Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

у жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, вказуючи, що 20 серпня 2014 року позивач разом з [PERSON] склали договір позики у формі розписки. Відповідно договору позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 8500 грн., які [PERSON] зобовязався повернути до 20 грудня 2014 року. По закінченню зазначеного строку відповідач суми позики не віддав, ухилився від її повернення. В звязку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом позивач змушений звернутися до суду з позовними вимогами про повернення суми позики із врахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 14076,85 грн., три відсотки річних в сумі 517,65 грн., моральної шкоди в сумі 8500 грн. та судових витрат. 9 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просить стягти з [PERSON] лише суму позики із врахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 14076,85 грн., три відсотки річних в сумі 517,65 грн. та судових витрат. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, суду пояснив, що дійсно позичив [PERSON] кошти в сумі 8500 грн., так як банк намагався забрати в нього машину, куплену в кредит. Згідно розписки, відповідач мав повернути борг 20 грудня 2014 року, але з того часу він став уникати зустрічей, на контакт не йде, тому він змушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу та судових витрат. [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Зоря Полтавщини». Причину неявки відповідач суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 20 серпня 2014 року [PERSON] згідно розписки взяв у борг 8500 грн. у [PERSON], які зобовязався повернути 20 грудня 2014 року. Даний договір позики сторонами було укладено у простій письмовій формі. Однак [PERSON] гроші до цього часу не повернув, чим порушив взяте на себе зобовязання. Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно розписки [PERSON] зобов'язувався повернути суму боргу до 20 грудня 2014 року. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд встановив, що між [PERSON] та [PERSON] існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням відповідачем умов позики, за якою [PERSON] виконав всі умови повністю і своєчасно, порушено його майнові права, тому позов підлягає задоволенню. Також підлягають частковому задоволенню вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] індексу інфляції в сумі 5472,30 грн. та трьох відсотків річних в сумі 504 грн., які суд відраховує з дня виникнення права вимоги 21 грудня 2014 року, тому в цій частині не приймає до уваги розрахунок позивача. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з викладеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягти судові витрати: сплачений ним судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., витрати, повязані з опублікуванням оголошення в пресі - 120 грн., витрати, повязані з переїздом з метою явки до суду 849,34 грн., які є документально підтвердженими. При цьому суд зауважує, що чинним законодавством не віднесено до судових витрат оплату за поштові перекази повідомлення, тому в цій частині вимог слід відмовити.

Outcome: partial