Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

У квітні 2017 року Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради (далі УСЗН) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення незаконно отриманих коштів. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 лютого 2012 року до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради звернулася [PERSON] та подала заяву щодо призначення їй державної допомоги як малозабезпеченій сім»ї. До вищевказаної заяви відповідач надала всі необхідні документи. Проте, згідно довідки № 998 від 29 травня 2015 року, яка надійшла до позивача з Управління ПФУ, було встановлено, що з 3 квітня 2007 року, відповідач отримує пенсію по інвалідності, яку вона не вказала в заяві про призначення допомоги та в декларації. Позивачем в межах своїх повноважень було вжито всіх заходів щодо повернення незаконно отриманих відповідачем коштів, проте відповідач переплату не повернула. Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявилася повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень на позовну заяву не надала. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу малозабезпеченим сім'ям» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Судом встановлено, що 17 лютого 2012 року [PERSON]. звернулась до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради та подала заяву щодо призначення їй державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї, долучивши необхідні документи та декларацію про доходи та майновий стан. Згідно даної заяви, [PERSON] було призначено державну допомогу як малозабезпеченій сім'ї, як це передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року №250. Згідно довідки № 998 від 29 травня 2015 року, Управління ПФУ, вбачається, що з квітня 2007 року [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте дану виплату відповідач не вказала в заяві на призначення допомоги та в декларації. Як вбачається з наявних в матеріалах справи Розрахунків державної соціальної допомоги переплата яка виникла у звязку з умисним поданням відповідачкою неправомірних даних про доходи складає 6581,98 гривень. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та пункту 10 Постанови КМУ від24.02.2003 року № 250 соціальна допомога не призначається у разі, коли працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах І-ІУ рівня акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню. Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про допомогу сім»ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Окрім того, частиною 2 даної статті передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім того, ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким, чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь державного бюджету України судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп..

Outcome: approved