Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] . Згідно акту від 22.10.2019 року за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] , який більше 6 місяців не проживає у цій квартирі, участі в утриманні житлової площі не приймає. Позивач, як відповідальний квартиронаймач вимушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг на відповідача, який фактично не мешкає у квартирі. Участі в утриманні квартири він також не приймає. Просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. Ухвалою судді від 31.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. В судове засідання позивач не з`явився, суду уповноважений представник надав письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача без проведення фіксації судового процесу, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у відсутність та відзиву на позов не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.ст. 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та мешкає у кв. [ADDRESS] . Вказана квартира була надана згідно до ордеру №3605 від 03.08.1960 року [PERSON] на склад родини: [PERSON] дружина, [PERSON] син (а.с.4). Згідно акту КП «Запоріжремсервіс» від 22.10.2019 року у кв. [ADDRESS] [PERSON] дійсно не проживає у квартирі у кв. [ADDRESS] з 2016 року по теперішній час(а.с.5). Згідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відсутність особи понад встановлений ст. 71 ЖК України строк є підставою для визнання відсутньої особи такою, що втратила право на жиле приміщення. Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого ст. 71 ЖК України, збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає у у кв. [ADDRESS] , відповідач не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, зазначені витрати несе позивач, незважаючи на те, що відповідач, також зобов`язаний нести витрати на утримання житла, але його не виконує, не приймає участь у спільному побуті, не є членом сім`ї [PERSON] , він вважається таким, що втратив право користування нею. Відомості про те, що відповідач звертався з заявами про збереження за ним житла на час тимчасової відсутності, суду не надані . [PERSON] не знімається з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви. Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що [PERSON] більше шести місяців, не проживає в квартирі за даною адресою без поважних причин, домовленостей щодо збереження права на користування житлом немає, що відповідачем будь-якими доказами не спростовано під час розгляду справи, а тому

Outcome: approved