Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів у відшкодування частини витрат за сплачені комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він зареєстрований та проживає у [INFO], що належить йому на праві власності (3/5 частки). Власниками іншої частки квартири є колишня дружина позивача [PERSON] (1/5 частка) та донька [PERSON] (1/5 частка), які також зареєстровані у вказаній квартирі. Протягом тривалого часу, з 2013 року, відповідачі проживають окремо, участі в утриманні житлового приміщення не приймають, комунальній послуги сплачує позивач. Так, зокрема, за період з березня 2014 по березень 2017 нараховано до сплати 15197,70 грн., отже позивачем, відповідно до частки кожного із співвласників, надміру сплачено 6079,08 грн. Просив суд стягнути з відповідачів солідарно грошові кошти у відшкодування частини витрат за сплачені комунальні послуги у сумі 6079,08 грн. та судові витрати. Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (1/5 частки - на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 7 дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці 23.12.1996, на підставі розпорядження №1066/48, 1/5 частка на підставі договору дарування від 19.01.1999, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], 1/5 частки на підставі договору дарування від 28.02.2017, посвідченого державним нотаріусом Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON]В.), [PERSON] (1/5 частка) та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Незбудій») [PERSON] (1/5 частка) на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 7 дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці 23.12.1996, на підставі розпорядження №1066/48. Сторони зареєстровані у вказаній квартирі, що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с.21). Особовий рахунок відкритий на імя позивача [PERSON] З 2013 року, відповідачі проживають окремо, участі в утриманні житлового приміщення не приймають, комунальній послуги сплачує позивач. Факт не приживання [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі підтверджується актом про непроживання ТОВ «Житлорембудсервіс» №1106М від 20.10.2016. Статтею 322 ЦК України\~передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.382 ЦК України квартира є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. У відповідності до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Вимогами ст.525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У період з березня 2014 року по березень 2017 року нараховано до сплати за житлово-комунальні послуги та позивачем [PERSON] сплачено 15197,70 грн., яка підлягає діленню на трьох осіб відповідно до частки кожного із співвласників, тобто власники квартири №30 у житловому будинку №8 по пров. Тецівському у м. Кременчуці повинні були сплатити кошти [PERSON] - в сумі 9118,62 грн., [PERSON] в сумі 3039,54 грн., [PERSON] в сумі 3039,54 грн. Отже, позивачем надлишково сплачено кошти в сумі 6079,08 грн. З відповідачів підлягають стягненню у дольовому порядку 6079,08 грн., по 3039,54 грн. з кожного. Відповідачі не подали до суду належних і допустимих доказів на спростування позову. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved