Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому вказала, що з 09 листопада 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] року від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] З серпня 2016 року позивач з відповідачем припинили сімейні та шлюбні відносини. Після припинення шлюбних відносин відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та не приймає участі у її вихованні. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини всіх доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття. Позивач в судове засіданні не з'явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам, про судове засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданий Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 09 листопада 2013 року. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданий Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 12 березня 2013 року. З серпня 2016 року позивач з відповідачем припинили сімейні та шлюбні відносини. На даний час дитина проживає разом з позивачем. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає разом з позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у неї на утриманні інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення на користь позивача з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved