Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У жовтні 2016 року до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про примусове виселення, без надання іншого житлового приміщення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на праві власності належить житлове приміщення за адресою: Донецька обл. м. Словянськ, вул. Талаліхіна, 24 відповідно до договору купівлі продажу від 19.06.2004 року. Зазначений будинок позивач придбала після розірвання шлюбу з відповідачем, однак після його розірвання вона декілька раз реєструвала його у зазначеному будинку, останній раз у 2012 році. Після цього відповідач почав зловживати спиртними напоями, вчиняв сварки та насильство відносно неї, у звязку з чим вона зверталась до правоохоронних органів та його було притягнуто до адміністративної відповідальності. У звязку з чим та оскільки відповідач добровільно не бажає звільнити належне їй житлове приміщення просить суд: Виселити [PERSON], [INFO] з житлового приміщення, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Словянськ, вул. Талаліхіна, 24, без надання іншого жилого приміщення. Зобовязати [PERSON], [INFO], залишити житлове приміщення, розташоване за адресою: Донецька обл., м. Словянськ, вул. Талаліхіна, 24. Стягнути з відповідача судовий збір на її користь. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.20), надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.23), заявлені вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у суді, що підтверджується телефонограмою (а.с.21), в судове засідання не зявився, надав заяву, відповідно до якої просить справу розглядати без своєї участі, позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення (а.с.24). Суд, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 02.03.2004 року (а.с.11). Відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку від 19.06.2004 року, [PERSON] на праві власності належить житлове приміщення, що знаходиться за адресою: Донецька обл. м. Словянськ, вул. Талаліхіна, 24 (а.с.7). З наданої копії домової книги, вбачається, що [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO] з 29.09.2012 року (а.с.8-10). Вирішуючи питання про виселення особи без надання іншого житлового приміщення, суд виходить з наступного. Так, частиною 1 ст.116 ЖК України, передбачено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Позивачем на підтвердження доводів стосовно неможливості проживання з відповідачем в одному будинку, надано постанову Словянського міськрайонного суду Донецької області від 29.09.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення насильства у сімї відносно своєї колишньої дружини [PERSON], повторно (а.с.12). З наданої копії висновку експерта №91 від 11.03.2016 року, вбачається, що на підставі судово-медичного освідування гр.-ки [PERSON] зроблено наступні висновки: крововиливи на слизової оболонці губ, синці на шкірі лівого плеча, лівої гомилки та лівого стегна утворились від ударної дії тупого предмету, можливо, у зазначеній термін та мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Локалізація ушкоджень свідчить про те, що утворення їх внаслідок падіння з положення стоячи неможливе (а.с.14). З довідки про прийняття і реєстрацію заяви від 09.03.2016 року вбачається, що заява [PERSON] стосовно спричинення їй тілесних ушкоджень 08.03.2016 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань (а.с.13). Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що відповідач є членом сімї позивача та порушує правила співжиття, що робить неможливим для неї проживання з ним в одному будинку, що відповідає змісту ст. 116 ЖК України. Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України. Крім того, частиною 4 статті 174 ЦПК України, встановлено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку з наведеним суд вважає, за можливе вимоги позивачі визнати обґрунтованим та задовольнити. Також з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути суму судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп. на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved