Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, у якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу на його користь 150000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових чи службових осіб суду. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12015110100000611 від 20.03.2015 року по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п.п. 3, 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України. Вказує на те, що з 26.03.2015 по 15.01.2020 позивач знаходився під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор». 15.01.2020 року колегією суддів Київського апеляційного суду постановлено рішення, згідно з яким позивача звільнено з-під варти в залі суду в зв`язку із скасування ухвали про продовження строку тримання під вартою від 25.11.2019, постановленої незаконним складом суду. Таким чином, 106 днів справу позивача розглядав незаконний склад суду, що встановлено апеляційною інстанцією, та весь час позивач перебував під вартою в зв`язку з незаконним рішенням суду. Зазначає, що незаконний та упереджений склад суду двічі [PERSON] продовжував запобіжний захід тримання під вартою у стінах СІЗО, чим нанесено позивачу душевних страждань та моральну шкоду. Таким чином, вважає, що незаконність та протиправність рішення слідчого судді Білик Г.О. встановлена рішенням Київського апеляційного суду, у зв`язку з чим на підставі ст. 22, 23, 1174 ЦК України просив задовольнити позов у заявлений ним спосіб. Ухвалою судді від 13.10.2020 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився. У прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності. 14.07.2021 року відповідач Державна казначейська служба України подала відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначає, що жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачу не завдало, а тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану діями інших суб`єктів. У позовній заяві відсутні відомості щодо заподіяння позивачу страждання у визначеному ним розмірі. Представник Держави України в особі Державної казначейської служби України до судового засідання не з`явився з невідомих причин. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12015110100000611 від 20.03.2015 року по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п.п. 3, 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України. Вказує на те, що з 26.03.2015 по 15.01.2020 позивач знаходився під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор». Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області Білик Г.О. від 25.11.2019 року, задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.01.2020 року, ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2019 року скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції клопотань прокурорів Гладиш Т.С. та Щербатюк Ю.Л. про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на 60 днів. Обвинувачених звільнено з-під варти в залі суду негайно в зв`язку із скасуванням ухвали про продовження строку тримання під вартою від 25.11.2019, постановленої незаконним складом суду. Відповідно положенням ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист у суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Частиною 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода може полягати у: 1) фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень ст. 1, 5 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення під час розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у ч. 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів. Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Аналогічну позицію висловлено у пункті 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється насамперед за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до ЄСПЛ. У порядку ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на винесення слідчим суддею Броварського міськрайонного суду Київської області Білик Г.О. 25.11.2019 року незаконної ухвали, якою було продовжено позивачу строк тримання під вартою, яка в подальшому була скасована ухвалою Київського апеляційного суду від 15.01.2020 року, якою також встановлено незаконність та протиправність рішення слідчого судді Білик Г.О. При цьому, скасування Київським апеляційним судом ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2019 року про продовження обвинуваченому [PERSON] строку тримання під вартою, не є підставою для покладання на державу обов`язку відшкодувати моральну шкоду. Процесуальне право Циганенка О.О. на оскарження ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області Білик Г.О. відновлено Київським апеляційним судом 15.01.2020 року шляхом скасування ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2019 року та направленням справи для призначення нового розгляду до суду першої інстанції. За таких обставин, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому завдано моральну шкоду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed