Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом посилаючись на те, що вона з 2004 року зареєстрована як фізична особа-підприємець і їй належить на праві власності двоповерхове нежиле приміщення загальною площею 105,7кв.м. по вул.Машинобудівників, 15а в м.Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області. Вказана будівля розташована на земельній ділянці площею 0,0150га, призначенням під розміщення магазину продовольчих та промислових товарів, яка належить позивачу на праві власності. На підставі договору про встановлення особистого сервітуту від 05 серпня 2010 року позивач [PERSON] має також право сервітуту на земельну ділянку площею 30 кв.м. по вул.Машинобудівників в м. Вишневе. Приводом до звернення позивачем [PERSON] в суд з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації стало те, що 19 травня 2014 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] склали на позивача скаргу та направили її Прокурору Київської області, Міжрайонному прокурору з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області, Начальнику інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Головному державному санітарному лікарю Київської області, Начальнику Головного управління ДСНС України у Київській області, Начальнику державної екологічної інспекції у Київській області, Начальнику державної інспекції сільського господарства в Київській області. В зазначеній скарзі містилася неправдива інформація відносно позивача, а саме те, що [PERSON], не маючи документів на землекористування, здійснила самозахоплення земельних ділянок, збудувала капітальну двоповерхову будівлю по вул.Машинобудівників, 15а в м.Вишневе в санітарно-захисній зоні багатоквартирного житлового будинку, не маючи погодженого проекту, з порушенням протипожежних, державних будівельних норм, санітарного, земельного, природоохоронного законодавства, розмістила в зазначеному приміщенні кафе, перукарню, офісні та підсобні приміщення, встановила навпроти цього комплексу малу архітектурну форму, в якій розташувала магазин. Також відповідачі в своїй скарзі звинувачували позивача [PERSON] в тому, що вона до цегляної двоповерхової будівлі по вул.Машинобудівників, 15а в м.Вишневе без проекту та погоджень добудувала із деревяних будівельних матеріалів приміщення кафе, яке не обладнано засобами пожежогасіння та повідомлення про виникнення пожежі, що опалення та гаряче водопостачання даних приміщень здійснюються за допомогою котла на природному газі, внаслідок чого відбуваються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, якими змушені дихати відповідачі та їх діти, а кухня даного закладу громадського харчування облаштована системою витяжної вентиляції, з якої на вулицю та до приміщень квартир надходить нестримний запах гарі та смороду. У своїй скарзі відповідачі також зазначали, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря у [PERSON] відсутній і що від функціонування кафе страждають пересічні громадяни, так як мають місце постійні пяні дебоші, крики сварки і скандали, що відбуваються в основному в нічний та вечірній час. Рівень шуму, що доноситься від кафе, перевищує всі допустимі норми, адже музика і гомін звучать на все подвіря, чим обмежується право відповідачів на спокійний відпочинок. Під час здійснення господарської діяльності [PERSON] утворюються наступні види відходів: тверді побутові відходи, люмінесцентні лампи, папір, картон поліетилен, склобій, відходи їжі, органічні відходи (волосся), розчинники, фарби, лаки, які цинічним чином викидаються до баків комунального підприємства, що призначені для збору тільки твердих побутових відходів. Рідкі відходи, що утворюються після прибирання даного комплексу, зливаються до ливневої каналізації, що спричиняє постійне її засмічення та забиття, внаслідок чого на вулиці постійно стоїть вода. Декларація про утворення відходів відсутня, статистична звітність не подається. Договори на передачу відходів з організаціями, що мають ліцензію на їх утилізацію, не заключені. Посилаючись на те, що поширена у скарзі від 19 травня 2014 року інформація є неправдивою, шкодить діловій репутації позивача, принижує її честь та гідність як людини, просила визнати цю інформацію такою, що не відповідає дійсності та наносить шкоду її інтересам. Також просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 60000грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце слухання справи. Відповідачі [PERSON], та представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що згідно ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Також вказувала на те, що заявлений позивачем спосіб захисту своїх прав не закріплений чинним законодавством України, а позовні вимоги в частині захисту честі та гідності є безпідставними, оскільки у субєкта господарювання, якою є позивач, не може бути ні честі ні гідності. Вислухавши пояснення осіб, які беруть у участь у справі, їх представників, дослідивши письмові докази у справі, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Стаття 299 ЦК України передбачає, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Судом встановлено, що позивач [PERSON], яка згідно виписки з ЄДРЮОФОП від 09.11.2011 року зареєстрована як фізична особою-підприємець, звернулася в суд за захистом своєї честі, гідності та ділової репутації як фізична особа. 19 травня 2014 року була складена та підписана відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] скарга з негативною інформацією відносно позивача [PERSON], яка була адресована Прокурору Київської області, Міжрайонному прокурору з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області, Начальнику інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Головному державному санітарному лікарю Київської області, Начальнику Головного управління ДСНС України у Київській області, Начальнику державної екологічної інспекції у Київській області, Начальнику державної інспекції сільського господарства в Київській області. В скарзі було зазначено про те, що приватним підприємцем [PERSON] в санітарно-захисній зоні багатоквартирного житлового будинку з порушенням протипожежних, будівельних норм, санітарного, земельного, природоохоронного законодавства було збудовано капітальну двоповерхову будівлю, в якій розташовується кафе, перукарня, офісні та підсобні приміщення. Навпроти цього комплексу встановлено малу архітектурну форму, в якій розташовано магазин. Документів на землекористування немає, тобто відбувся самозахват земельних ділянок Будівництво вказаних обєктів проводилось без погоджень проектів з відповідними організаціями та без дозволів на початок будівельних робіт, з чого випливає, що декларації на готовність обєктів до експлуатації відсутні. Споруди розташовані впритул до проїжджої частини, що унеможливлює безпечний прохід громадян, адже зона тротуару опинилась під забудовою. До цегляної будівлі комплексу було добудовано із деревяних будівельних матеріалів приміщенням кафе, що не обладнано засобами пожежогасіння. Проведення даної реконструкції також проводилось без проекту та погоджень. Опалення та гаряче водопостачання даних приміщень здійснюються за допомогою котла на природному газі, внаслідок чого відбуваються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, якими змушені дихати відповідачі і їх діти. Кухня даного закладу громадського харчування облаштована системою витяжної вентиляції, внаслідок роботи якої на вулицю та до приміщень квартир надходить нестримний запах гарі та смороду. Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній. Від функціонування даного кафе страждають пересічні громадяни, адже змушені терпіти постійні пяні дебоші, крики, сварки і скандали, що відбуваються в основному в нічний та вечірній час. Рівень шуму, що доноситься від кафе, перевищує всі допустимі границі, адже музика і гомін звучать на все подвіря. Під час здіснення господарської діяльності приватного підприємця [PERSON] утворюються різні види відходів, які викидаються до баків комунального підприємства, що призначені для збору тільки твердих побутових відходів. Рідкі відходи, що утворюються після прибирання даного комплексу, зливаються до ливненої каналізації, що спричиняє постійне її засмічення та забиття, внаслідок чого на вулиці постійно стоїть вода. Договори на передачу відходів з організаціями, що мають ліцензію на їх утилізацію, не заключені. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідач [PERSON] особисто збирала підписи під скаргою відносно відносно [PERSON] на подвірї житлового будинку №15-а по вул.Машинобудваників в м.Вишневому, хоча сама вона цю скаргу не підписала. Судом встановлено, що копії скарги від 19 травня 2014 року відносно позивача [PERSON] були направлені за вказаними у скарзі адресатами. Ця обставина представником відповідачів не заперечувалася і свідчить про те, що інформація, яка містилася в скарзі, була поширена відповідачами. Внаслідок направлення відповідачами підписаної ними скарги на адресу правоохоронних та контролюючих органів, цими органами були проведені позапланові перевірки господарської діяльності [PERSON] Так, 18.06.2014 року та 24.06.2014 року було проведено перевірку вимог дотримання [PERSON] будівельного законодавства Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, що підтверджується журналом перевірок ФОП [PERSON] 01.07.2014 року Державною інспекцією сільського господарства було направлено до Вишневої міської ради клопотання №04-21/749 про надання документів, матеріалів та інформації на приватного підприємця [PERSON] для здійснення державного контролю за використанням земель. 24 липня 2014 року було складено [PERSON] перевірки дотримання вимог санітарного законодавства Києво-Святошинського РУГУ Держсанепідемслужби у Київській області згідно колективного письмового звернення жителів м.Вишневе, вул.Машинобудівників, 15а. Відповідно до змісту цього акту негативна інформація, яка містилася у скарзі від 19.05.2014 року і стосується компетенції санітарно-епідеміологічної служби, проведеною перевірною не підтвердилася. Зокрема в [PERSON] перевірки зазначається, що за даною адресою обєкт громадського харчування (кафе) відсутній, а працює перукарня та здаються в оренду офісні приміщення. В належній позивачу малій архітектурній формі відкрито магазин продуктових товарів, господарська діяльність здійснюється у відповідності до наданих дозволів, прилегла територія до будівлі [PERSON] та її МАФу утримується в задовільному санітарному стані. Відповідно до розяснень, що містяться в п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи №1 від 27.02.2009 року, судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що інформація про факти та обставини, яка містилася у скарзі відповідачів від 19.05.2014 року, була поширена не тільки серед контролюючих та правоохоронних органів, яких вона безпосередньо стосувалася і які були компетентні її перевірити, але й серед інших органів державної влади, до повноважень яких не входили питання, висвітлені у скарзі. Таким чином, суд приходить до висновку, що метою складання, підписання та направлення відповідним органам скарги від 19.05.2014 року з негативною інформацією щодо позивача [PERSON] було саме поширення інформації про особу, а не захист своїх прав та інтересів в порядку, передбаченому ст.40 Конституції України. Крім того, суд приходить до висновку, що інформація, яка містилася у скарзі відповідачів від 19.05.2014 року, була завідомо недостовірною, оскільки вона не знайшла свого підтвердження в процесі розгляду справи судом, хоча у скарзі ця інформація викладена у формі фактичного твердження і як така, що є перевіреною та особисто підтвердженою скаржниками. При цьому суд враховує, що відповідачі, які мешкають в будинку №15а по вул.Машинобудівників в м.Вишневе, знали і не могли не знати про відсутність в нежитловій будівлі [PERSON] закладу громадського харчування кафе, оскільки зясування такої інформації не потребує спеціальної перевірки контролюючими органами і є загальнодоступним. Отже, завідомо неправдивою є і інформація, викладена у скарзі від 19.05.2014 року, про те, що внаслідок будівництва приміщення кафе з деревяних матеріалів та відсутності у ньому засобів пожежогасіння є загроза виникнення пожежі, що від функціонування кафе мають місце постійні пяні дебоші, крики, сварки і скандали, що рівень шуму від кафе перевищує всі допустимі границі, що з кухні закладу до помешкання відповідачів поступає запах гарі та смороду і забруднюється атмосферне повітря, тощо. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проте, відповідачами не надано суду жодних доказів на підтвердження достовірності інформації, що міститься в скарзі від 19.05.2014 року, в тому числі не повідомлено про джерело такої інформації. Представником відповідачів та відповідачами [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні факт неправдивості наявної у скарзі від 19.05.2014 року інформації не заперечувався. В той же час, судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 01 вересня 2010 року фізична особа-підприємець [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0150га по вул.Машинобудівників, 15а в м.Вишневому, Києво-Святошинського району Київської області, призначенням під розміщення магазину продовольчих і промислових товарів. 05 серпня 2010 року нею також укладено з Вишневою міською радою Договір про встановлення особистого сервітуту строком на 5-ть років на земельну ділянку площею 30кв.м. по вул.Машинобудівників в м.Вишневе. [PERSON] (попереднє прізвище Гончаренко) [PERSON] є власником нежитлового приміщення загальною площею 105,7кв.м. по вул.Машинобудівників, 15-а в м.Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.06.2008р. [PERSON] депутата Вишневої міської ради [PERSON] від 20.06.2014 року №532, нежитлова будівля по вул.Машинобудівників, 15а в м.Вишневе використовується виключно під офісні приміщення салону краси. Використання існуючої споруди в інших цілях не виявлено. Викладені обставини спростовують недостовірну інформацію, викладену у скарзі від 19.05.2014 року, про те, що позивачем було здійснено самовільне зайняття земельної ділянки та проведено самочинне будівництво нежитлової будівлі по вул.Машинобудівників, 15а в м.Вишневе з розміщенням у ньому кафе. Суд приходить до висновку, що поширена відповідачами недостовірна інформація про позивача [PERSON] є такою, що завдає шкоди її честі, гідності, оскільки вона негативно характеризує позивача як людину і громадянина, спричиняє втрату у позивача почуття гідності за себе і свої законні дії, спотворює її позитивний образ, принижує в очах оточуючих. Окрім того, внаслідок неправомірних дій відповідачів також завдана шкода діловій репутації позивача [PERSON], оскільки вона з 2004 року займається підприємницькою діяльністю і за цей час набула певної суспільної оцінки її ділових і професійних якостей як керівника, в той час як поширена щодо неї недостовірна і негативна інформація може поставити під сумнів наявність таких професійних якостей, зруйнувати довіру мешканців міста до неї та її бізнесу, знизити попит на послуги її перукарні, спричинити упущену вигоду. Частина 3-тя ст.32 Конституції України передбачає, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Оскільки позивачем [PERSON] доведено наявність порушення її прав внаслідок поширення відповідачами негативної і недостовірної інформації щодо неї, та враховуючи її гарантоване законом право на спростування недостовірної інформації, суд задовольняє позов в частині визнання такою, що не відповідає дійсності, інформацію, викладену у скарзі від 19.05.2014р. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідачів на користь позивача [PERSON] грошової компенсації моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і задовольняє позов частково, оскільки заявлена позивачем сума компенсації моральної шкоди у 60000грн. не є спів мірною із ступенем душевних страждань, які вона зазнала у завязку з поширенням про неї недостовірної інформації. Суму справедливої компенсації завданої позивачу моральної шкоди суд оцінює у 12000грн. Оскільки позов в частині майнових вимог суд задовольняє частково, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на її користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial