Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У жовтні 2016 р. позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості розмірі 99092 грн. 55 коп., та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 24.05.2013 між сторонами було укладено кредитний договір №R5340042763D згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 99950 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути кредит у строк до 24.05.2018 або достроково у випадках, передбачених кредитним договором з місячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22% річних або в іншому розмірі передбаченому вказаним кредитним договором, однак відповідач у порушення умов договору за період з 23.02.2016 по 05.10.2016 не здійснював погашення заборгованості та процентів за користування кредитними коштами у встановлені строки, чим порушив умови кредитного зобов'язання. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надавши заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 43). Відповідач в судові засідання не з'явилася повторно, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом поштового повідомлення (а.с. 37, 38, 41, 42), заперечень проти позову суду не надала, про поважність причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 24.05.2013 між сторонами було укладено кредитний договір №R5340042763D згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 99950 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути кредит у строк до 24.05.2018 або достроково у випадках, передбачених кредитним договором з місячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22% річних або в іншому розмірі передбаченому вказаним кредитним договором (а.с. 11-21). Станом на 05.10.2016 відповідач прострочив сплату загальної суми заборгованості у розмірі 99092 грн. 55 коп., яка складається з: 45740 грн. 65 коп. поточна заборгованість за кредитом; 13180 грн. 63 коп. заборгованість за простроченим кредитом; 456 грн. 94 коп. інфляційні витрати (кредит); 191 грн. 37 коп. 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 6463 грн. 03 коп. сума простроченої заборгованості за відсотками; 206 грн. 70 коп. інфляційні витрати (відсотки); 84 грн. 24 коп. 3% річних нарахованих у зв'язку х порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків; 494 грн. 70 коп. сума заборгованості за нарахованими відсотками; 8335 грн. 70 коп. сума простроченої заборгованості по комісії; 1383 грн. 31 коп. сума поточної заборгованості по комісії; 22549 грн. 12 коп. пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії, процентів та кредиту у розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу (а.с. 6-10). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтвердженні судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved