Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У квітні 2016 року позивач - ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 08 липня 2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (згідно з новою редакцією статуту від 14.06.2010 року найменування банку змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 176/144, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в сумі 78 911, 00 доларів США зі сплатою 14,00% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 07 липня 2023 року, на умовах визначених Договором кредиту. Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору надання кредиту здійснювалось окремими частинами (Траншами) зі сплатою 14,00% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному у Додатку № 1 до Кредитного договору, в межах максимального ліміту заборгованості до 78 911,00 доларів США з графіком зменшення максимального ліміту заборгованості та кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 07 липня 2023 року на умовах визначених Договором. Підтвердженням видачі грошових коштів Кредитором є наявність заяви на видачу готівки № 258501 від 08 липня 2008 року. Таким чином, позивач, як кредитодавець повністю виконав свій обов'язок передбачений ст. 1054 ЦК України. Також, 23.03.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про внесення змін № 144/247-КЛ 1 до Кредитного договору, яким встановлено сплату 15,00%) річних за користування кредитом, а також Додаткову угоду № 1 від 09.07.2009 року до Кредитного договору, згідно якої встановлено 15,00% річних за користування кредитом, в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 79 819, 25 доларів США та кінцевим терміном повернення заборгованості до 07.07.2028 року. 08 липня 2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» був укладений Іпотечний договір № 483, посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 4995, згідно умов якого Іпотекодавці [PERSON], [PERSON], [PERSON] передають в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобовязань позичальника за основним зобов'язанням нерухоме майно, а саме: квартиру № 2, що складається з 3-х кімнат загальною площею 79,40 кв.м. та жилою площею 42,80 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, тупік Будівельників, будинок 5. Відповідно до п. 3.3.4 Кредитного договору, боржник зобов'язаний суворо дотримуватись положень Договору, а також умов, визначених п. 1.3., 1.1.3. та п. 3.3.5. Договору, але Відповідач, своїх обов'язків, відповідно до Договору кредиту не виконав. Також, відповідно до п. 3.1. Іпотечного договору № 483 від 08 липня 2008 року, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. У зв'язку з тим, що Боржником належним чином не виконуються умови, передбачені п. 1.1.1 Кредитного договору, а саме порушені взяті зобов'язання з приводу своєчасного повернення суми кредиту та процентів за його використання згідно графіку, за Боржником враховується заборгованість. Пунктом 4.1 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення Боржником терміну сплати процентів, визначених п 2.4., 2.10. цього Договору, комісій, передбачених умовами цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту (Траншів Кредиту), визначених п. 1.1., 3.2.3., 3.3.8.1., 3.3.14. цього Договору, Боржник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. Крім того, зважаючи на настання випадку невиконання Позичальником умов Договору про надання кредиту (зокрема, щодо порушення строку повернення Кредиту), Позивачем було надіслано Відповідачу [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за Договором про надання кредиту, відповідно до якої Банк вимагав повного дострокового погашення боргових зобов'язань за Договором про надання кредиту протягом 30 днів з дня пред'явлення Банком відповідної письмової вимоги. Але, ні у зазначений строк, ні пізніше боргові зобов'язання позичальником за договором про надання кредиту виконані не були. Вимога Банку про повне дострокове погашення заборгованості за договором про надання кредиту залишилася без задоволення. Станом на 16 лютого 2016 року заборгованість за Кредитним договором № 176/144 від 08 липня 2008 року становить 178\~090, 34 доларів США, що станом на 16 лютого 2016 року за офіційним курсом НБУ складає 4 776 040 грн., 95 коп., з яких: строкова заборгованість за кредитом - 53\~367,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 16 лютого 2016 року складає 1 431 208 грн., 24 коп.; прострочена заборгованість за кредитом - 22\~072, 00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 16 лютого 2016 року складає 591 927 грн., 60 коп.; заборгованість по сплаті відсотків - 68\~555, 49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 16 лютого 2016 року складає 1 838 526 грн., 71 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту - 10\~626,41 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 16 лютого 2016 року складає 284 979 грн., 97 коп.; пеня за порушення умов кредитного договору - 23\~469,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 16 лютого 2016 року складає 629\~398 грн., 42 коп. Пунктом 4.2. Договору іпотеки встановлено, що дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається у разі невиконання позичальником зобов'язань, передбачених основним зобов'язанням. Враховуючи викладене, просили суд звернути стягнення за Іпотечним договором № 483 від 08 липня 2008 року, посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 4995 а саме: квартиру № 2, що складається з 3-х кімнат загальною площею 79,40 кв.м. та жилою площею 42.80 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, тупік Будівельників, будинок 5. Визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку»,- шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна підчас проведення виконавчих дій. За рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 4 776 040 грн. 95 коп. Стягнути з відповідачів усі витрати пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки. Стягнути солідарно з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, ОКПО 00039019, т/р 29091805130003, сплачений судовий збір за подання даного позову у розмірі 71\~640,60 грн. 13 липня 2016 року позивач надав суду уточнену позовну заяву в якій просив в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 176/144 від 08 липня 2008 року в розмірі 178 090,34 доларів США, що станом на 16 лютого 2016 року за офіційним курсом НБУ становить 4\~776 040,95 грн., звернути стягнення на майно відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 483 від 08 липня 2008 року, посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 4995 а саме: квартиру № 2, що складається з 3-х кімнат загальною площею 79,40 кв.м. та жилою площею 42,80 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, тупік Будівельників, будинок 5 на користь публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК». Визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку», - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна підчас проведення виконавчих дій. Стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] усі витрати пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки. Стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» (м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, ОКПО 00039019, т/р 29091805130003), сплачений судовий збір за подання даного позову в сумі 71\~640,60 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Третя особа в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 липня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (згідно с новою редакцією статуту від 14.06.2010 року найменування банку змінено з Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] (надалі - Позичальник) був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 176/144 (надалі Кредитний договір), згідно умов якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 78\~911,00 доларів США, терміном до 07 липня 2023 року, зі сплатою 14 % річних за користування кредитом на умовах визначених Договором (а.с.12-15). Позивач свої зобов'язання за вищевказаним Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Позичальнику кредит в сумі 78\~911,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № авт./258501 від 08.07.2008 року (а.с. 29). 23 липня 2009 року між Позивачем та Позичальником було укладено Договір про внесення змін № 144/247-КЛ 1 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 176/144 від 08.07.2008 року (а.с. 18-20), та 09 липня 2009 року між Позивачем та Позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання кредиту НКЛ № 176/144 від 08.07.2008 року, згідно якої було встановлено нову відсоткову ставку у розмірі 15% річних, максимальний ліміт кредитної лінії було збільшено до 79\~819,25 доларів США, а строк повернення кредиту продовжено до 07.07.2008 року (а.с. 23). Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 572 ЦК України регламентовано, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В якості забезпечення виконання зобов'язань, передбачених вищевказаним кредитним договором № 176/144, 08 липня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (згідно с новою редакцією статуту від 14.06.2010 року найменування банку змінено з Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), надалі Іпотекодержатель, та [PERSON] (надалі Відповідач 1), [PERSON] (надалі Відповідач 2), [PERSON] (надалі Відповідач 3), надалі всі разом Іпотекодавці, було укладено іпотечний договір № 483, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 4995, за яким іпотекодавці надали іпотекодержателю в іпотеку належне їм нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру № 2, загальною площею 79,40 кв.м., житловою площею 42,80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 березня 1999 року Відкритим акціонерним товариством будівельно-монтажним трестом № 17, та зареєстрованого КП «ДМБТІ» 12.03.199 року на підставі розпорядження № П-1529, (запис у реєстровий книзі № 507п-1446-380). Згідно п.1.2. вказаного договору іпотеки, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 478\~374,40 грн., що відповідно до офіційного курсу НБУ на день укладення договору дорівнює 98\~835,64 доларів США (а.с. 26-27). 09 липня 2009 року між Позивачем та Відповідачами було укладено Договір №1 про внесення змін до іпотечного договору № 483 від 08.07.2008 року, згідно якого внесено зміни щодо розміру забезпечених іпотекою вимог, які становлять 79\~819,25 доларів США, а також змінено п. 4.5 іпотечного Договору щодо способів звернення стягнення на предмет Іпотеки (а.с. 28). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору № 176/144 від 08 липня 2008 року Позичальник [PERSON] не належним чином виконува взяті на себе зобовязання, не своєчасно та не у повному розмірі здійснював повернення кредитних коштів, внаслідок чого в нього виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості станом на 16 лютого 2016 року розмір заборгованості Позичальника становить 178\~090,34 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8-11). У звязку з невиконанням позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, 29 лютого 2016 року Позивач направив на адресу Позичальника досудову вимогу № 108.406-297/3841 про погашення заборгованості за кредитним Договором № 176/411 від 08.07.2008 року, яка станом на 16 лютого 2016 року становила 178\~090,34 доларів США (а.с. 301). Крім того, 29 лютого 2016 Позивач направив: на адресу Відповідача 2 [PERSON] вимогу в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» № 08.406-297/3844 про погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 16 лютого 2016 року становила 178\~090,34 доларів США (а.с. 311); на адресу Відповідача 2 [PERSON] вимогу в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» № 08.406-297/3845 про погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 16 лютого 2016 року становила 178\~090,34 доларів США (а.с. 33); та на адресу Відповідача 3 [PERSON] вимогу в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» № 08.406-297/3842 про погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 16 лютого 2016 року становила 178\~090,34 доларів США (а.с. 35). Однак, вимога позивача залишилася не виконаною ані позичальником, ані майновими поручителями. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі на підставі укладених кредитного договору та договору іпотеки, яким забезпечено виконання кредитного договору, регулюються відповідними нормами\~Цивільного кодексу України\~та спеціального\~Закону України «Про іпотеку». Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку»,\~\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання,\~\~іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів. У відповідності до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена,- звернути стягнення на предмет застави у випадках, встановлених договором. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як вже зазначалося, Відповідачу надсилалася відповідна вимога, яка залишилася без задоволення. Згідно п. 37 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Сторони за Договором іпотеки № 1 обумовили, що заставна вартість предмета іпотеки складає 478\~374,40 грн. (п. 1.2. Договору), що на день укладення договору відповідно до офіційного курсу НБУ становить еквівалент 98\~835,64 доларів США. З огляду на наведене суд зазначає, що усі Відповідачі по справі, як майнові поручителі, несуть відповідальність за невиконання Позичальником ([PERSON]В.) зобовязань за кредитним договором виключно в межах вартості предмета іпотеки. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Пунктом 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Пунктом 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). З огляду на наведене суд вважає, що в рахунок погашення заборгованості Позичальника [PERSON] перед Позивачем за кредитним договором від 08.07.2008 року у розмірі 178 090,34 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.02.2016 року складає 4\~776 040,95 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 75\~439,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.02.2016 року складає 2\~023\~135,84 грн.; заборгованість за відсотками 68\~555,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.02.2016 року складає 1\~838\~526,71 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 10\~626,41 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.02.2016 року складає 284\~979,97 грн.; пеня за несвоєчасне повернення процентів 23\~469,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.02.2016 року складає 629\~398,42 грн., можливо звернути стягнення за іпотечним договором № 483, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за № 4995, на трикімнатну квартиру № 2, яка належить на праві спільної сумісної власності Відповідачам, загальною площею 79,40 кв.м., житловою площею 42,80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Щодо позовних вимог в частині солідарного стягнення з Відповідачів усіх витрат повязаних зі збереженням та реалізацією предмета іпотеки (пункт 3 позовних вимог) суд зазначає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не визначений точний розмір цих вимог та не наведено їх обгрунтування. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~\~висновку, що позовні вимоги Позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з кожного з відповідачів слід стягнути у рівній частині судовий збір у розмірі 71\~640,69 грн., який був сплачений Позивачем при зверненні до суду з даним позовом, а саме по 23\~880,23 грн. з кожного. На підставі ст. 526, 527, 546, 572, 575, 589, 590, 592, 610, 629, 1046, 1047 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», та

Outcome: partial