Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду із названим позовом у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 15 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 30. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі з 15 березня 2007 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї стало те, що між ними відсутнє почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство вони не видують, спільних інтересів не мають. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з позивачем, майнового спору на даний час немає, шлюб розривають вперше. Фактично шлюбні відносини припинені з жовтня 2017 року. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити та заперечували проти надання строку для примирення. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини не прибуття суду не повідомив, 22.12.2017 року на адресу суду надіслав заяву в якій заперечував проти розірвання шлюбу та просив надати строк для примирення. Ухвалою суду від 01.03.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 березня 2007 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ОК № 035959 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 30. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження дитини сторони записані батьками. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові та поваги один до одного. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сімї [PERSON] та [PERSON] стало неможливим, позивач не має наміру примиритися з відповідачем, за наявності таких обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову.

Outcome: approved