Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

у квітні 2017 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.09.2016 року о 19 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Наддніпрянське шосе, в напрямку станції метро «Видубичі», сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER], під його керуванням, автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2016 року у справі №752/15123/16-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно звіту №19/01-ТЗ від 23.01.2017 про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] складає 218925,88 грн. Просив стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 218925,88 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2189,27 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13.09.2016 року о 19 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Наддніпрянське шосе, в напрямку станції метро «Видубичі», мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль «Тойота», д.н.з. [NUMBER], належний [PERSON] на праві власності (а.с. 5). Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON], водія автомобіля [NUMBER]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 4). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно Звіту №18/01-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, складеного СОД ТОВ «Пасат Консалтинг Груп» 23.01.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER], складає 218925,88 грн. (а.с.6-35). За правилами ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України). При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічний правовий висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 27.04.2018 у справі № 910/9029/17. Отже, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача про стягнення суми завданого матеріального збитку підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Розподіл судових витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved