Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У квітні 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося і шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач зобовязаний брати участь в утриманні дитини. Вказала, що [PERSON] працює, має гарний дохід, тому сплачувати аліменти в заявленому розмірі зможе. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 3500 грн., з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Просили суд задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідач проти позову заперечував частково, а саме погоджувався сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно на дитину. Суду пояснив, що в даний час він має невеликий дохід, але допомагати в утриманні дитини буде. Просив суд задоволити частково. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2007 року. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлено, що неповнолітня дитина проживає та перебуває на утриманні позивачки. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 23 серпня 2017 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне забезпечення сторін, фактичні витрати, які несе позивач на щомісячне утримання дитини, прожитковий мінімум на дитину, ціни на продукти харчування та інші речі першої необхідності. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 1300 грн. до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено СК України. Щодо стягнення аліментів в розмірі 3500 грн. щомісячно, суд відмовляє, оскільки позивачем не надано суду доказів, що вона витрачає на утримання дитини більше 5000 грн. та відповідач зможе сплачувати аліменти в заявлено розмірі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial