Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 27.02.2006 року. Позов мотивований тим, що між позивачем і відповідачем 27.02.2006 року було укладено договір про надання кредиту в розмірі 45421 гривня 78 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,76 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 25 лютого 2011 року. [PERSON] не виконав належним чином умов укладеного договору, внаслідок чого станом на 30.09.2014 року має заборгованість в розмірі 7666 гривень 68 копійок, з яких 503 гривні 25 коп. заборгованість за основним боргом, 376 гривень 77 копійок заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 2703 гривні 90 копійок заборгованість по комісії за користування кредитом, 4082 гривні 76 копійок пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог, про що надав відповідну заяву. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем [PERSON] 27.02.2006 року укладено кредитний договір № VIGWAN00000400 про надання кредиту в розмірі 45 421 гривня 78 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,76 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 25 лютого 2011 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язувався повернути суму кредиту, відсотки та винагороду, проте порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту та інших платежів. Станом на 30.09.2014 року відповідач має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 7666 гривень 68 коп., яка складається з 503 гривень 25 коп. заборгованості за кредитом, 376 гривень 77 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2703 гривень 90 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 4082 гривень 76 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Позивач звернувся до суду з позовом 14 жовтня 2014 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач в судовому засіданні до ухвалення судового рішення заявив в суді про застосування судом строку позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України. Відповідно до п. 31 постанови № 5 пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини 30 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення кредиту, строк повернення якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі, оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини 30 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку. Зі змісту кредитного договору видно, що банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий у АКБ «Мрія» поточний рахунок ТОВ «Авто-Технологія» на строк до 25.02.2011 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 45421 гривня 78 коп. на наступні цілі: купівля автомобіля. Як вбачається з копії рішення Крижопільського районного суду від 25 травня 2011 року, що у травні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору від 27.02.2006 року і в задоволенні позову було відмовлено. Позивачем не доведено поважність причин пропущення строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене обґрунтування, суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом, тому в задоволені позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed