Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №2 за адресою м. Полтава, вул. Г.Артемовського,31, посилаючись на те, що відповідачка у даній квартирі не проживає та не має намірів в подальшому проживати в ній, в звязку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час слухання справи. Представник позивачки [PERSON] - адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час слухання справи про що свідчить оголошення про виклик відповідачки в судове засідання, надруковане в газеті «Зоря Полтавщини». Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 14.07.2015 року, [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.07.2015 року, позивачка являється власником квартири № 2, що у м. Полтава по вул. Г. Артемовського,31. Як вбачається з довідки, наданої КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради від 21.03.2016 року № 531, в квартирі, що у [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.15). В позові позивачкою вказувалось про те, що вона, як власник квартири, має намір реалізувати дане майно, але в звязку з тим, що відповідачка зареєстрована в даній квартирі, але в ній не проживає та не має особистих речей в ній, що позбавляє позивачку в повній мірі володіти та розпоряджатися належним їй майном. В обґрунтування позовних вимог позивачкою вказувалось про те, що відсутність речей відповідачки [PERSON] в квартирі № 2, що у м. Полтава по вул. Г.Артемовського, 31 підтверджується [PERSON] про непроживання та відсутність речей відповідачки датованих 21.02.2016 року, 17.03.2015 року, 10.08.2015 року. З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до [PERSON] про непроживання та відсутності особистих речей від 21.02.2016 року, 17.03.2015 року, 10.08.2015 року, засвідчених сусідами: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] засвідчено факт не проживання відповідача [PERSON] в даній квартирі та відсутність його особистих речей в даній квартирі ( а.с.16,17,18). Поряд з цим, ч.1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Поряд з цим, статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів сімї. Таким чином, наведені вище обставини підтверджують той факт, що [PERSON] у квартирі № 2, що у м. Полтава по вул. Г.Артемовського, 31 не проживає та при цьому не несе будь-яких витрат по оплаті проживання, тому за таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими. В позові позивачка [PERSON], просила стягнути з відповідачки судові витрати у вигляді судового збору сплаченого позивачкою при зверненні до суду з позовом у розмір 551 грн. 20 коп., які за правилами ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved