Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 06 травня 2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на: земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер 3224984501:01:002:0019, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельну ділянку площею 0,2617 га, кадастровий номер 3224984501:01:002:0018, призначену для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул. Приліпка в с. Мотовилівська Слобідка, Фастівського району Київської області та на житловий будинок № 41 по вул. Приліпка в с. Мотовилівська Слобідка Фастівського району Київської області. Позивач зазначає, що не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні, яке відбулося 29 травня 2017 року, позов підтримали, просили його задовольнити. Між тим, в судове засідання 05 жовтня 2017 року не зявилися. Від позивача до суду надійшла письмова заява, в якій остання просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Мотовилівськослобідської сільської ради в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду листа в якому просив суд розглянути справу без участі представників сільської ради та винести рішення відповідно до чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть [PERSON] I-БК № 369731 від 07 травня 2016 року, [PERSON], померла 06 травня 2016 року. (а.с.7). Згідно Свідоцтва про народження Серія II-ХЖ № 248104 від 11 листопада 1971 року, [PERSON] є матір»ю [PERSON], яка 24 липня 1988 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Канюка». (а.с.8). У відповідності до ст.\~ст. 1269 - 1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 24/2016 року, заведеної Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON], яка помер 06 травня 2016 року, позивач [PERSON] 13.06.2016 року звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. (а.с. 37). Між тим, 21 березня 2017 року, вищевказаним приватним нотаріусом, позивачу було повідомлено та зазначено, що видати їй Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] не можливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджували право померлої на майно, яке належало їй за життя. (а.с.11). Разом з тим, приватним нотаріусом позивачу розяснено, що за захистом свого права вона може звернутися до суду із позовом про визнання права на належне їй майно. Відповідно до Довідки № 670 від березня 2017 року, виданої Центром комунального сервісу № 91 вбачається, що позивач [PERSON] разом зі своєю матір»ю [PERSON], [INFO], з 08 травня 1984 року по день смерті матері [PERSON], проживали в [INFO]. (а.с.9). Згідно Довідки № 98 від 23 березня 2017 року, виданої Мотовилівськослобідською сільською радою Фастівського району Київської області, вбачається, що [PERSON] була власником житлового будинку № 41, по вул. Приліпко в с. Мотовилівська Слобідка. (а.с.14). З наявного в матеріалах справи листа № К-6247/0-0.39-14/150-17 від 20 березня 2017 року, Фастівським відділом Головного управління Держгеокадасту у Київської області, вбачається, що станом на 01 січня 2013 року в Книгах записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та архіву відділу у Фастівському районі Головного Управління Держгеокадасту у Київській області зберігаються зареєстровані другі примірники держаних актів на право власності на земельні ділянки, за місцем розташування с. Мотовилівська Слобідка, вул. Приліпка, 41, виданих на імя [PERSON]. (а.с.15). Вказана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Державних актів Серія ЯЖ № 014507 та Серія ЯЖ № 014506 від 04 червня 2008 року. Так, земельна ділянка площею 0,2500 га, призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3224984501:01:002:0019, належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1949 від 11 червня 2003 року, що підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 014506 від 04 червня 2008 року. Окрім того, земельна ділянка площею 0,2617 га, призначенням для ведення особистого селянського господарства, 3224984501:01:002:0018, також належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1949 від 11 червня 2003 року, що підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 014507 від 04 червня 2008 року. Згідно з частиною першою статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Окрім того, судом встановлено, що [PERSON], на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку, належить незакінчений будівництвом жилий будинок, готовністю 34 (тридцять чотири) %, що знаходиться в селі Мот. Слобідка, вул. Приліпко, будинок № 41 (сорок один), Фастівського району, Київської області, вказана обставина підтверджується Договором купівлі-продажу зареєстрованим в реєстрі за № 1948 від 11 червня 2003 року та посвідченим державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори [PERSON].(а.с.103). Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового шляху для відновлення порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Таким чином, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, але у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,2617, не може реалізувати своє право на спадщину, а тому суд вважає, що позовні вимоги в даній частині підлягають до задоволення в повному обсязі. Між тим, позовна вимога позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок № 41 по вул. Приліпка в с. Мотовилівська Слобідка, Фастівського району Київської області, підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до Договору купівлі-продажу жилого будинку від 11 червня 2003 року, [PERSON] належав незакінчений будівництвом жилий будинок № 41. Тому, суд приходить до висновку, що за позивачем необхідно визнати право власності, саме на незакінчений будівництвом жилий будинок, готовністю 34 (тридцять чотири) %, що знаходиться в селі Мотовилівська Слобідка, вул. Приліпко, будинок № 41 (сорок один), Фастівського району, Київської області, так як інших правовстановлюючих документів про право власності на даний будинок, що б підтверджено протилежне не надано. Відповідно до ст. 41 Конституції України, статей 392, 1218, 1225, 1262, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial