Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] треті особи: [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію. В обґрунтування позову зазначив, що квартира №26 в будинку №104 по пр. ім. газети «Правда» в м.Дніпропетровську належала на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON], які є дідусем та бабусею позивача. 28 жовтня 2007 року [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] була [PERSON], яка до нотаріальної контори не зверталась, однак прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 29 вересня 2013 року [PERSON] померла. Зазначив, що 19 листопада 2013 року він та [PERSON], як спадкоємці після смерті [PERSON], звернулись до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу із заявами про прийняття спадщини. Однак, у звязку із скрутним матеріальним становищем ні [PERSON], ні [PERSON] не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом та відповідно не зареєстрували право власності за собою. У вересні 2015 року за адресою спірної квартири звернулись невідомі особи із судовим рішенням, яким нібито усунено перешкоди у користуванні власністю та повідомлено, що квартиру, яка є спадковим майном продано у 2015 році нібито бабусею та дідусем. 23 вересня з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що кв.26 у буд.104 по пр. ім. газети «Правда» у м.Дніпропетровську відчужена та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 серпня 2015 року. 01 жовтня 2015 року, за заявою позивача, відомості про злочин були внесені до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України. Вважає вищезазначений договір купівлі-продажу недійсним, оскільки він був вчинений за підробленими документами від імені померлих власників. Також зазначив, що у звязку з визнанням договору купівлі-продажу недійсним підлягає скасуванняю і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23672273 від 14 серпня 2015 року, про реєстрацію за [PERSON], [INFO], РНОКПП: [NUMBER] права власності на квартиру №26 у житловому будинку №104, що знаходиться у м.Дніпропетровську по пр. ім. газети «Правда» (номер запису про право власності 10804000, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 703199912101). У судовому засіданні позивач зі своїм представником позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача та його представника, відповідно до\~ст.ст. 224 - 225 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. [PERSON]в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подавали. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належала квартира №26 в будинку №104 по пр. ім. газети «Правда» в м.Дніпропетровську, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19 лютого 1997 року, виданого Дніпропетровським домобудівним комбінатом №1 згідно розпорядження № П-299від 19 лютого 1997 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-КИ №185421, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 06 листопада 2007 року [PERSON] помер 28 жовтня 2007 року, про що в Книзі реєстрації смертей 06 листопада 2007 року зроблено відповідний актовий запис за №1606. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-КИ №534647, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 04 жовтня 2013 року [PERSON] померла 29 вересня 2013 року, про що в 04 жовтня 2013 року складено відповідний актовий запис за №1022. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] 14 серпня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою:\~м.Дніпропетровськ, пр. ім. газети «Правда»[ADDRESS] між [PERSON], [PERSON]. (продавці) та [PERSON] (покупець), зареєстрованого у реєстрі за №1549. Очевидним є те, що [PERSON], [PERSON] не були та не могли бути стороною у договорі купівлі-продажу від 14 серпня 2015 року, оскільки померли ще 28 жовтня 2007 року та 29 вересня 2013 року відповідно. За фактом укладання спірного договору за заявою позивача органами внутрішніх справ до ЄРДР були внесені відомості про злочин та відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України. Згідно із ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання. У відповідності до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст.\~ст. 215-235 ЦК України). Позивач, обґрунтовуючи своє право на оспорення вищезазначеного\~\~укладеного договору зазначив, що він є одним із спадкоємців [PERSON] та посилався на те, що оспорюваний ним договір, укладений 14 серпня 2015 року, укладено з порушенням норм\~ЦК України, оскільки спірний об'єкт відчужили особи, які на момент укладання договору були мертвими, тобто зміст правочину суперечить нормам\~ЦК України, що відповідно до ст.\~203\~та ст.\~215 ЦК України\~є підставою для визнання його недійсним. Відповідно до ст. ст.\~215,\~216 ЦК України\~вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. У відповідності до вимог ч.1\~ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою\~ст.203 ЦК України. Згідно з ч.2\~ст.203 ЦК України\~особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Стаття 30 ЦК України передбачає що, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. У відповідності до\~ст. 25 ЦК України\~цивільна правоздатність, тобто здатність фізичної особи мати цивільні права та обов'язки, фізичної особи припиняється у момент її смерті. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ст. 203 ЦК України). Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON], [PERSON] після своє смерті не можуть бути учасниками будь-якого правочину, тому не можна вважати, що договір купівлі - продажу спірної квартири від 14 серпня 2015 року, був укладений саме [PERSON], [PERSON] як належними продавцями, а відтак суд вважає, що вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. За таких обставин, суд, вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення в повному обсязі. В силу\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.\~25,\~26,\~30,\~202,\~203,\~215,\~216 ЦК України, та

Outcome: approved