Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

у жовтні 2015 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 09 квітня 2015 року о 23 год. 50 хв. по Столичному шосе в м. Києві [PERSON], ккеруючи автомобілем «Фольцваген» номерний знак [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, чим порушив п. п. 2.3 «б» та 12.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Ауді» номерний знак [NUMBER], що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів та отримання поживачем, який був пасажиром, тілесних ушкоджень. З місця зіткнення позивача було доставлено до Київської міської клінічної лікарні № 17, де було встановлено діагноз: полі травма, абійна рана язика, закрита травма голови, забій грудної клітки зліва. За направленням лікарів позивач також пройшов обстеження в Київській міській клінічній лікарні № 1, де й нього було виявлено множинний перелом верхньої челюсті зі зміщенням, перелом коронок 11, 21 зубів, перелом 6 - 7 ребер, пост травматичний міозит м»язів грудної клітки. Тілесні ушкодження, отримані позивачем вннаслідок вказаної ДТП, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров»я. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано стягнення у вигляді штрафу. Позивач зазначає, що у зв'язку з лікуванням він поніс витрати в сумі 12 758 грн. 12 коп. Також йому було спричинено моральних страждань, пов»язанних з тривалим розладом здоров»я, перенесенням фізичної болі та певних душевних страждань, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час приймати звичну їжу. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача 12 758 грн. 12 коп. на відшкодування матеріальних витрат та 80 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У заяві про уточнення позовних вимог (а.с. 58) позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, нанесену здоров»ю третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, застрахована ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0823278. А тому позивач просить стягнути з ПрАТ «УОСК» 12 758 грн. 12 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 637 грн. 91 коп. на відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з [PERSON] 79 362 грн. 09 коп. на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Відповідач ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не забезпечив явку свого представника, надіслав письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог до товариства, оскільки [PERSON] не виконав свій обов'язок і протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 09 квітня 2015 року, а тому саме він є належним відповідачем у справі. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 квітня 2015 року о 23 год. 50 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Фольцваген»\~д.н. [NUMBER], по Столичному шосе в м. Києві, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ауді» державний номер [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів та отримання пасажиром [PERSON] тілесних ушкоджень. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Згідно довідки, виданої Київською міською клінічною лікарнею № 17, позивачу встановлено діагноз: полі травма, забійна рана язика, закрита травма голови, забій грудної клітки зліва. Крім того, згідно довідки, виданої Київською міською клінічною лікарнею № 1, у [PERSON] було виявлено множинний перелом верхньої челюсті зі зміщенням, перелом коронок 11, 21 зубів, перелом 6 - 7 ребер, пост травматичний міозит м»язів грудної клітки. (а.с. 6-9) Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а. с. 23) У п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Сторона позивача у первинній позовній заяві просить стягнути всю суму завданої шкоди з винної особи - [PERSON] Позивач не звертався до страхової компанії відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону №1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до пп. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону №1961-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ п від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність володільця транспортним засобом «Фольцваген» д.н. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди 09 квітня 2015 року була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» згідно полісу АІ/0823278. Згідно письмових заперечень ПрАТ «УОСК» від 04 серпня 2016 року вих. № 311 жоден учасник дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09 квітня 2015 року по Столичному шосе в м. Києві, в тому числі і [PERSON], до ПрАТ «УОСК» не звертався (а. с. 81). Відтак, враховуючи те, що [PERSON] не звертався до ПрАТ «УОСК» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до вимог ст. 33 Закону №1961-IV, [PERSON] має право заявити вимоги про відшкодування завданої шкоди безпосередньо до нього, як завдавача такої шкоди. Відповідно до фіскальних чеків, наданих позивачем в обгрунтування розміру матеріальної шкоди, [PERSON] витратив на лікування, зокрема стоматологічні послуги 12 758 грн. 12 коп. (а.с. 10-18) Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] завданої майнової шкоди в розмірі 12 758 грн. 12 коп. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] було ушкоджено здоров»я позивача, суд на підставі ст. 1167 ЦК України вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди. З урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань, а також виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню 1 378 грн. судового збору.

Outcome: partial