Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У квітні 2015 року МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» пред'явило через суд зазначений позов, посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг позивача з постачання гарячої води та опалення жилого приміщення - квартири [ADDRESS], де відповідач проживає, проте вчасно та у відповідному розмірі оплату послуг не здійснює, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 16 013,23 грн. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, вказував, що не має договірних відносин з позивачем, оскільки відмовився підписувати запропонований ним договір, послугами не користується, нарахування заборгованості проведено безпідставно. Просив застосувати строки позовної давності. Також відповідач пред'явив зустрічний позов в якому просив визнати безпідставним застосування тарифів за послуги та нарахування заборгованості, визнати відсутність договірних відносин, зобов'язати відповідача (позивач за первісним позовом) скасувати нарахування за послуги теплопостачання та стягнути моральну шкоди. В обґрунтування зустрічного позову наводив доводи, аналогічні його запереченням на первісний позов. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) проти задоволення зустрічного позову заперечував, вказував, що обрані позивачем способи захисту його прав не відповідають Цивільному кодексу України. Відповідачем за первісним позовом було заявлено клопотання про закриття справи, яке судом залишено без задоволення, оскільки підстави для закриття справи, передбачені ст. 205 ЦПК України, відсутні. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] загальною площею 57,4 кв. м.(а.с.а.с.4, 7, 28). Позивач є виробником теплової енергії, яка постачається для централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення квартири [ADDRESS] (а.с.7 -9). За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги поділяються за функціональним призначенням та порядком затвердження цін/тарифів. До послуг за функціональним призначенням п. 1 ч. 1 ст. 13 зазначеного вище Закону віднесено комунальні послуги - централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства, а згідно ст. 19 цього ж Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пункт 1 частини 3 ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачає обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Зі змісту даного закону випливає, що наявність письмового договору щодо комунальних послуг не обов'язкова, проте наявність фактичних договірних відносин є обов'язковою умовою щодо виникнення прав та обов'язків сторін такого правочину. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 1 ч. 1 ст. 20, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), що кореспондує положенням ч. 6 ст. 19 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання» про те, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. При цьому, відносини між споживачами та суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг з отримання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення врегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, за змістом п.п.18, 20, 30 яких, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем та здійснюється за розрахунковими книжками, платіжними квитанціями або за умовами договору. Твердження відповідача за первісним позовом, що він не перебуває у договірних відносинах з позивачем, оскільки не підписав запропонований позивачем договір, мав намір укласти договір з іншим постачальником послуг з теплопостачання суд оцінює критично. Сам по собі факт не підписання договору у вигляді цілісного документу, ще не свідчить про відсутність відносин, оскільки між сторонами можуть виникати фактичні договірні відносини. Як вбачається з матеріалів справи і це не заперечується відповідачем за первісним позовом, до квартири, де проживає відповідач за первісним позовом, позивачем за первісним позовом надаються послуги з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення. Відповідач за первісним позовом не здійснив дії щодо припинення опалення та гарячого водопостачання належного йому житла, як це передбачено п.п. 23 - 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (з наступними змінами та доповненнями), крім того вій здійснював оплату за вказані послуги (а.с. а.с. 7 - 8). Твердження позивача за зустрічним позовом про те, що дії з припинення постачання послуг з опалення та гарячого водопостачання мав вчинити позивач за первісним позовом, суд не приймає до уваги, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано доказів здійснення відповідних дій, спрямованих на відмову від отримання відповідних послуг, а навпаки здійснювалась їх оплата. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином вбачаються фактичні договірні відносини між сторонами щодо надання послуг з опалення та гарячого водопостачання. Суд також не приймає посилання відповідача за первісним позовом на ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо заборони примушення до отримання послуг позивача за первісним позовом, оскільки Міське комунальне підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі» не встановлювало систему опалення та водопостачання в примусовому порядку, а вони були передбачені при спорудженні будинку, відповідач за первісним позовом при вселенні мав бути обізнаний про особливості опалення та водопостачання в багатоквартирних будинках, за наявності технічної можливості він не позбавлений права здійснити від'єднання від централізованих мереж. Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом, будучи з позивачем за первісним позовом у фактичних договірних відносинах, свої зобов'язання з оплати фактично наданих послуг позивача у відповідності з вимогами ст.ст.525, 526 ЦК України з 2004 року належним чином не здійснював, оплати проводив нерегулярно, з порушенням встановлених строків та нарахованих сум, в результаті чого станом на час звернення позивача за первісним позовом до суду виникла заборгованість. Визначаючи розмір заборгованості суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок (а.с.7-9), приходить до висновку про його обґрунтованість, оскільки останній проведено виходячи з кількості зареєстрованих у квартирі осіб, відсутності відповідних лічильників, розміру опалювальної площі квартири, встановлених тарифів (рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.09.2002 р. № 2057, рішення Дніпропетровської міської ради № 3612 від 18 грудня 2003 року, рішенням Дніпропетровської міської ради № 3712 від 16 жовтня 2006 року, рішенням Дніпропетровської міської ради № 3713 від 16 жовтня 2006 року, рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради № 3363 від 27 жовтня 2008 року, рішенням Дніпропетровської міської ради №691 від 03 листопада 2008 року), та

Outcome: partial