Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАКТІК» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа Приватне акціонерне товариство «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання імені Є.О. Патона» про виселення, мотивуючи тим, що позивач є власником Адміністративно-побутового корпусу, що розташований за адресою: [ADDRESS], не маючи ордеру на вселення до займаної ним квартири. В добровільному порядку відповідач квартиру не звільняє, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив виселити відповідача [PERSON] з кімнати [ADDRESS], без надання іншого житла. До судового засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в порядку заочного провадження та у його відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що будівля за адресою [ADDRESS], була побудована для потреб Дослідного заводу Інституту електрозварювання імені Є.О. Патона у 1972 році, а в 2002 році актом прийому-передачі № 165 передана у власність ЗАТ « ДЗЗУ ІЕЗ ім. Є.О. Патона». Згідно з документацією Адміністративно-побутового корпусу відповідач [PERSON] в 1986 році вселений до АПК(а.с. 10). Статтею 58 ЖК Української РСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем -житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Тобто, законність користування приміщенням для проживання має підтверджуватися ордером на житлове приміщення. Відповідно до п. 69 постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» (в редакції від 07.12.2016, далі Правила) на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток N 7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Пунктом 72 Правил передбачено, що при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності -відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Відповідно до листа Київської міської державної адміністрації від 12.09.2016 року № 056/93-3730 та листа Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.08.2016 року, інформація про видачу ордерів на вселення до будівлі за адресою: [ADDRESS], відсутня та ордери не видавались. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна Адміністративно-побутовий корпус, що розташований за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності позивачу ТОВ «ТАКТІК» та не має статусу житлової нерухомості (а.с.7-8). Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Оскільки відповідач не має правових підстав для вселення та користування кімнатою [ADDRESS] та добровільно не звільняє вказане приміщення, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved