Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У квітні 2015 р. ТОВ «НіжинТеплоМережі» пред'явило позов до [PERSON] й [PERSON], у якому просило стягти з останніх на свою користь 996 грн. 53 коп. заборгованості з абонплати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач [PERSON] є абонентом зі спожиття послуг з теплозабезпечення й гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS]. За цією адресою разом з [PERSON] проживає і його дружина [PERSON] Внаслідок несплати останніми абонплати за спожиті послуги у них перед позивачем утворилася заборгованість за період з 01.10.2006 р. по 31.03.2015 р. у загальній сумі 996 грн. 53 коп. Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача стягнуто 133 грн. 00 коп. заборгованості з абонплати; на користь позивача з кожного відповідача стягнуто по 19 грн. 75 коп. на відшкодування судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON] та [PERSON] просять скасувати дане рішення. Доводи скарги зводяться до того, що позивач при визначенні розміру абонплати не врахував, що середня температура зовнішнього повітря протягом спірного періоду була більшою, ніж мінус 1,8 градусів за Цельсієм - ніж значення середньої температури зовнішнього повітря, що бралося як базова температура при розрахунку витрат теплової енергії позивача. Отже відповідно до чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, ТОВ «НіжинТеплоМережі» повинно було здійснити перерахунок розміру абонплати, яку мали сплатити відповідачі, виходячи з значення фактично отриманої (спожитої) ними теплової енергії. Проте відповідач такого перерахунку не зробив. У судовому засіданні [PERSON] підтримав апеляційну скаргу, а представник ТОВ «НіжинТеплоМережі» просила її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що ТОВ «НіжинТеплоМережі» без укладення відповідного договору надає [PERSON] та [PERSON] послуги з теплозабезпечення й гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS], а останні споживають ці послуги і сплачують ТОВ «НіжинТеплоМережі» абонплату, що в межах строку позовної давності у відповідачів утворилася заборгованість з абонплати у загальній сумі 133 грн. 00 коп., що відповідач [PERSON] не довів наявності договору між позивачем та відповідачами, у якому встановлювалися б обсяги споживання останніми теплової енергії, на підставі яких здійснюються розрахунки за її спожиття, та що у зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідачів на користь позивача належить стягти відшкодування витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог. З такими висновками неповністю погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Між сторонами склалися правовідносини, згідно з якими ТОВ «НіжинТеплоМережі» без укладення відповідного договору надає [PERSON] та [PERSON] послуги з теплозабезпечення й гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS], а останні сплачують абонплату за ці послуги за тарифами, що затверджено у встановленому ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» порядку органами місцевого самоврядування. Згідно з обліковими даними ТОВ «НіжинТеплоМережі», його абонентом є [PERSON] Наведені обставини жодним з учасників судового розгляду не оспорюються і, крім того, вони підтверджуються копіями квитанцій про сплату [PERSON] абонплати (а.с. 33, 97, 99) та довідкою ТОВ «НіжинТеплоМережі» про тарифи для населення (а.с. 5). У запереченнях на позов [PERSON] послався на сплив строку позовної давності (а.с. 13-15). Згідно з листом-розрахунком ТОВ «НіжинТеплоМережі» за особовим рахунком [PERSON], у межах строку позовної давності - за період з 01.12.2011 р. по 31.03.2015 р. у відповідачів перед позивачем утворилася заборгованість з абонплати у загальній сумі 133 грн. 00 коп. (а.с. 48). Сторони пояснюють, що за цей період позивач нараховував відповідачам абонплату як споживачам, що не мають приладів комерційного обліку. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 23.12.2014 р. ТОВ «НіжинТеплоМережі» відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості з абонплати з мотивів наявності спору між сторонами про право (копія цієї ухвали на а.с. 6). У період з 01.11.2007 р. по 30.12.2014 р. [PERSON] неодноразово звертався до ТОВ «НіжинТеплоМережі» з заявами про здійснення перерахунку розміру нарахованої йому абонплати у бік зменшення з тих мотивів що середня температура зовнішнього повітря протягом спірного періоду була більшою, ніж мінус 1,8 градусів за Цельсієм - ніж значення середньої температури зовнішнього повітря, що бралося як базова температура при розрахунку витрат теплової енергії позивача. У задоволенні цих звернень було відмовлено. Викладене підтверджується листуванням відповідного змісту (а.с. 24-32). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Стаття 24 Закону України «Про теплопостачання» приписує, що одним із основних обов'язків споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно з пунктами 23-25, 27 Правил користування тепловою енергією, які затверджено постановою Кабміну України від 03.10.2007 р. № 1198, у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. У договорі зазначається максимальне теплове навантаження за кожним видом і параметром теплоносія на опалення, вентиляцію, кондиціонування, максимальне, середньогодинне і середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний, квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії. Якщо фактична середньомісячна температура зовнішнього повітря вище зазначеної в нормативних документах, то проводиться перерахунок плати за теплоносій у бік зменшення. Аналіз вищенаведених правових норм доводить такого висновку: задоволення вимог споживача послуг з теплопостачання про перерахунок розміру абонплати за певний період у бік зменшення з тих підстав, що протягом цього періоду середня температура зовнішнього повітря була більшою, ніж значення середньої температури зовнішнього повітря, яке бралося як базова температура при розрахунку витрат теплової енергії теплопостачальника, можливе виключно за наявності договору відповідного змісту між споживачем і теплопостачальником. Оскільки такий договір сторони не укладали, то у [PERSON] й [PERSON] нема підстав вимагати від ТОВ «НіжинТеплоМережі» проведення перерахунку розміру абонплати, яку вони мали сплатити, у бік зменшення виходячи з значення фактично отриманої (спожитої) ними теплової енергії з урахуванням того, що середня температура зовнішнього повітря протягом спірного періоду була більшою, ніж значення середньої температури зовнішнього повітря, яке бралося як базова температура при розрахунку витрат теплової енергії позивача. Таким чином, місцевим судом без порушення чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, визначено розмір заборгованості з абонплати, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Разом з тим відповідачами апеляційному суду надано копію довідки МСЕК, згідно з якою [PERSON] з 17.08.2011 р. безстроково встановлено ІІ групу інвалідності. Тож в силу ч. 2 ст. 88 ЦПК України і роз'яснення, викладеного у п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», з [PERSON] на користь позивача не підлягає стягненню відшкодування витрат по сплаті судового збору, воно має бути здійснено [PERSON] Розмір цього відшкодування судом І інстанції визначено без порушення припису ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Отож оскаржуване рішення підлягає зміні в частині розподілу судових витрат шляхом стягнення їх у належному до відшкодування позивачеві розмірі тільки з [PERSON] У пункті 10 згаданої вище постанови Пленуму роз'яснено, що у разі, якщо судовий збір підлягає сплаті в мінімальному розмірі, а один із кількох позивачів звільнений від сплати судового збору, інший позивач (позивачі) зобов'язаний сплатити суму судового збору в повному обсязі. За змістом п/п 8 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», це роз'яснення має бути застосоване і до справляння судового збору з апеляційних скарг. Тож оскільки [PERSON] за звернення до суду з апеляційною скаргою сплачено 60 грн. 90 коп., тобто менше мінімального розміру, з посиланням на те, що [PERSON] від його сплати звільнена, то з [PERSON] до бюджету належить достягти 60 грн. 90 коп. недоплаченого судового збору до мінімального його розміру у зв'язку з відхиленням його вимог про скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення позову ТОВ «НіжинТеплоМережі». Враховуючи викладене,

Outcome: partial