Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він та відповідачка [PERSON], 06 серпня 2004 року зареєстрували у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 255. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім»ї стало те, що їхні сімейні проблеми все більше віддаляли їх одне від одного. І в решті їх шлюб розпався. Між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 06 серпня 2004 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 255. Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 серпня 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 255. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. Як вважає позивач, спір про право між сторонами відсутній. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], є неможливим, оскільки сторони тривалий час не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], та зареєстрований 06 серпня 2004 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 255. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved