Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 22 362,37 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 21 419,07 грн., судові витрати у вигляді судового збору - 768,40 грн.. Ухвалою суду від 15.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги в частині розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що становить 76 557,27 грн. та просив позовні вимоги задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Кукушкіна Л.Ю. уточнені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слуханння справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст.280ЦПК України,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомленийпро дату,час і місце судового засідання; 2) відповідач не зЙявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що позов [PERSON] підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК Україхни, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що у період з 09 січня 2009 року по 31 травня 2019 року позивач знаходився у трудових відносинах з ДП «Полтавський КХП», працюючи у Філії «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», на посаді водія, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . Підставою для звернення позивача з даним позовом стало те, що в зв`язку з затримкою виплати заробітної плати, позивач звільнився з підприємства за власним бажанням, у відповідності до Наказу № 49-К від 31.05.2019 року. Відповідно до ч. 1ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Судом встановлено, що розмір заборгованості по заробітній платі становить 22 362,37 грн., що підтверджується розрахунковим листом за січень 2019 року . Судом встановлено, що позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог вказувалось про те, що в ході досудового врегулювання спору він звертався до адміністрації з питання вирішення питання щодо проведення виплати заборгованості по заробітній платі, але останньому в письмову порядку було відмовлено з об`єктивних на те обставин. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 нарахування виплат,що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число календарних днів. Судом встановлено, що у відповідності до розрахункового листа виданого Державним підприємством «Полтавський комбінат хлібопродуктів» середньомісячна заробітна плата становить 4 453,53 грн. (3742,95+5164,11/2).Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить 212,07 (4453,53/21 рб.дн.) грн.. Суд приходить до висновку, що відповідачем не проведено повного розрахунку при звільненні позивача, та приймаючи до уваги той факт, з моменту звільнення до моменту винесення рішення судом пройшов 361 день, з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, станом на дату винесення рішення 27.05.2020 року: 212,07 грн. х 361 день +76 557,27 грн. що свідчить про обґрунтованість вимог позивача в даній частині. За таких обставин, приймаючи до уваги фактичні обставини справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved