Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 28 вересня 2002 року. В обгрунтування позову посилається на те, що від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обовязки. Відповідач належної уваги дітям не приділяє, коштів на утримання сімї не надає і дітьми не цікавиться. Вважає, що можливості зберегти сімю немає, через те, що відповідач зловживає спиртними напоями. Разом не проживають майже рік, вона з дітьми проживає у своїх батьків. А тому, просить суд шлюб між ними розірвати, дітей залишити проживати з нею та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов уточнила, вказавши, що спір з відповідачем щодо визначення місця проживання дітей відсутній. А тому, позов підтримує в частині розірвання шлюбу, який просить задовольнити, оскільки за наданий їм строк з відповідачем не примирились. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов в частині розірвання шлюбу підтримала з підстав, викладених у ньому. \~ Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, бажав зберегти сім'ю, підтвердив відсутність спору щодо визначення місця проживання дітей. 16.12.2016 року після наданого строку на примирення у судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 28.09.2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 287. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 067236, виданим 28.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шепетівського міськуправління юстиції Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про їх народження. Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 21.09.2016 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем [PERSON] у м.Шепетівка по вул. Горбатюка, 66, Хмельницької області. Також, судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, майже рік разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Крім того, протягом наданого судом строку для примирення, сторони примирення не досягли. З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне в решті позову відмовити, оскільки спір між сторонами щодо визначення місця проживання дітей відсутній. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь. На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial