Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом та просив суд стягнути за рахунок державного бюджету на користь [PERSON]: кошти в сумі 293 891,23 грн., як повернення коштів, сплачених ним на виконання вироку Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2012 року на рахунок Міністерства внутрішніх справ України; кошти в сумі 71 342,94 грн., як повернення коштів, сплачених ним на виконання вироку Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2012 р. на рахунок Головного управління ПФУ в м. Києві; кошти в сумі 4 974,1 грн., що були сплачені [PERSON] на виконання вироку Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2012 р., як судові витрати за проведення судових експертиз; кошти в сумі 338 413,56 грн., як відшкодування матеріальної шкоди у вигляді грошових доходів (пенсії), які не були ним отримані за період з 15.11.2010 по 15.08.2015 року; кошти в сумі 6 315,0 грн., як відшкодування витрат на стаціонарне лікування; кошти в сумі 1 148 824,98 грн., як відшкодування моральної шкоди, якої він зазнав у зв'язку з незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду (у тому числі: 38 591,02 грн. моральної шкоди, завданої органами досудового слідства, 255 294,44 грн. моральної шкоди, завданої судовим розглядом та незаконним засудженням, 854 939,52 грн. моральної шкоди, завданої незаконним обмеженням на свободу пересування та вільного обрання місця працевлаштування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 листопада 2010 року слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Войченком С.В. винесено постанову про порушення стосовно [PERSON] кримінальної справи про заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем за попередньою змовою групою осіб, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. 05 листопада 2010 року позивача притягнуто в якості обвинуваченого та пред'явлено обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, а також обрано міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд. 26 листопада 2011 року [PERSON] пред'явлено обвинувачення в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України. 17 травня 2011 року кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] була направлена до Печерського районного суду м. Києва. Таким чином, досудове слідство в кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] тривало з 02.11.2010 по 17.05.2011, тобто 6 місяців 15 днів. Вироком Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2012 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 358 КК України та призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських обов'язків на установах, підприємствах організаціях всіх форм власності, строком на 3 (три) роки та з позбавленням 13 рангу державного службовця та спеціального звання «майор міліції». На підставі ст.ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням - з іспитовим строком на 3 (три) роки та зобов'язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. Одночасно, вироком суду частково задоволено цивільний позов МВС України та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь МВС України завдану їх діями матеріальну шкоду у сумі 293 891,23 грн. Крім того, зазначеним вироком задоволено цивільний позов Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві та стягнуто з [PERSON] на користь цивільного позивача завдану матеріальну шкоду у сумі 71 342,94 грн.; стягнуто з [PERSON] вартість проведеної у справі судово-економічної експертизи в розмірі 1033 грн. 60 коп., відповідно до висновку № 9825/9826/10-19 від 26.10.2010; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] вартість проведеної у справі судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 2261 грн., відповідно до висновку №10413/10-11 від 19.11.2010; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] вартість проведеної у справі судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 1292 грн. 00 коп. відповідно до висновку №10988/10-11 від 30.11.2010; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] вартість проведеної у справі судово-економічної експертизи в розмірі 3617 грн. 60 коп., відповідно до висновку №11131/11465/10-19 від 09.12.2010; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] вартість проведеної у справі судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 904 грн. 40 коп., відповідно до висновку №11123/10-11 від 06.12.2010. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2012р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.04.2013 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2012 року щодо [PERSON] залишено без змін. Таким чином, судовий розгляд кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] тривав з 17.05.2011 по 02.04.2013 року, тобто 21 місяць 15 днів. На виконання вироку суду [PERSON] сплатив кошти на загальну суму 370 208, 27 грн. 01 жовтня 2014 року Печерський районний суд м. Києва за нововиявленими обставинами скасував вирок Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2012 року у справі 1-511/11 та спрямував справу на новий судовий розгляд. 13 жовтня 2014 року Печерський районний суд м. Києва закрив кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у зв'язку з відмовою прокурора від обвинувачення, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України - у зв'язку із закінченням строків давності. Одночасно з закриттям кримінальної справи, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2014 залишено без розгляду цивільні позови МВС України та Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві, а судові витрати за проведення експертиз, віднесено на рахунок держави. Вказує, що в силу ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» [PERSON] має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, шкоди, завданої йому внаслідок незаконного притягнення його в якості обвинуваченого та незаконного засудження. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачі про місце, день і час розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання своїх представників не направили, про причини неявки представників суд не повідомили. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Печерського суду міста Києва від 01 жовтня 2014 року вирок Печерського суду міста Києва у справі №1-511/11 від 27 лютого 2012 року відносно [PERSON] за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст.358 КК України скасовано. Ухвалою Печерського суду міста Києва від 13 жовтня 2014 року, зокрема, кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у зв'язку з відмовою прокурора від обвинувачення - закрито. [PERSON] від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності - звільнено. Кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ч. 3 ст. 358 КК України - провадженням закрито. Цивільні позови МВС України та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишено без розгляду. Згідно довідки від 16 травня 2012 року, наданої ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві на звернення [PERSON], на розрахунковий рахунок управління надійшла сума коштів у розмірі 71 342 грн. 92 коп. в рахунок погашення переплати пенсії, отриманої за період з 02 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року. З довідки від 29 травня 2012 року, наданої МВС України на звернення [PERSON], вбачається, що на реєстраційні рахунки МВС України надійшли кошти в сумі 293 821 грн. 21 коп. та зазначені кошти були зараховані в повному обсязі на виконання вироку Печерського суду міста Києва у справі №1-511/11 від 27 лютого 2012 року. Відповідно до вимог ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок «незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян». Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Положеннями пунктів 1, 3, 5 статті 3 цього ж Закону України визначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; стягнуті на виконання вироку суду судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; моральна шкода. Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що «Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом». Враховуючи те, що позивача було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, внаслідок чого він був позбавлений певних грошових доходів, поніс витрати на лікування та переніс певні душевні страждання та стрес, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved