Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

У квітні 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свою позовну заяву позивач [PERSON] мотивувала тим, що 05 липня 2002 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2004 року сторони по справі проживають окремо, малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач вказувала, що відповідач з сином майже не спілкується, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання сина не надає незважаючи на те, що він працевлаштований та має регулярний дохід. На підставі викладеного позивач [PERSON] просила суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку на місяць на дитину , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину відповідного віку, мотивуючи це тим, що до 2011 року дитини проживала разом з ним. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачений статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. З 2004 року сторони по справі проживають окремо. Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем і відповідно перебуває на її утриманні. Відповідач з сином проживають окремо, працездатний, інших утриманців не має. Суд, враховує при вирішенні справи матеріальне становище відповідача, те, що він, працездатний, працює. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць, з метою забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, ч.1 ст.183 СК України, статей ст.ст. 10,11,60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: partial