Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що відповідач є батьком [PERSON] . Шлюб між батьками розірвано. На теперішній час син є повнолітнім, при цьому навчається в Дніпровському Національному університеті імені О.Гончара і потребує матеріальної допомоги. За таких обставин просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 3000 грн. з 15.09.2020, щомісячно до закінчення навчання чи до досягнення 23 річного віку. Ухвалою від 07 грудня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 січня 2021 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. В судове засідання позивач та третя особа не з`явилися, надавши заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, надавши заяву щодо розгляду справи за його відсутності, позов визнав частково. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] і на теперішній час є студентом Дніпровського Національного Університету імені О.Гончара, що підтверджується довідкою №87-100-491 від 02.10.2020, і потребує матеріальної допомоги (а.с.3). За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] навчається на денному відділенні, потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько зобов`язаний та спроможній надавати таку допомогу, є працездатною особою, визнав позов частково, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, на час навчання до 30.06.2022, але не пізніше досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 21 жовтня 2020 року. Встановлюючи саме такий розмір аліментів, суд враховує вимоги чинного закодавства, що при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, суд досліджує, між інших доказів, можливість у батьків надавати таку допомогу. Крім того, суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 3000 грн., оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, не надано доказів з чого виходила позивач зазначаючи розмір аліментів в сумі 3000 грн., не надано жодного доказу витрат позивача на утримання сина сторін в місяць в розмірі 6000 грн., половина з яких складає 3000 грн., які вона просить стягнути з відповідача, тоді як обов`язок доказування статтею 81 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи результат розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial