Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи зміну та уточнення позовних вимог, просив розірвати договір № 29/11-25 купівлі-продажу майнових прав, укладений 29 листопада 2012 року між ним і [PERSON], стягнути із відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 707520 грн., що еквівалентно 33000 доларів США, винагороду в розмірі 7075 грн. 20 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. (а. с. 35-38). В обґрунтування позову зазначав, що 19 березня 2012 року він, маючи на меті придбати у власність однокімнатну квартиру, уклав із [PERSON] попередній договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований реєстрі за № 663 (далі попередній договір). За умовами цього договору [PERSON] зобовязався у строк не пізніше 20 жовтня 2012 року продати йому частину житлового будинку № 43 по вулиці Княжицькій у місті Бровари Київської області (пята квартира зліва направо на другому поверсі), загальною площею 48 м2 або майнові права на цю квартиру. Відповідно до п. 3 даного договору купівля-продаж зазначеної квартири (майнових прав) повинна бути вчинена за суму, що еквівалентна 33000 доларів США, що на момент укладення договору за курсом Національного банку України становило 263670 грн. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу, до підписання попереднього договору він передав, а відповідач [PERSON] прийняв від нього забезпечувальний платіж у сумі еквівалентній 33000 доларів США, що у національній валюті складало 263670 грн. У вказаний строк до 20 жовтня 2012 року основний договір купівлі-продажу вказаної однокімнатної квартири сторонами не укладено, так як житловий будинок [PERSON] в експлуатацію введено не було. У звязку з цим, відповідач запропонував йому укласти з ним договір купівлі-продажу майнових прав на частину житлового будинку № 43 по вулиці Княжицькій у місті Бровари Київської області, а саме: пяту однокімнатну квартиру зліва направо на другому поверсі будинку, загальною площею 48 м2. 29 листопада 2012 року він і [PERSON], від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв [PERSON], уклали договір № 29/11-25 купівлі-продажу майнових прав (далі договір № 29/11-25), згідно із умовами п. п. 2.1, 2.2, 2.5, 4.2 якого відповідач зобовязувався ввести вказаний будинок в експлуатацію до 03 березня 2013 року та оформити право власності на обєкт нерухомості. На день подачі позову [PERSON] будинок в експлуатацію так і не введено, чим відповідачем істотно порушено умови договору, що є підставою для його розірвання. Відповідно до п. 4.2 договору № 29/11-25 загальна вартість майнових прав на момент його укладення складала 33000 доларів США, що становило 263670 грн., які за домовленістю між сторонами він сплатив відповідачеві [PERSON] в іноземній валюті за умовами попереднього договору купівлі-продажу від 19 березня 2012 року. У п. 6.1 договору № 29/11-25 встановлено, що у разі розірвання цього договору сплачені ним [PERSON] за майнові права грошові кошти повертаються останнім йому протягом 30 банківських днів. Згідно із п. 6.4 цього договору у разі його розірвання з вини відповідача, встановленої рішенням суду, [PERSON] зобовязаний сплатити йому винагороду в розмірі 1 % від суми грошових коштів, що повертаються. Таким чином, у звязку із розірванням договору № 29/11-25 від 29 листопада 2012 року відповідач [PERSON] повинен сплатити на його користь грошову суму еквівалентну 33000 доларів США, що за курсом на день подачі позову 1 долар США = 21,44 грн. складає 707520 грн., а також винагороду в розмірі 7075 грн. 20 коп. (1 % від цієї суми). Крім зазначених вище сум, із відповідача [PERSON] на його користь підлягає стягненню також завдана йому останнім моральна шкода, яка полягає у постійних душевних переживаннях і стражданнях з приводу неотримання квартири у власність, втрати значної суми грошових коштів, які накопичувались тривалий час, пошуку та оренди жилого приміщення, необхідного для проживання його сімї. Розмір завданої йому відповідачем моральної шкоди він оцінює в 50000 грн. Представник позивача [PERSON] у суді позов підтримав, дав пояснення, аналогічні вище викладеному, просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 19 березня 2012 року між відповідачем [PERSON], від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв [PERSON], та позивачем [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 663 (а. с. 8). За умовами п. 1 цього договору відповідач [PERSON] зобовязувався не пізніше 20 жовтня 2012 року продати, а позивач [PERSON] купити частину житлового будинку № 43 по вулиці Княжицькій у місті Бровари Київської області (пята квартира зліва направо на другому поверсі), загальною площею 48 м2 або майнові права на цю квартиру. У п. 3 попереднього договору встановлено, що купівля-продаж зазначеної квартири (майнових прав) має бути вчинена за суму 33000 доларів США, що на момент укладення даного договору за курсом Національного банку України становить 263670 грн. У разі збільшення загальної площі квартири, сума продажу квартири пропорційно збільшується, але не більше ніж на 15000 грн. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу [PERSON] передав, а [PERSON] в особі його представника отримав від позивача забезпечувальний платіж у сумі, що еквівалентна 33000 доларів США та на день укладення цього договору складала 263670 грн. Згідно із п. 5 вказаного договору передачу грошей здійснено готівкою в національній валюті України до підписання цього договору. Відповідно до п. 10 попереднього договору відповідач [PERSON] зобовязувався ввести в експлуатацію зазначений у п. 1 договору житловий будинок до 20 вересня 2012 року та підписати акт-прийому передачі квартири. За змістом п. 13 вказаного договору [PERSON] в особі представника стверджував і гарантував [PERSON], що прихованих недоліків, які йому (відповідачу) відомі та про які він свідомо не попередив позивача, квартира, що підлягає відчуженню, не має; обставин, які б перешкоджали укладенню договору купівлі-продажу та які б замовчувалися ним, не існує. Суд встановив, що позивач [PERSON] свої зобовязання за цим договором виконав повністю, за купівлю однокімнатної квартири у будинку № 43 по вулиці Княжицькій у місті Бровари Київської області, загальною площею 48 м2, передав відповідачу [PERSON] через його представника [PERSON] грошові кошти (забезпечувальний платіж) у сумі 263670 грн., що на день укладення даного договору еквівалентно 33000 доларів США. У порушення умов зазначеного договору відповідач [PERSON] своїх зобовязань за цим договором не виконав, у визначений договором строк до 20 вересня 2012 року житловий будинок № 43 по вулиці Княжицькій у місті Бровари Київської області в експлуатацію не ввів, вказану вище квартиру позивачу [PERSON] згідно із актом прийому-передачі не передав. 29 листопада 2012 року відповідач [PERSON] (далі Продавець), від імені якого діяв [PERSON], і позивач [PERSON] (далі Покупець) уклали договір № 29/11-25 купівлі-продажу майнових прав (а. с. 9-11). За змістом п. п. 2.1, 2.2 цього договору Продавець продає, а Покупець купує майнові права на обєкт нерухомості житлове приміщення у будинку № 43 по вулиці Княжицькій у місті Бровари Київської області, а саме: однокімнатну квартиру на другому поверсі (пята однокімнатна квартира зліва направо на другому поверсі), загальною площею 48 м2. У п. 2.5 договору № 29/11-25 встановлено, що запланований термін будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку № 43 по вулиці Княжицькій у місті Бровари Київської області не пізніше 03 березня 2013 року. Згідно із п. 4.2 вказаного договору загальна вартість майнових прав, які передаються Продавцем Покупцеві за цим договором, складає 263670 грн., що еквівалентно 33000 доларів США. Відповідно до п. 6.1 договору № 29/11-25 у випадку розірвання цього договору, грошові кошти, сплачені Покупцем за майнові права, повертаються йому протягом 30 банківських днів. За змістом п. 6.4 вказаного договору за повернення Покупцю грошових коштів у разі розірвання договору з вини Продавця, встановленої рішенням суду, останній сплачує Покупцю винагороду в розмірі 1 % від суми грошових коштів, що повертаються. У п. 8.1 договору № 29/11-25 визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе за договором зобовязань, якщо він не буде припинений раніше відповідно до положень цього договору та вимог чинного законодавства України. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема із договорів та інших правочинів. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. У ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із нормами ст. ст. 192, 524, 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1); відшкодування збитків та моральної шкоди (п. 4). У ч. 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий ч. 2 ст. 651 ЦК України). Укладаючи 29 листопада 2012 року договір № 29/11-25 купівлі-продажу майнових прав із [PERSON], [PERSON] розраховував отримати у власність не пізніше 03 березня 2013 року однокімнатну квартиру у житловому будинку № 43 по вулиці Княжицькій у місті Бровари Київської області. Внаслідок неналежного виконання умов цього договору та не введення в експлуатацію відповідачем вказаного будинку, позивач більше двох років позбавлений можливості отримати у власність однокімнатну квартиру та проживати в ній, у звязку з чим [PERSON] не отримав того, на що він розраховував при укладенні із [PERSON] 19 березня 2012 року попереднього договору та у подальшому 29 листопада 2012 року договору № 29/11-25 купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Зазначене порушення відповідачем [PERSON] умов договору № 29/11-25 щодо не введення в експлуатацію житлового будинку у визначений сторонами строк, суд вважає істотним порушенням умов даного договору, тому вимога позивача [PERSON] щодо його розірвання є обґрунтованою. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи істотне порушення відповідачем умов укладеного 29 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] договору № 29/11-25 купівлі-продажу майнових прав, суд дійшов висновку, що вказаний договір на вимогу позивача підлягає розірванню. Виходячи з наведеного, у звязку із розірванням судом договору № 29/11-25, згідно із умовами п. п. 6.1, 6.4 договору із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню сплачені ним відповідачу грошові кошти в сумі еквівалентній 33000 доларів США та винагорода в розмірі 1 % від суми грошових коштів, що повертаються. За офіційним курсом Національного банку України станом на 26 серпня 2015 року день ухвалення судом заочного рішення 1 долар США = 22,623411 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У звязку із розірванням договору № 29/11-25, позивач [PERSON] просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] сплачену йому грошову суму еквівалентну 33000 доларів США за курсом 1 долар США = 21,44 грн., що становить 707520 грн., а також винагороду в розмірі 1 % від цієї суми в розмірі 7075 грн. 20 коп. Суд вважає, що зазначені вище вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на положеннях закону та умовах укладеного сторонами 29 листопада 2012 року договору № 29/11-25 купівлі-продажу майнових прав. У ч. 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Що стосується вимоги про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 50000 грн., суд дійшов висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки свого підтвердження в суді не знайшов. Доказів завдання відповідачем цієї шкоди позивачеві судом не здобуто. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з наведеним, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial