Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № Д002/АА-179.06.1 від 15.11.2006 року у розмірі 104 419,31 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 15.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № Д002/АА-179.06.1, згідно умов якого відповідач отримав строковий кредит у розмірі 19 367,59 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних.Банк повністю виконав взяті на себе за вказаним кредитним договором зобов`язання, надавши позичальнику кредит у встановленому договором розмірі. 22.05.2019 року між позивачем та ПАТ «Родовід Банк» було укладено договір № 14 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Банк відступив, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, у тому числі за кредитним договором № Д002/АА-179.06.1 від 15.11.2006 року, укладеним між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, станом на 27.08.2020 року за останнім утворилась заборгованість у розмірі 382 905,99 грн., яка складається з наступного: 330 070,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 52 835,21 грн., - заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по 27.08.2020 року). Оскільки відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитиви договором, загальний розмір заборгованості по сплаті нарахованої пені за обліковою подвійною ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача станом на 27.08.2020 року становить 104 419,31 грн., з яких: нараховані 3% річних - 29 742,84 грн. та нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ - 74 676,47 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2020 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 15.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № Д002/АА-179.06.1, згідно умов якого відповідач отримав строковий кредит у розмірі 19 367,59 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних.Банк повністю виконав взяті на себе за вказаним кредитним договором зобов`язання, надавши позичальнику кредит у встановленому договором розмірі. 22.05.2019 року між позивачем та ПАТ «Родовід Банк» було укладено договір № 14 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Банк відступив, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, у тому числі за кредитним договором № Д002/АА-179.06.1 від 15.11.2006 року, укладеним між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] . Зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що через невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № Д002/АА-179.06.1 від 15.11.2006 року, станом на 27.08.2020 року за останнім утворилась заборгованість у розмірі 382 905,99 грн., яка складається з наступного: 330 070,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 52 835,21 грн., - заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по 27.08.2020 року). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) . У відповідності до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач набув прав позикодавця за кредитним договором № Д002/АА-179.06.1 від 15.11.2006 року, укладеним між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] . Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. Отже, нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому, право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. За умовами ст.ст. 1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016р. у справі за № 6-1412цс16). Загальний розмір заборгованості по сплаті нарахованої пені за обліковою подвійною ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача станом на 27.08.2020 року становить 104 419,31 грн., з яких: нараховані 3% річних - 29 742,84 грн. та нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ - 74 676,47 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 2 102,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Outcome: approved