Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що одержана квартиру у 1988 році. В квартирі були зареєстровані діти, чоловік. У 1988 році відповідач поїхала жити до сестри позивача у Львівську область, та вона навчалась у школі, вийшла заміж та народила дітей, де на даний час і проживає. За період з 1988 року лише один раз приїздила до квартири [ADDRESS], після цього жодного разу не була у квартирі. В своїх позовних вимогах позивач просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. В судовому засіданні представник позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи за місцем її реєстрації, у зв'язку з чим суд проводить заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником особового рахунку по оплаті житлово-комунальних і інших послуг з обслуговування двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.3). Право зайняття квартири отримала у 1988 році на підставі ордеру № 33692 серія Б виданого Виконавчим комітетом Дарницької районної Ради народних депутатів м. Києва у складі сім'ї - [PERSON], чоловік [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], та дочка [PERSON] (а.с. 9). Відповідач [PERSON], 1977 року народження, є дочкою позивача [PERSON]. Відповідно до довідки Ф-3 виданої Комунальним підприємством «Управління житлового господарства» Дарницького району м. Києва Житлово - експлуатаційна дільниця - 202, № 757 від 30.03.2015 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с. 3). В судовому засіданні позивачка пояснила, що у 1988 року донька [PERSON] переїхала жити до її сестри, та до теперішнього часу лише одного разу приїздила до квартири. На даний час проживає у Львівській області с. Батятичі. Відповідно до Актів ЖЕД-202 (1403) від 28.02.2001 р., 17.02.2010 р., 12.04.2010 р. [PERSON], 1977 року народження, не проживає в квартирі за [ADDRESS] і її речі в квартирі відсутні в період часу понад шість місяців (а.с. 5-7). Згідно заяви [PERSON] на ім'я начальника ЖЕД-202 Кравчука М.З. що в даній квартирі [ADDRESS] відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрована, але фактично не проживає у вищевказаному будинку 18.04.1988 р. (а.с. 9). Згідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України особа може бути визнана втратившою право користування житловим приміщенням у разі вибуття відповідача та членів його сім'ї на постійне проживання в інше житлове приміщення або не користуються житлом більше шести місяців без поважних на те причин. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS], суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають до задоволення. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, оскільки позов задовольняється, то відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved