overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У квітні 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17.10.1998 року, від сумісного шлюбу в них народилась дитина, син- Олександр, [INFO] Вказувала, що одруження з відповідачем видалося невдалим. В сім’ї неодноразово виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя, ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Відносини між сторонами постійно погіршувалися і сім’я фактично розпалася шість місяців тому. Позивач була вимушена забрати дитину та переїхати проживати до іншого помешкання. Відновлення сім’ї вважає не можливим. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на ї утриманні. Спору щодо розподілу майна сторони на даний час не мають. Позивач у судове засідання не з’явилась. Надіслала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, позов підтримала та просила задовольнити його з підстав наведених в позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Бормашенко». Відповідач в судове засідання не з’явився без поважних причин. Про день та час розгляду була повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі зареєстрували шлюб 17.10.1998 року, від сумісного шлюбу в них народилась дитина, син- Олександр, [INFO] Вказувала, що одруження з відповідачем видалося невдалим. В сім’ї неодноразово виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя, ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Відносини між сторонами постійно погіршувалися і сім’я фактично розпалася шість місяців тому. Позивач була вимушена забрати дитину та переїхати проживати до іншого помешкання. Відновлення сім’ї вважає не можливим. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на ї утриманні. Спору щодо розподілу майна сторони на даний час не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, неповнолітніх дітей, що має істотне значення. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У квітні 2014 року до суду звернулась [PERSON] із даною заявою. Просила оголосити померлим [PERSON], [INFO] уродженця м. Кременчука Полтавської області останнє місце проживання якого було : [ADDRESS]. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у заяві. Заінтересована особа Центральний відділ ДРАЦС РС Кременчуцького МУЮ Полтавської області просив справу розглядати без представника відділу ДРАЦС. Заінтересована особа Четверта Кременчуцька державна нотаріальна контора просила справу розглядати без представника нотаріальної контори. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що заявниця є матір»ю [PERSON], [INFO] З 1996 року її син поїхав працевлаштовуватись в інше місто України. Перший час він підтримував зв'язок з заявницею, але через декілька місяців припинив будь яке спілкування. З того часу заявниця на протязі 17 років одна проживає у квартирі [ADDRESS], самостійно утримує її, сплачує за власний рахунок всі належні комунальні платежі. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.08.2013 року [PERSON], [INFO], який мешкав [ADDRESS] було визнано безвісно відсутнім. Відповідно ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. На підставі встановлених фактів, а також враховуючи, що доказів, які б спростували заяву не було надано, суд вважає за необхідне оголосити [PERSON], [INFO] уродженця м. Кременчука Полтавської області - померлим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У квітні 2014 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що 26.01.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №39. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Кременчука, на її користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO], в розмірі 14 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти позову не заперечував, просив задовольнити. Судом достовірно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.01.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], актовий запис №39. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ч.3 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, на підставі встановлених фактів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У квітні 2014 року до суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, просив задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Сторони по справі одружились 14.12.07 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 1390; місцем реєстрації шлюбу є Центральний відділ реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили з жовтня 2009 року. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та обов'язки подружжя; втрата почуття любові та поваги; спільне господарство сторонами не ведеться, проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У квітні 2014 року до суду звернулось ПАТ «Державний Ощадний банк України» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач відповідно до укладеного договору № 44 від 5 лютого 2009 року отримав кредит у розмірі 10000 грн. зі сплатою за користування кредитом 32 % річних строком на 36 місяців. Відповідач порушив зобов'язання щодо повернення чергової частини кредиту. У зв'язку з зазначеними порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 22.04.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 4 651 грн. 73 к. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій прохала задовольнити позов та розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 5 лютого 2009 року укладено кредитний договір № 44 про надання кредиту в розмірі 10 000 грн. зі сплатою 32 % річних, який відповідач зобов'язався повернути у строк до 4 лютого 2011 року (а.с.6-10). Відповідно до п.1.6 та 3.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати щомісячно у строк до 25 числа сплату суми кредиту у розмірі 250 грн., а також сплату процентів і плату за обслуговування кредиту. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняться виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5.2 договору передбачено, що у разі порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній оплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів по договору, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню у розмірі 20% від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином. У зв'язку з чим станом на 22.04.2014 року утворилася заборгованість розміром 4 651 грн. 73 к., з яких: заборгованість за кредитом становить 3080 грн. 93 к., відсотки за користування кредитом у сумі 83 грн. 73 к., комісія 65 грн., пеню у розмірі 1 422 грн. 07 к. Оскільки невиконанням взятого на себе зобов'язання відповідач спричинив виникнення заборгованості перед позивачем, порушене право позивача на повернення суми наданого кредиту та отримання відсотків за користування кредитом підлягає судовому захисту шляхом повного задоволення його позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У квітні 2014 року до суду із вказаною заявою звернулася [PERSON], [INFO]. Просила суд надати їй право на шлюб із [PERSON], [INFO]. Вказувала, що з [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах та проживає з ним за адресою: [ADDRESS]; сторони бажають укласти шлюб. На час звернення до суду заявниця чекала дитину, що підтверджується довідкою Жіночої консультації № 1 Міського пологового будинку від 31.03.2014 року за № 60/72. Згідно Медичного свідоцтва про народження № 766 від 30.04.2014 року [INFO] року [PERSON] народила дитину. При зверненні до Автозаводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ для проведення реєстрації їхнього шлюбу їм було відмовлено, оскільки [PERSON] не досягла шлюбного віку. В судовому засіданні заявниця та її представник [PERSON] заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв. Представник заінтересованої особи - Крюківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Судом встановлено, що відповідно до ст.ст. 21-23 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Ч. 2 ст. 23 Сімейного Кодексу України передбачено, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Суд, вислухавши заявницю та її представника, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню відповідно ч. 2 ст. 23 Сімейного Кодексу України, оскільки вона підтверджена письмовими матеріалами справи та не спростована заінтересованими особами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У квітні 2014 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у їх матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання позов визнав, просив справу слухати в його відсутність Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.12.2003 року. Сторони від даного шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.05.2006 року виконкомом Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.09.2008 року виконкомом Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.3). Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 5 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Діти проживають разом з матір'ю в [ADDRESS], знаходяться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У квітні 2014 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на їх повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у їх матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.10.2005 року. Сторони від даного шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 31.01.2006 року відділом РАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області (а.с.4) та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.05.2011 року відділом РАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області (а.с.5). Діти проживають разом з матір'ю в [ADDRESS], знаходяться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У квітні 2014 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання непрацездатної дружини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у її матеріальному утриманні. Крім того, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною - сином [PERSON], [INFO], до досягнення останнім трирічного віку. Відповідач проживає окремо від сім'ї та у добровільному порядку не приймає участі у їх матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та на її утримання в розмірі 30 % прожиткового мінімуму громадян щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання позов визнав, просив справу слухати в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року та мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22.07.2013 року виконкомом Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.5). Дитина проживає разом з матір'ю в [ADDRESS], знаходиться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача на утримання дитини та у розмірі 30 % прожиткового мінімуму на утримання дружини. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved