Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 20000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач є власником квартири № 8 в будинку, де проживає позивач. Квартира відповідача розташована поверхом вище. З вини мешканців квартири відповідача відбулось залиття квартири позивача. У добровільному порядку відповідач відшкодовувати завдані збитки категорично відмовляється, як і відмовляється здійснити ремонтно-відновлювальні роботи за власний кошт або власними силами, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судовому засіданні позивач та третя особа позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовував тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та спричиненою позивачам шкодою, як і не встановлено вини відповідача в її заподіянні. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 27.10.1999 року позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач є власником квартири № 8 в цьому ж будинку, яка розташована над квартирою позивача. З показань свідка [PERSON] (сусідки сторін), наданих в судовому засіданні, судом встановлено, що відповідач у своїй квартирі не проживає більше 5 років та здає її у найм квартиронаймачам [PERSON] та Ользі, при яких відбувались затоплення квартири позивача. Актом обстеження квартири від 26.12.2014 року зафіксовано залиття квартири позивача, яке сталося 15.12.2014 року. При обстеженні квартири лінійним майстром виявлено наявність затікань води, підтоплення стін, стелі. Крім того, майстром було зясовано причину залиття, якою була несправність зливного бачка в квартирі № 8. Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи № 30/2015 від 20.07.2015 року в квартирі [ADDRESS] експертом виявлено пошкодження оздоблення поверхонь стелі та стін, характер яких свідчить про те, що причиною виникнення пошкоджень є залиття водою, що проникала у вказану квартиру зверху. Виявлені пошкодження не суперечать пошкодженням, описаним в акті від 26.12.2014 року. Вартість відновлювального ремонту та розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику квартири [ADDRESS] в результаті затоплення, становить 10762 грн. Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 190 ЖК України визначено, що підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду. Згідно вимог ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Таким чином, суд вважає, що сукупністю доказів у справі було доведено те, що з вини мешканців квартири відповідача відбувалось залиття квартири позивача, чим було завдано матеріальної шкоди, розмір якої визначено експертом при проведенні судової будівельно-технічної експертизи. Враховуючи положення ст. 13 Конституції України, ст. 319 ЦК України, якими передбачені обов'язки власника при здійсненні ним права власності, саме відповідач, як власник квартири, з якої внаслідок недбалого ставлення до сантехнічного обладнання була залита квартира позивача, повинен нести відповідальність за завдану шкоду. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача відносно того, що відбулось декілька затоплень квартири позивача, а тому не можливо визначити вартість збитків, завданих останнім залиттям від 15.12.2014 року. Зазначені доводи спростовуються висновком судової будівельно-технічної експертизи, в якому експертом визначено характер пошкоджень, можливі причини затоплення, а також вартість збитків, та відмічено, що виявлені пошкоджень не суперечить акту від 26.12.2014 року. Крім того, свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач у своїй квартирі не проживає, його вона бачила давно, в квартирі більше 5 років проживають квартиронаймачі [PERSON] та Ольга, при яких відбувались затоплення квартири позивача. Наведене свідчить про те, що відповідач байдуже ставиться до утримання свого майна. За наведених обстав з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди слід стягнути 10762 грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно розяснень, викладених в п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Таким чином, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 1643,62 грн., які складаються з судового збору в розмірі 107,62 грн. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) та витрат в розмірі 1536 грн., повязаних з призначенням та проведенням судової експертизи.

Outcome: partial