Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON], в особі свого представника [PERSON], яка діє на підставі нотаріальної довіреності, звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.12.2017 р. у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Вказане рішення суду оскаржив позивач [PERSON], в особі свого представника [PERSON] Ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 01.03.2018 р. ухвалено дану справу повернути до Енергодарського міського суду Запорізької області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в двадцятиденний строк. 16 березня 2018 року дана справа надійшла до Енергодарського міського суду Запорізької області і судом було призначено судове засідання на 26.03.2018 р. В судове засідання сторони по справі та їх представники не зявились, хоча про час та місце його слухання повідомлялись належним чином. Враховуючи, що згідно ч. 4\~ст. 270 ЦПК України\~неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання не перешкоджає розгляду справи, то суд проводив розгляд справи без участі осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Як вбачається із позовної заяви позивача [PERSON] нормативно правовим обґрунтуванням позовних вимог було ст..ст. 71,71, 107 ЖК України. У мотивувальній частині рішення суду (стр. 33,34 рішення) міститься висновок суду про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотиви щодо встановлення відсутності фактів обґрунтовувались вимогами ст. 107 ЖК України. Згідно ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Так, як вбачається з матеріалів справи і як встановлено судом, на час розгляду справи у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON], що підтверджується довідкою № 3124 від 30.11.2017 року (а.с. 29). Відповідно до ст.ст.\~71,\~72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено\~ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов'язки -\~ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим вказане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Судом встановлено, що у спірній квартирі не проживає ні позивач, ні відповідач. Як у позивача так і у відповідача в спірній квартирі є свої кімнати, проте особисті речі сторін відсутні. [PERSON] навчається та постійно проживає у м. Санкт-Петербурзі, більше 4 років, інколи приїжджає на канікули. Суд вважає, що представником позивача у судовому засіданні не доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач без поважних причин не проживає у спірній квартирі, добровільно покинув спірну квартиру. Крім того, термін відсутності відповідача не можливо встановити, так як зясовано в судовому засіданні, замки не дверях змінені не були, в спірній квартирі сторони не проживають, а лише один раз на тиждень навідується до спірної квартири їхня бабуся. А тому, у задоволенні вимог позивача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням необхідно відмовити.

Outcome: dismissed