Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У жовтні 2016 р. позивача звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд позбавити батьківських прав позивача відносно малолітнього [PERSON], [INFO] та стягнути судовий збір по справі, посилаючись на ті підстави, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у якому у них народився син [PERSON], після чого 03.04.2014 шлюб між сторонами було розірвано та 08.05.2014 рішенням Деснянського районного суду м. Києва було присуджено стягнення аліментів з відповідача, однак з того часу відповідач проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги синові не надає, що підтверджується довідкою розрахунку по аліментах у нього заборгованість складає 18382 грн 33 коп., тому за таких обставин відповідач участі у вихованні сина не бере, з дитиною взагалі не спілкується з моменту розлучення по теперішній жодного разу не бачив сина та не цікавиться його життям. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили позов задольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 40, 41, 45, 46). Третя особа у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомили (а.с. 56). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.08.2010, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.04.2014 розірвано (а.с. 9). У даному шлюбі у сторін є син [PERSON], [INFO] (а.с. 10). 08.05.2014 рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.05.2014 з відповідача присуджено стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача (а.с. 12). На підставі вказаного рішення Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-3033/14 від 08.05.2014 згідно якого 06.06.2014 відкрито виконавче провадження №43593692 (а.с. 14). Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам з [PERSON] станом на 30.04.2016 у нього виникла заборгованість у розмірі 18382 грн 33 коп. (а.с. 15). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 13.09.2016 Деснянська РАД ум. Києві на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO] на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол №16 від 08.09.2016) (а.с. 7, 8). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В пункті 16 цієї постанови йде мова про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, з аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається, що для позбавлення батьківських прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов'язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, на підставі чого надав згоду на позбавлення його батьківських прав. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Отже, підсумовуючи наведене, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову, оскільки відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов'язки щодо своєї неповнолітньої дитини. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved