без наявності відомостей про те, ким складалась вказана виписка, коли було знято грошові кошти в якому розмірі, ким здійснювалось погашення. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Встановлені під час судового розгляду та наведені вище обставини, відсутність належних та допустимих доказів в обґрунтування отримання відповідачем грошових коштів, їх розмір, нарахованих відсотків та пені, можливе внесення коштів в рахунок погашення заборгованості, переконує суд в тому, що обставини наведені позивачем у позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Суд виходить з того, що під час судового розгляду не було встановлено того, що відповідач одержав у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі кредитні кошти. При цьому сума кредиту самим позивачем є не чітко визначена. За таких обставин, суд надходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються лише на припущеннях та є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed