overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У жовтні 2018 року із вказаною заявою звернувся [PERSON], який просив встановити факт належності трудової книжки серії [NUMBER] з датою заповнення 16 липня 1981 року, яка заведена та заповнена російською мовою на ім'я «[PERSON], [INFO]». Встановлення факту необхідне у зв'язку з відмовою Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області у призначенні пільгової пенсії (а.с.10). Ухвалою судді від 16 жовтня 2018 року було відкрито провадження у справі, визначено та залучено учасників справи, призначено судове засідання (а.с. 24). Заявник [PERSON], представник заінтересованої особи - Кременчуцького об'єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області у судове засідання не прибули, просили справу розглядати за їх відсутності, про що надали письмові заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Судом достовірно встановлено, що трудова книжка серії [NUMBER] з датою заповнення 16 липня 1981 року, яка заведена та заповнена російською мовою на ім'я [PERSON], [INFO], належить заявнику [PERSON]. Однак, у вказаній трудовій книжці на першій (титульній) сторінці не повністю вказано дату народження заявника [PERSON] Суд враховує, що з наданих заявником документів, зокрема: копії паспорту, свідоцтва про народження, копії військового квитка, вбачається дата народження заявника [PERSON] - [INFO]. Заінтересована особа не подала належних і допустимих доказів на спростування заяви та встановлених судом обставин, а також на підтвердження факту неналежності заявнику вказаної трудової книжки. Отже, необхідно встановити факт належності заявнику правовстановлюючого документу, а саме: трудової книжки серії [NUMBER] із датою заповнення 16 липня 1981 року на ім'я [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У жовтні 2018 року МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 06.06.2016 року з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Пежо» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Розмір збитків завданих автомобілю «Пежо», згідно Звіту № 5460/06/16 про оцінку транспортного засобу, складеного 24.06.2016 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 4799,77 грн. без ПДВ. Відповідно до платіжного доручення № 8810рв від 11.11.2016 року МТСБУ виплатило [PERSON] страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Пежо» у сумі 4799,77 грн., оскільки на дату скоєння ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З огляду на викладене, МТСБУ просить суд стягнути з відповідача шкоду у порядку регресу у сумі 4799,77 грн., витрати на послуги аварійного комісара у сумі 500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. Ухвалою судді від19.11.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст. 274 ЦПК України. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином. Однак, звертаючись до суду з позовом, представником позивача одночасно подано клопотання про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з'явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

у жовтні 2018 року МТСБУ через свого представника Тихоненка К.А. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 18 980,01 грн., а також судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтувало тим, що 03.08.2017 року о 18 год. 45 хв. на вул. Заболотного, 35 в м. Києві з вини водія автомобіля «Hyundai» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.201 року, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Chevrolet» державний номерний знак [NUMBER]. Цивільна-правова відповідальність одного з учасників ДТП, а саме: власника автомобіля «Chevrolet» державний номерний знак [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «Міжнародна СК», в той час як відповідача не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 05.03.2018 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

у жовтні 2018 року МТСБУ через свого представника Тихоненка К.А. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 59 599,54 грн., а також судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтувало тим, що 17.03.2017 року о 15 год. 30 хв. на пр. Науки в м. Києві з вини водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.10.2017 року, в результаті якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER]. Цивільна-правова відповідальність одного з учасників ДТП, а саме: власника автомобіля [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, в той час як відповідача не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 29.03.2018 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У жовтні 2018 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана заява у якій заявник просить суд визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] , та призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] . Заява вмотивована тим, що заявник по справі є братом [PERSON] , 1978 року народження, є інвалідом ІІ групи, хвороба Дауна, тяжкий розлад позбавляє його можливості адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, розуміти значення та наслідки своїх дій, самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, щог забезпечує його життєдіяльність, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними і у зв`язку з цим повинен бути визнаний недієздатним. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримав, представник органу опіки та піклування вважала, що заява підлягає задоволенню, оскільки наявні матеріали справи вказують на недієздатність [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, заявник по справі є братом [PERSON] . Дана обставина підтверджується копіями свідоцтв про народження заявника та [PERSON] . З даних свідоцтв вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про народження видане 10 жовтня 1975 року Рогозівською сільською радою серії [NUMBER] та свідоцтво про народження видане 17 червня 1978 Рогозівською сільською радою [NUMBER] (а.с.4-5). З рішення №27 від 08 серпня 2018 року виданого сільським головою Рогозівської сільської ради вбачається, що було затверджено висновок органу опіки та піклування про можливість виконувати обов`язки опікуна громадянином [PERSON] щодо недієздатного громадянина [PERSON] (а.с. 10). З довідки №18 від 12.11.2018 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра з 21.11.1981 року (а.с.38). Відповідно до ч. 1 ст. 39\~ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З висновку судово-психіатричної експертизи №30ц від 06.02.2019 року вбачається, що [PERSON] [INFO] за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не може (а.с.53). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON] [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 19 липня 2014 року він з відповідачем уклав шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 89. У сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин з квітня 2018 року, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась й існує лише формально. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позов визнає, заперечує проти можливості примирення між сторонами. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: 11 жовтня 2018 року суд звернувся за наданням інформації про зареєстроване місце проживання відповідача; 05 листопада 2018 року судом відкрито провадження у вказаній справі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Сторони уклали шлюб 19 липня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між позивачем та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин з квітня 2018 року, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась й існує лише формально. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 23 вересня 2005 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 494, зареєстрував шлюб з [PERSON] У шлюбі дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Посилався, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність між ним та дружиною взаєморозуміння, мають різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують з травня 2018 року, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного. Позивач в підготовче засідання не з'явився, представник позивача подала заяву з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України судові рішення у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують з травня 2018 року, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного, наміру про примирення не мають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Більше 20-ти років відповідач [PERSON] зібрав всі свої речі і виїхав з будинку. З цього часу відповідач в будинку позивача не з'являється, його особистих речей немає. Відповідач [PERSON] не несе ніяких витрат по ремонту або по утриманню і експлуатації житлового будинку. Так як відповідач зареєстрований в належному позивачу будинку, то він особисто як власник не має можливості вільно розпоряджатися своєю власністю. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить про їх задоволення, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 16.07.1998 року (свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 081755, видане (повторно) Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 14.02.2012 року). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ФП №161563, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 15.06.2004 року). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно зі\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 жовтня 2011 року він уклав шлюб з [PERSON], який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2077. В шлюбі в них народилася донька - [PERSON], [INFO] зазначив, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з дружиною мають суперечливі характери, різні погляди на життя та сім»ю, у зв'язку з чим подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та з [PERSON] В судове засідання сторони не з'явились, через канцелярію суду подали заяви про слухання справи у їх відсутність, позов підтримали, просили задовольнити. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 29 жовтня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2077. В шлюбі в них народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально, сім'ю зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved