Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], звернулась до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідачка є власником собаки породи «Стаффорд». 26.06.2017 року, приблизно о 07 годині 20 хвилин, відповідачка допустила вільний вигул належної їй собаки, яка у дворі будинку [ADDRESS] здійснила напад на її малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Внаслідок нападу вказаної собаки дитина отримала тілесні ушкодження, зокрема: рани в лобній області справа і в області спинки носа, садна у скроневій області, а також в області лівої кисті, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.09.2017 року [PERSON] було визнано винуватою у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. Внаслідок неправомірних дій відповідачки, позивачці була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 550 грн. 82 коп., що складається з витрат на проведення судово-медичної експертизи. Також її малолітній дитині була заподіяна моральна шкода, оскільки окрім перенесеного страху та пережитих страждань фізичного характеру, її донька [PERSON] стала примхливою та дратівливою, у неї погіршився сон та апетит, вона почала боятися виходити на вулицю та побоюється будь-яких тварин, що впливає на її звичайний ритм життя. Просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 550 грн. 82 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Ухвалою судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя [PERSON] від 01.11.2017 року за вказаним позовом відкрито провадження. 15.12.2017 року вказана справа передана судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя Гнатик Г.Є. у зв'язку із звільненням судді [PERSON] у відставку. Ухвалою суду від 19.12.2017 року дана справа прийнята до провадження судді Гнатик Г.Є., її розгляд розпочатий спочатку в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. [PERSON] додатково пояснила, що 29.06.2017 року, приблизно о 7 годині 20 хвилин, вона вела трирічну дочку у дитячий садочок та вони проходили повз будинок [ADDRESS]. В цей час двері у під'їзд відчинилися і вибігла собака, збила з ніг дитину і почала її кусати. Вона собою закривала дитину та кричала, намагалася собаку відштовхнути. Згодом з'явилася господарка собаки, собаці не подала жодної команди, не намагалася собаку відтягти від дитини, а лише сказала їй, щоб вона відійшла від дитини, тоді вона забере собаку. На її крик вибігли люди, які викликали швидку та працівників поліції. Собака покусала трирічну дитину за обличчя, брови, у районі скроні, обидві ручки, а на ногах були подряпини. Після того що сталося, дочка погано спала, прокидалася вночі та плакала, нервувала, боялася виходити з квартири у під'їзд, боялася собак та плакала, відчувала фізичний біль через отримані рани, через що, через деякий час вона звернулася та водила дочку до психолога. Зараз стан ненабагато поліпшився. У результаті неправомірних дій відповідачки, яка залишила без догляду собаку такої породи і та покусала малолітню дитину, вважає, що дитині завдано значну моральну шкоду, яку вона, як законний представник неповнолітньої дитини оцінила у 50 000 грн. та просить суд вказану суму стягнути у судовому порядку, оскільки відшкодувати будь яку суму відповідачка відмовилася. Також просить стягнути з відповідачки 550 грн. 82 коп. матеріальної шкоди, а саме коштів, сплачених за проведення експертизи. У подальшому позивачка пояснила, що сума матеріальної шкоди їй відшкодована у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та проти його задоволення заперечувала у повному обсязі. Суду пояснила, що 29.06.2017 року вона вранці збиралася на роботу, вийшла з квартири, але забула гаманець, за яким повернулася. В цей час, її собака, яка знаходилася у квартирі вибігла з квартири, двері у під'їзд відкрилися протягом і собака вибігла з під'їзду. Вона добігла з квартири до вхідних дверей, але якась жінка тримала вхідні двері і не випускала її з під'їзду, але чому, вона не знає. Приблизно через дві хвилини вона відштовхнула жінку і вибігла з під'їзду на вулицю, оскільки на собаці не було ошийника, важко було її ухопити. Коли вона вибігла з під'їзду, дитина лежала на землі а собака скакала поряд та бігала навколо дитини. У цей час вибігла її дочка, яку вона попросила принести ошийник, вона збігала на третій поверх, повернулася і вони удвох забрали собаку. Заявлений цивільний позов у частині відшкодування завданої неповнолітній дитині моральної шкоди не визнає у повному обсязі, бо вона не бачила прямої агресії собаки, її діями моральна шкода не завдана, а за свою необережність у нагляді за собакою, вона понесла адміністративну відповідальність у вигляді штрафу. Визнає цивільний позов лише у частині стягнення матеріальної шкоди у сумі 550 грн. 82 коп. У подальшому пояснила, що суму матеріальної шкоди вона відшкодувала у повному обсязі, а позов щодо відшкодування моральної шкоди визнає частково на суму 1,500- 2000 грн., бо розмір моральної шкоди необґрунтований, позивач не надала доказів спричинення моральної шкоди та не доведено, що ситуація по справі та її наслідки призвели до виникнення у позивача та її доньки психічного стану та негативного впливу на стан здоров'я, як психологічна підстава визначення моральної шкоди. Представник [PERSON] пояснила, що дитині завдано психологічну травму, але як вбачається з висновку експерта, зараз сталися покращення у її стані. [PERSON] зрозуміло, що дитина перенесла стрес, але дитина не боїться собаки, бо у сім'ї позивачки є собака. Моральна шкода повинна бути відшкодована спів розмірно з отриманими дитиною пошкодженнями. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню через таке. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч.5 ст.56, ч.1 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом, які у разі відкриття провадження набувають статусу позивача. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] (арк.4, 11). 26.06.2017 року, приблизно о 07 годині 20 хвилин, у дворі будинку [ADDRESS], відповідач [PERSON] порушила правила утримання своєї собаки, а саме вигулювала собаку породи «Стаффорд» без намордника та повода, в наслідок чого собака покусала малолітню [PERSON], [INFO], заподіявши шкоди її здоров'ю. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 237 від 12.08.2017 року при обстеженні [PERSON], [INFO], у неї виявлені рани в лобній області справа і в області спинки носа, садна у скроневій області, а також в області лівої кисті, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Описані пошкодження могли утворитися в строк, зазначений потерпілою (арк.7-8). Відповідно до ксерокопії фіскального чеку №0017 від 03.07.2017 року, Бюро судово-медичної експертизи (вул.Чарівна, 28-а, ІД 000002005177) отримало готівкою 550 грн. 82 коп. (арк.9). Відповідно до постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.09.2017 року, за фактом порушення правил тримання собак, що причинило заподіянні шкоди здоров'ю людей, відповідач [PERSON] визнана винуватою в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 85 грн. з конфіскацією собаки породи «Стаффорд». Постанова набрала законної сили 26.09.2017 року (арк.10). Відповідно до п.4 ст..82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь та самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а тому, обставини заподіяння малолітній дитині тілесних ушкоджень за вказаних вище обставин, доказуванню не підлягають. Також судом встановлено, що згідно довідки №02-23/06 від 03.01.2018 року, 17.07.2017 року до психологічної служби Запорізького загальноосвітнього навчально-виховного комплексу санаторного типу «Злагода» Запорізької міської ради Запорізької області від [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], [INFO] та яка відвідує групу молодшого дошкільного віку закладу, надійшло звернення щодо нападу собаки на дівчинку. В результаті вивчення емоційного стану дівчини було встановлено, що у дівчинки підвищений рівень тривожності і наявні ознаки кінофобії (страху собак). З метою профілактики тривожності та зміцнення психологічного здоров'я дівчина відвідує корекційно-розвивальні заняття з практичним психологом ЗЗНВК санаторного типу «Злагода» (арк.57). Згідно судово-психологічного висновку експерта №191 від 10.04.2018 року, наданого судовим експертом-психологом Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON], на підставі ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.03.2018 року, ситуація, що досліджується (напад собаки) була для [PERSON] психотравмуючою, що є душевним стражданням. Описаний інцидент викликав у дівчини адекватну реакцію страху та обумовлює формування у дитини перестороги та досвіду. Свідчень для спростування довідки психолога Запорізького загальноосвітнього навчально-виховного комплексу санаторного типу «Злагода» не міститься. На даний момент дівчина не виявляє порушень у емоційній сфері ступень яких заважали б її розвитку та адаптації, її емоційний стан у порівнянні з описаним у матеріалах справи її емоційним станом одразу після психотравмуючої ситуації, виявляє ознаки поліпшення (арк.111-115). Згідно з ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ст.23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Переліку порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов'язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, що міститься в Додатку 1 до Порядку і правил проведення обов'язкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 944 від 09 липня 2002 року, відповідальність власників собак породи «Тер'єр американський стафордширський» (стаффорд) за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, підлягає обов'язковому страхуванню. Згідно зі ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин Згідно зі ст.12 вказаного Закону, шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Рішенням Запорізької міської ради № 35 від 27.12.2011 року затверджені «Правила утримання собак, котів і хижих тварин громадянами, підприємствами, установами та організаціями в м. Запоріжжі» (надалі по тексту Правила). Пунктом 3.4 Правил визначено, що особи, які утримують домашніх та інших тварин, зобов'язані, зокрема, дотримуватись вимог цих Правил, правил громадського порядку, норм співіснування, ветеринарних та санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилих приміщень; не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб, не створювати загрози безпеці людей; забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей та інших тварин, тощо. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини даної справи, дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв'язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що внаслідок порушення відповідачкою [PERSON] правил утримання собак, яке сталось 26.06.2017 року, малолітня [PERSON], [INFO], зазнала ушкодження здоров'я, а саме отримала легкі тілесні ушкодження. Вказані обставини встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили та, відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини, встановлені постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.09.2017 року, зокрема, чи мали місце факт порушення відповідачкою [PERSON] правил тримання своєї собаки, внаслідок чого малолітній [PERSON] заподіяно шкоди здоров'ю, а також чи вчинено це з вини [PERSON], не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, яка стосується цивільно-правової відповідальності за наслідки цих дій. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що протиправними винними діями відповідача [PERSON] малолітній [PERSON] спричинена моральна шкода, яка у малолітньої [PERSON] полягає у фізичному болі і душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з пошкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер правопорушення - напад собаки на трирічну дитину, внаслідок чого остання зазнала фізичний біль як у момент укусів собаки та під час надання їй медичної допомоги, а також тяжкість отриманих травм і обставини їх отримання. При цьому, в першу чергу, на відповідачку, як володільця собаки, покладався обов'язок забезпечити дотримання правил утримання собак, не допускати порушень прав і законних інтересів інших осіб, не створювати загрози безпеці людей, забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей. Однак, вказаних вимог відповідачка [PERSON] не дотрималась і допустила порушення, яке суд вважає грубими. В результаті даного інциденту піддане небезпеки здоров'я людини, яке відповідно до ст.3 Конституції України, визнається найголовнішою соціальною цінністю. Також суд враховує глибину та тривалість фізичних та душевних страждань постраждалої дівчини, яка після пригоди стала неспокійною, дратівливою, напруженою, вона пережила психотравмуючу ситуацію, яка вплинула на її звичний спосіб життя, має підвищений рівень тривожності. І хоча дівчинка на даний час виявляє ознаки поліпшення емоційного стану, але інцидент з собакою викликав у неї реакцію страху, що на думку суду, занадто негативно вплинуло на незрілу психіку дитини. Ситуація, що стала підставою цього позову в частині стягнення моральної шкоди, зазвичайних умов суспільного життя є неодмінно психотравмуючою за своєю ситуацією. Вона створює переживання, емоційну напруженість. Згідно зі ст.. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод ( в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов'язковим для держав - учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання ( моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Розмір компенсації за звичай становить 100-5000 євро. Таким чином визначений розмір спричиненої позивачеві, законним представником якої є її мати, моральної шкоди цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Так, рішенням від 27.07.2004 року по справі «Ромашов проти України», Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодування моральної шкоди 3000 євро, хоч заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких ( Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже, має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вжити заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з прав людини. Майнову шкоду завдано позивачу- малолітній дитині внаслідок неправомірних дій відповідача, остання перенесла стрес, страх, фізичний біль, що потребувало додаткових зусиль для відновлення її стану як фізичного так і психологічного. Тобто, наявність завдання позивачці моральної шкоди, суду доведена. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди частково, стягнувши на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. При визначенні розміру моральної шкоди суд вважає необхідним також врахувати наявність на утриманні відповідачки [PERSON] неповнолітньої доньки, оскільки в визначення розміру моральної шкоди без урахування цієї обставини, на думку суду, може призвести до погіршення майнового стану відповідачки, що буде несправедливим. Доводи відповідачки та її представника про недоведеність вимог про спричинення моральної шкоди, суд вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються вищевикладеними судом обставинами. Таким чином, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у сумі 550 грн. 82 коп., то суд вважає необхідним в їх задоволенні відмовити, оскільки така шкода повністю відшкодована відповідачкою [PERSON], що підтверджується розпискою від 15.03.2018 року ( а.с. 109), та поясненнями позивачки про повне відшкодування матеріальної шкоди. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалене рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням чого, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмір 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial