Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив зменшити розмір аліментів, стягнутий з нього на користь колишньої дружини рішенням суду на утримання повнолітнього сина, який навчається, з 600,00 грн. до 150,00 грн. У позові вказав, що рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 24.11.2010 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.03.2010 на весь час навчання, але не більш ніж до досягнення сином двадцяти трьох річного віку. Вказуючи на утримання дружина і малолітньої доньки та втрату роботи, внаслідок чого перебуває в скрутному матеріальному становищі, позивач просить зменшити розмір аліментів до 150,00 грн. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, так як обставини при яких ухвалювалося рішення про стягнення аліментів на теперішній час не змінилися. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у справі докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи встановлено, що сторони є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO]. Рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 24.11.2010, зміненим рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 24.11.2010, з [PERSON] на користь стягнуті аліменти [PERSON] на утримання повнолітнього сина в розмірі 600,00 грн. щомісяця на період навчання у Херсонському державному морському університеті, але не пізніше досягнення ним досягнення ним двадцяти трьох річного віку. Свідоцтвом про одруження серії 1-ФП № 073432 та свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 012436 позивач підтвердив, що на з 04.07.2003 перебуває в шлюбі з [PERSON], від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказуючи на те, що нинішня дружина не працює, і разом з малолітньою дочкою знаходяться на його утриманні, а він в лютому 2014 втратив роботу та офіційно перебуває в статусі безробітного, а повнолітній син отримує значний дохід, позивач посилаючись на скрутний матеріальний стан просить зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням суду. Обставини щодо відсутності роботи позивач підтвердив трудовою книжкою дружини, де останній запис про її звільнення зроблено 03.04.1995, та своєю трудовою книжкою з якої встановлено, що останнім запис про звільнення датований 01.12.2001. Згідно довідки Миколаївського районного центру зайнятості від 08.04.2014 № 04-607/03 позивач перебуває на обліку в державній службі зайнятості як безробітний з 25.02.2014 і з березня 2014 року отримує допомогу по безробіттю в розмірі 491,00 грн. Доказів щодо свого стану здоровя та стану здоровя своєї сімї позивач суду не надав. Також не надав доказів отримання доходу сином, пояснивши, що така інформація навчальним закладом приховується. Із змісту рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 24.11.2010 видно, що при визначені розміру аліментів в 600,00 грн. апеляційний суд врахував склад сімї обох сторін, зокрема те, що [PERSON] має іншу сімю та утримує малолітню [PERSON], [INFO], а також інші докази сторін. Суд встановив, що у січні 2014 року позивач звертався до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів в задоволенні якого відмовлено рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 24.02.2014, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду від 08.04.2014 (справа № 2/489/648/14). Де при розгляду вказаного спору зазначав про отримання сином доходу, без надання належних і допустимих доказів. Факт продовження навчання [PERSON] на пятому курсі денної форми навчання Херсонської державної морської академії за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст», термін закінчення навчання лютий 2015 року, що було встановлено при вирішенні наведеного вище спору, відповідач не оспорював. Згідно із статтею частиною першою, четвертою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За положеннями статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи встановлені обставини щодо сімейного стану позивача і його не працевлаштування, що підтверджено записами в трудовій книжці, які, після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, не змінилися, за винятком набуття ним статусу безробітного і отримання доходу у вигляді допомоги по безробіттю, що навпаки вказує на поліпшення матеріального стану позивача, зважаючи на відсутність доказів погіршення стану здоровя позивача та осіб, які перебувають на його утриманні, а також поліпшення матеріального стану іншої сторони, в т.ч. повнолітнього сина, суд не вбачає підстав для задоволення позову через недоведеність вимог.

Outcome: dismissed