Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

У жотвні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 04 січня 2018 року укладено договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 124\~000 грн., про що склав власноручно розписки. Дані кошти зобовязувався повернути до 01 вересня 2018 року. Свої зобовязання за договором відповідач не виконує та не повернув кошти. Тому утворилась заборгованість та порушують його права. У добровільному порядку відповідач не погашає заборгованість. Враховуючи, що відповідач кошти не повернув, тому зобовязаний їх повернути з врахуванням трьох відсотків річних в розмірі 305,75 грн. та сплатити йому відсотки за користування коштами в розмірі 3\~057,53 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 124\~000 грн., відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 3\~057,53 грн. та три відсотки річних в розмірі 305,75 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Просив задоволити позов в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився. Подала суду 20 листопада 2018 року заяву про визнання позовних вимог. Просив суд слухати справу в її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей. Ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. При розгляді справи судом встановлено, що 04 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. За даним договором [PERSON] отримав у борг кошти в розмірі 124\~000 грн., що підтверджується власноручно підписаною розпискою. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Ст. 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до умов договору позики [PERSON] зобовязувалася повернути кошти до 01 вересня 2018 року. Враховуючи, що [PERSON] отримав в борг грошові кошти в розмірі 124000 грн., кошти на час розгляду справи не повернув, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Оскільки з поданої розписки не встановленого іншого, а відповідач не спростував та не довів наявності іншої домовленості щодо не нарахування позикодавцем відсотків за користування грошовими коштами, перевіривши подані суду розрахунки щодо стягнення відсотків за користування грошовими коштами за період з 01 вересня 2018 року по 01 жовтня 2018 року, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача відсотків за корситувнаня грошовими коштами в розмірі 3057,53 грн. За\~ст. 611 ЦК України\~у раз порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування та моральної шкоди. Ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши подані суду розрахунки, відповідач заперечень щодо них не надав, суд вважає, що до стягнення підлягають три відсотки річних в розмірі 305,75 грн. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1273,65 грн. відповідно до Закону України Про судовий збір. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1273,65грн.

Outcome: approved