Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 07 квітня 2014 року помер [PERSON] На день смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, із земельної ділянки, що розташована за адресою: с. Неграші, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. І.Франка, кадастровий номер 3222485502:02:003:0184, загальною площею 0,1000 га. Рішенням [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 5 скликання 21 сесії від 21 жовтня 2009 року спадкодавцю було затверджено проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність і доручено землевпорядній організації винести проект в натуру та виготовити державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку. Згідно накладної № 3 від 09 лютого 2011 року [PERSON] Держкомзему у Києво-Святошинському районі (правонаступником всіх прав та обов»язків якого є [PERSON] Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області) отримав від землевпорядної організації заповнений бланк державного акту ЯЛ № 412380 (1 пара), що засвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку з кадастровим номером 3222485502:003:0184 загальною площею 0,1000 га. Але за життя [PERSON] державний акт ЯЛ № 412380, що засвідчує право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222485502:02:003:10184 загальною площею 0,1000 га не отримав. За заявою [PERSON] Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 207/2014 до майна спадкодавця. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 березня 2015 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 3222485502:02:003:0184, розташовану за адресою: с. Неграші, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. І.Франка, оскільки він не надав документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку. Оскільки земельна ділянка, що розташована в с. Неграші, вул. І.Франка, кадастровий номер 3222485502:02:003:0184, загальною площею 0,1000 га, була відведена спадкодавцю у власність, проект землеустрою був затверджений, державний акт був виготовлений, заповнений та переданий [PERSON] Держкомзему у Києво-Святошинському районі, але правовстановлюючий документ спадкодавцем за життя не отриманий був, тому [PERSON] вважав, що в такій ситуації він є спадкоємцем майнових прав на завершення приватизації і одержання правовстановлюючого документу про право власності на земельну ділянку на його ім»я щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: с. Неграші, вул. І.Франка, кадастровий номер 3222485502:02:003:0184, загальною площею 0,1000 га. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив визнати в порядку спадкування за законом за ним право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: с. Неграші, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. І.Франка, кадастровий номер 3222485502:02:003:0184, загальною площею 0,1000 га. У судовому засіданні 16 листопада 2015 року судом ухвалено залучити до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. У судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, до суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача. У судове засідання представник відповідача [PERSON] Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 квітня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 300719, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Після його смерті відкрилася спадщина, і 14 травня 2014 року [PERSON] звернувся із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначив, що 07 квітня 2014 року помер його брат [PERSON], і спадщину, що залишилась після його смерті, він приймає. За життя 04 липня 1996 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON]. 14 березня 2015 року [PERSON] звернувся із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, в якій повідомив, що спадщину за заповітом, що залишилась після смерті [PERSON], в установлений законом строк він не прийняв, до суду із заявою про продовження строку для прийняття спадщини звертатись не буде. 14 березня 2015 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадщина, на яку видано це свідоцтво після смерті 07 квітня 2014 року [PERSON], складається із недоодержаної пенсії за період з 01 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року в розмірі 999 грн., що знаходиться в [PERSON] Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області, належної померлому [PERSON] на підставі довідки № 10092/02, виданої 11 листопада 2014 року [PERSON] Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 14 березня 2015 року відмовлено [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 3222485502:02:003:0184, розташовану за адресою: с. Неграші, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. І.Франка, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), оскільки не надано документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вищевказану земельну ділянку. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори № 207/2014 року до майна померлого 07 квітня 2014 року [PERSON]. З наявних матеріалів вбачається, що рішенням [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 21 сесії 05 скликання від 21 жовтня 2009 року вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] в с. Неграші, вул. Івана Франка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га. та доручити землевпорядній організації винести проект в натуру і виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON]. Проте, позивачем [PERSON] і представником позивача не надано суду доказів, що на ім»я спадкодавця [PERSON] був виготовлений і виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: с. Неграші, вул. І.Франка, кадастровий номер 3222485502:02:003:0184, загальною площею 0,1000 га. Відповідно до наданої суду відповіді від 12 листопада 2015 року [PERSON] Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області повідомив, що Державного акту на право власності на земельну ділянку, що розташована в с. Неграші, Києво-Святошинського району, Київської області по вул. І.Франка, кадастровий номер 3222485502:02:003:0184, загальною площею 0,1000 га на ім»я [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та відповідної документації із землеустрою в [PERSON] Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області не виявлено. У поданій же до суду позовній заяві позивач [PERSON] просив визнати в порядку спадкування за законом за ним право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: с. Неграші, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. І.Франка, кадастровий номер 3222485502:02:003:0184, загальною площею 0,1000 га.. Однак, слід зазначити, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судом з урахуванням вимог закону та роз»яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки, виготовлення технічної документації на земельні ділянки, визначення меж земельної ділянки в натурі, погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами, одержання у встановленому порядку Державного акта на землю, реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавця не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування-права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім»я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо ж видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством України у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України). Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] і його представником відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не доведено та не надано суду доказів в обгрунтування заявлених вимог про визнання в порядку спадкування за законом права власності на вказану земельну ділянку, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed