Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

У жовтні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. У позові [PERSON] зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2018, йому належить житловий будинок № 21, що знаходиться по вул.\~Мостова в смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області. У зазначеному будинку наразі зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2008 року в ньому не проживає та особистих речей не має. Факт реєстрації відповідача в належному позивачу житловому будинку чинить останньому перешкоди в користуванні своєю власністю. З огляду на вищевикладене позивач, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, зазначає, що реєстрація відповідача у належному йому будинку, порушує право власності останнього, заважає вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, у звязку з чим просив суд позбавити [PERSON] права користування житловим будинком, що розташований за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Мостова, буд. 21. У судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивача адвокат [PERSON] надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до\~суду не\~зявився,\~про дату,\~час і\~місце слухання\~справи повідомлений\~своєчасно та\~належним чином,\~що підтверджується\~роздруківкою з\~офіційного веб-сайту\~суду з\~викликом до\~суду,\~яка міститься\~в матеріалах\~справи.\~Причини неявки\~суду не\~повідомив.Відзив, у передбачений ухвалою суду від 12.11.2018 строк, суду не надав. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 жовтня 2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за № 2633, позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 21, що знаходиться по вул.\~Мостова в смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області (а.с. 6-7). Згідно з п. 4 вищевказаного договору, право власності на придбаний житловий будинок, згідно з ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, виникає у покупця з дня державної реєстрації цього права, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Реєстрація права власності позивача на вказаний будинок підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 140194792 від 04.10.2018 (а.с. 8). Відповідно до довідки виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області № 2836 від 23.10.2018, виданої [PERSON], [INFO], в с-щі Кушугум, Запорізького району Запорізької області, по вул. Мостовій, 21, зареєстрований [PERSON], [INFO], але протягом 10-ти років не проживає (згідно з актом обстеження) (а.с. 9). Згідно з Актом обстеження фактичного проживання громадянина за адресою його реєстрації від 23 жовтня 2018 року, за адресою: вул. Мостова, 21, смт.\~Кушугум, [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не проживає протягом 10 років (а.с. 10). Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Разом з цим, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Беручи до уваги те, що позивач є власником житлового будинку № 21, що знаходиться по вул. Мостова в смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області, відповідач, який не є членом його сімї, у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації з належного [PERSON] житлового будинку, тим самим порушує конституційне право позивача, як власника даного будинку, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, у суду є всі підставі для задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про відшкодування судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved