Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] пред'явила в суд позов до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (далі - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про скасування рішення про реєстрацію права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою львівською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 1997 року за реєстровим № 4-4364, їй на праві приватної власності належала чотирикімнатна квартира, зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 22509228, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 13 жовтня 2016 року їй, позивачу, стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 02 вересня 2016 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31209827 та внесено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно з яким право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку задоволення вимог іпотекодержателя було зареєстровано за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Крім цього, квартирі було присвоєно інший реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1016147846101. Вказане рішення було винесено на підставі договору іпотеки від 24 березня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. та зареєстрований в реєстрі за № 754. Вважає, що перереєстрацію спірної квартири було вчинено неправомірно, по припиненому в судовому порядку договору іпотеки та з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зазначає, що при прийнятті ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» у власність квартири за адресою: [ADDRESS] і відповідної реєстрації зазначеного права, відповідачами були порушені вимоги Закону України «Про іпотеку» щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку та не дотримані вимоги «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міні стрів України №1127 від 25 грудня 2015 року. Також було порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки спірна квартира загальною площею 83,1 кв.м. є її, позивача, єдиним житлом, де вона постійно проживає, а своєї згоди на відчуження спірної квартири ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» вона не давала. Крім цього, відповідачами порушено вимоги Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та Закону України «Про охорону дитинства», так як на час перереєстрації в спірній квартирі була зареєстрована малолітня дитина, а також вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки оцінка майна проводилась без фактичного доступу до предмета оцінки, а на момент проведення оцінки відчужуваної квартири відповідач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не був її власником та діяв без жодного доручення тодішнього власника квартири. З огляду на такі обставини, просить постановити рішення, яким скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 02 вересня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31209827 щодо реєстрації за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1016147846101. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» Блажевський П.І. в судовому засіданні позов не визнав, покликаючись на доводи, які викладені в долученому до справи письмовому запереченні. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання жодного разу не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, та на вимогу надіслав копії документів, на підставі яких ним було зареєстровано право власності на спірну квартиру. Представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, яка в процесі розгляду справи була залучена до участі в справі в якості третьої особи, в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - [PERSON], представника ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» Блажевського П.І., з'ясувавши обставини. на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При вирішенні справи суд керується загальними засадами цивільного законодавства, зокрема засадами справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В процесі розгляду справи судом встановлено, що позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою львівською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 1997 року за р.№ 4-4364 на праві приватної власності належала квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка складається з чотирьох кімнат, житловою площею 52,5 кв.м. та кухні з комунальними вигодами. Загальна площа квартири - 83,1 кв.м. 24 березня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в особі начальника відділення № 415 АКІБ «УкрСиббанк» Копровського В.М. та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11319252000, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит в сумі 80 000 доларів США, що в еквіваленті на момент видачі кредиту становило 404 000,00 грн., з датою остаточного погашення кредиту 23 березня 2018 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по цьому кредитному договору між АКІБ «УкрСиббанк» в особі начальника відділення № 415 АКІБ «УкрСиббанк» Копровського В.М. та [PERSON] (позивачем по справі) було укладено договір іпотеки від 24 березня 2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. та зареєстрований в реєстрі за № 754. У відповідності до п.1.1 договору іпотеки [PERSON] передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 24 червня 2011 року Шевченківським районним судом м.Львова було винесено рішення по цивільній справі № 2-448/11 за позовом [PERSON] до АКІБ «УкрСиббанк» за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. та [PERSON] про визнання договору поруки від 24 березня 2008 року та договору іпотеки від 24 березня 2008 року припиненими та усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном. Вказаним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова по цивільній справі № 2-448/11 заявлений [PERSON] позов було задоволено в повному обсязі та в тому числі визнано припиненим з 30 липня 2010 року договір іпотеки від 24 березня 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» в особі начальника відділення № 415 АКІБ «УкрСиббанк» Копровського В.М. та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. та зареєстрований в реєстрі за № 754. Вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2012 року та набрало законної сили. В подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року було відхилено касаційну скаргу ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» у справі № 2-448/11. Згідно з договором факторингу та договором відступлення права вимоги, укладеним 12 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», АКІБ «УкрСиббанк» відступив, а ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло право вимоги за вищевказаним кредитним договором № 11319252000 від 24 березня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] і договором іпотеки від 24 березня 2008 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. та зареєстрований в реєстрі за № 754. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16 жовтня 2012 року по справі №1328/1111/2012 було частково задоволено позов ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до спадкоємців боржника за кредитним договором [PERSON], який помер [INFO] ([PERSON] та [PERSON].) про стягнуто 455 834,08 грн. в межах вартості одержаного у спадщину майна. В процесі розгляду даної справи за заявою ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було виключено [PERSON] з числа відповідачів у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №11319252000 від 24 березня 2008 року в зв'язку з наявністю рішення Шевченківського районного суду м. Львова по цивільній справі № 2-448/11 від 24 червня 2011 року. 02 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31209827 та внесено запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з яким право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку задоволення вимог іпотекодержателя було зареєстровано за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно до п.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Суд вважає, що державна реєстрація прав у відповідності до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повинна відбуватися на підставі дійсного на момент реєстрації даних прав договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. В зв'язку з припиненням дії договору припиняються права та обов'язки його учасників, які становили зміст даного договору. Натомість приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 02 вересня 2016 року було порушено вимоги п.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31209827 та внесення запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено на підставі договору іпотеки від 24 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 754, дія якого була припинена на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова по цивільній справі № 2-448/11 від 24 червня 2011 року. Крім цього при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачами було порушено ряд норм Закону України «Про іпотеку» та «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року. Відповідно п.9 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, діючій на момент перереєстрації відповідачами права власності було встановлено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, а згідно п.10 даного Порядку передбачено, що з поданих оригіналів або копій (у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 9 цього Порядку) документів, необхідних для державної реєстрації прав, уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник виготовляє електронні копії таких документів шляхом їх сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв. Пунктом 61 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Таким чином, при реєстрації права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» нотаріус повинен був дослідити документи, що підтверджують права останнього, зокрема, іпотечний договір, та договір про відступлення права вимоги за відповідним іпотечним договором, відповідність формі та змісту цих документів вимогам законодавства, а також дотриматись процедури, встановленої ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Як вбачається з документів, наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], перереєстрацію права власності ним було здійснено на підставі: копії договору іпотеки від 24 березня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. та зареєстрований в реєстрі за № 754, копії кредитного договору № 11319252000 від 24 березня 2008 року з додатками, копій договору факторингу та договору відступлення права вимоги, укладених 12 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», висновку про вартість об'єкту оцінки від 16 серпня 2016 року, повідомлень про усунення порушень зобов'язання та намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 12 грудня 2013 року, адресованих [PERSON] та [PERSON], поштових повідомлень про вручення поштових відправлень. Дослідивши вказані документи судом встановлено, що серед документів, які подавались нотаріусу для реєстрації права власності відсутні належні докази підтвердження надсилання іпотекодавцю та боржнику вимог в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, при наявності повідомлень про вручення поштового відправлення, відсутній опис вкладення у таке поштове відправлення, що не дає можливості з'ясувати, що саме було відправлено, і отримано. На повідомленнях відсутній день подання поштового відправлення, у графі дата подання зазначено лише 12.2013 р. Боржник за основним зобов'язанням [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщину входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз'яснено у п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов?язанням. Позов ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до спадкоємців боржника за кредитним договором [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості в межах вартості майна одержаного у спадщину згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2012 року було задоволено частково. Таким чином станом на час направлення вимог про усунення порушень у зобов'язанні боржник за основним зобов'язанням змінився згідно з законом. Про даний факт було відомо ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», оскільки воно виступало позивачем у вищевказаній цивільній справі №1328/1111/2012 і на його користь судом стягувалась заборгованість із спадкоємців боржника. Натомість ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» повідомлення про усунення порушень зобов'язання та намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 12 грудня 2013 року направило первинному боржнику - [PERSON], а на повідомленні про вручення даного повідомлення є відмітка про одержання ним даного повідомлення 16 грудня 2013 року особисто та розписка в цьому, що свідчить про невідповідність відомостей зазначених у ньому. Крім цього, серед документів, наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] відсутні докази одержання грошових коштів за кредитним договором, що свідчить про недодержання при прийнятті оскаржуваного рішення п. 57 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки обов'язковою умовою для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, є подання документу, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Таким чином при реєстрації права власності на квартиру за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» нотаріусом було порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку», п.п. 57, 61 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року. Також на момент реєстрації приватним нотаріусом права власності на предмет іпотеки за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» діяли норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким введено мораторій, у відповідності до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, та 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири. З врахуванням того, що предмет іпотеки був переданий банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа вказаної квартири становить 83,1 кв.м., в матеріалах справи наявні докази, що дане майно використовується позивачем як місце постійного проживання іпотекодавця, у власності позивача не знаходилося інше нерухоме житлове майно, згоду на звернення стягнення позивач не давала, то суд приходить до висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідачі в силу зазначених положень Закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Згідно ст. 16 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Відповідно до п.п. 1.9, 1.10 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною нотаріус вимагає подачі йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання. Відповідно до довідки ЖБК №155 від 09 листопада 2016 року за №65 в квартирі [ADDRESS] на момент відчуження була зареєстрована та проживала малолітня дитина - внук позивача [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Однак незважаючи на те, що станом на 02 вересня 2016 року малолітній дитині належало майнове право (право користування) спірною квартирою, приватний нотаріус [PERSON] не витребував і не мав в своєму розпорядженні ні довідки про склад сім'ї, ні дозволу органу опіки та піклування на переоформлення права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно ст. ст. Закону України «Про оцінку майна. майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки. На момент проведення оцінки відчужуваної квартири відповідач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не був її власником та діяв без жодного доручення тодішнього власника квартири. Оцінка майна проводилась без фактичного доступу до предмета оцінки. Крім того, висновок про вартість спірної квартири у розмірі 562 256,00 грн., що еквівалентно 22 437 доларів США не відповідає дійсній ринковій вартості чотирикімнатної квартири. В силу положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем в суді. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено що, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з ч. 1 ст. 15 ЦУПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Верховним Судом України у Постанові від 14 червня 2016 року у справі №826/4858/15 зроблено висновок, що дана категорія спорів не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обгрунтованим та таким що підлягає до задоволення. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Відповідно до ч. 2 ст. 16 України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим, зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вноситься до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved