Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить зобов'язати ТОВ «Автофінанс групп» повернути [PERSON] автомобіль марки «СADILLAC» моделі ESCALADE 2007 р. випуску, номер кузова [NUMBER], держномер [NUMBER], який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 15.01.2008 Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.02.2012 між позивачем та відповідачем був укладений договір №2902/1 про відповідальне зберігання вказаного автомобіля, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу зазначений автомобіль на зберігання за адресою: [ADDRESS] строком зберігання з 29.02.2012 по 29.03.2012. Однак, за визначеним договором місцем зберігання переданий автомобіль не знаходиться, його місцезнаходження невідоме, що позбавляє можливості позивача самостійно забрати вказаний автомобіль. 06.10.2014 позивач звернулась до відповідача з вимогою повернути зазначений автомобіль та повідомити адресу місцезнаходження, проте відповіді остання не отримала. Оскільки відповідач безпідставно зберігає належний позивачу автомобіль, позивач просить зобов'язати ТОВ «Автофінанс групп» повернути їй вказаний автомобіль. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Представник позивача направив на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно акту від 20.01.2015, складеного комісією КП УЖГ «Печерськжитло» ТОВ «Автофінанс групп» за вказаною в позовній заяві адресою не знаходиться. Заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. На підставі ст.ст. 169,224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як встановлено судом, 29.02.2012 між [PERSON]- позивачем по справі та ТОВ «Автофінанс групп» - відповідачем по справі було укладено договір № 2902/1 про відповідальне зберігання, відповідно до умов якого замовник [PERSON] передає зберігачу ТОВ «Автофінанс групп» на відповідальне зберігання належний на праві власності позивачу автомобіль марки «СADILLAC» моделі ESCALADE 2007 р. випуску, номер кузова [NUMBER], держномер [NUMBER], вартістю 281225грн. за адресою: [ADDRESS]. Строк зберігання: з 29.02.2012 по 29.03.2012 (а.с.4-5) Згідно з п.2.1 зазначеного договору протягом 2 (двох) днів з дати закінчення вищевказаного строку зберігання замовник зобов'язується самостійно (особисто або через уповноважену на підставі доручення особу) забрати автомобіль. У випадку, якщо замовником не виконано положення п.2.1 цього договору, то виконавець автоматично продовжує строк дії цього договору на таких же самих умовах на такий же строк, а замовник наперед погоджується із такою автоматичною пролонгацією цього договору і зобов'язується сплачувати вартість послуг виконавця зі зберігання на умовах, передбачених положеннями п.4 цього договору. (п.2.2 договору) 06.10.2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення вказаного автомобіля та повідомлення адреси місцезнаходження цього автомобіля. (а.с.7) Відповідно до ч.1 ст. 953 ЦК України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. Разом із тим, відповідач в порушення умов договору про зберігання та вимог ч.1 ст. 953 ЦК України належний позивачу автомобіль не повернув, місце зберігання переданого на зберігання автомобіля невідоме. Доказів, які б спростували вказану обставину суду не надано. Іншого судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. У відповідності до ч.1 ст. 942 ЦК України зберігач зобов'язаний виконувати свої обов'язки за договором зберігання особисто. Відповідно до ч.1 ст. 943 ЦК України зберігач зобов'язаний виконувати свої обов'язки за договором особисто. За правилами ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Принцип належного виконання зобов'язання стосується суб'єкта, предмета, строку, місяця і способу виконання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, та обставина, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором про відповідальне зберігання, зокрема, не повернув позивачу переданий на зберігання автомобіль на першу вимогу в судовому засіданні знайшла своє підтвердження. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. В зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., що документально підтверджений. На підставі викладеного,

Outcome: approved