Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 18076,08 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 19.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-07511-190311, відповідно до якого відповідачу надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладення договору встановлює ліміт на рахунку 3600,00 грн. Згідно з п.1.2 договору Банк відкриває відповідачеві (за договором держатель) картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті -гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Класичний», що міститься в Додатку №1 до договору на умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. У відповідності до договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, оплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання по поверненню кредиту та інших платежів не виконує і станом на 12.08.2014 року заборгованість по кредиту становить 18076,08 грн., яка складається з: тіла кредиту - 11411,45 грн., простроченого тіла кредиту - 1977,49 грн., заборгованості за комісіями - 4687,14 грн. Посилаючись на ст.ст. 526,530, 631, 1046-1056 ЦК України та умови кредитного договору, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму боргу за кредитним договором.. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив суд розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що, дійсно, у березні 2011 року, вона отримувала в ПАТ «Дельта Банк» кредитну картку, на якій було встановлено кредитний ліміт в сумі 3600,00 грн. Пізніше він збільшувався до 7000,00 грн. чи 8000,00 грн., про що їй повідомлялося за допомогою СМС-повідомлення на телефон. Проте вона не пам'ятає, щоб їй надходили СМС-повідомлення щодо встановлення кредитного ліміту на суму 11000,00 грн. чи більше. Втім на пропозицію суду надати відповідні докази, як-то виписки пої картковому рахунку, шляхом їх витребування від ПАТ «Дельта Банк», відповідач відмовилася, пояснивши, що нічого нового суду вони не надішлють, оскільки вона з'ясовувала ці питання самостійно. Не заперечувала, що з грудня 2013 року вона припинила сплачувати кредит через фінансові труднощі та вже за нього забула, вважаючи, що його погасила. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 19.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-07511-190311, відповідно до якого відповідачу надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладення договору встановлює ліміт на рахунку 3600,00 грн., що підтверджується копією договору на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. В п.1.2 договору вказано, що Банк відкриває відповідачеві (за договором держатель) картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті -гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Тарифний». Згідно п.3.6 договору відповідач повинна була щомісяця в строки, визначені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого визначені в Тарифах. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова у станова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В порушення умов договору відповідач, як вбачається з наданого розрахунку, платежі за кредитом здійснювала нерегулярно, останній платіж внесла 26.11.2013 року, тому станом на 12.08.2014 року її заборгованість по кредиту становить 18076,08 грн., яка складається з: тіла кредиту - 11411,45 грн., простроченого тіла кредиту - 1977,49 грн., заборгованості за комісіями - 4687,14 грн., яка підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Суд при цьому враховує, що відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, разом з тим, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надала суду належних і допустимих доказів в їх обґрунтування. Її пояснення стосовно того, що їй було збільшено кредитний ліміт на значно меншу суму, не є доказом в розумінні ч.2 ст.57 ЦПК України, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір в сумі 243,60 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь на позивача.

Outcome: approved