Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він 09 лютого 1996 року був прийнятий на посаду водія в ПРОФКОМ орендного підприємства «Перемога» Дніпропетровського району відповідно до наказу №2 від 09 лютого 1996 року. 01 червня 1999 року звільнився з ПРОФКОМУ орендного підприємства «Перемога» Дніпропетровського району за власним бажанням, 03 червня 1999 року позивач, був прийнятий на посаду економіста по реалізації в колективне сільськогосподарське підприємство «Перемога». Згідно з рішенням Дніпропетровської районної державної адміністрації від 28.08.2000 року за №04052264Ю0010778, 01 вересня 2000 року колективне сільськогосподарське підприємство «Перемога» було реорганізоване в сільськогосподарський виробничий кооператив «Перемога». 27 грудня 2000 року позивача було звільнено з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перемога» у зв`язку з скороченням штату. Позивач, зазначає, що під час паювання сільськогосподарських земель сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перемога» з невідомих йому причин, не було включено до списків громадян - членів СВК «Перемога», які мали право на земельну частку (пай), на його ім`я не видали відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай), а відтак і державний акт на право власності на земельну ділянку, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом для вирішення питання про визнання за ним права власності на земельну ділянку (пай). У судове засідання позивач не з`явився, але відповідно до наданого суду клопотання просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу в заочному порядку. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до відомостей з копії трудової книжки [NUMBER] , на підставі наказу №2 від 09 лютого 1996 року [PERSON] , прийнятий на посаду водія в ПРОФКОМ орендного підприємства «Перемога» Дніпропетровського району. На підставі наказу №3 від 01 червня 1999 року [PERSON] було звільнено з ПРОФКОМУ орендного підприємства «Перемога» Дніпропетровського району, про що свідчить запис у трудовій книжці серії [NUMBER] . Також, відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , 03 червня 1999 року [PERSON] було прийнято в колективне сільськогосподарське підприємство «Перемога» на посаду економіста по реалізації, відповідно до рішення №36-а від 03 червня 1999 р. Відповідно до рішення №52 від 27 грудня 2000 року [PERSON] звільнено з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перемога» у зв`язку з скороченням штату. Водночас, згідно з рішенням Дніпропетровської районної державної адміністрації від 28 серпня 2000 року №04052264Ю0010778 колективне сільськогосподарське підприємство «Перемога» 01 вересня 2000 року було реорганізовано в сільськогосподарський виробничий кооператив «Перемога». Відповідно до листа Балівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року №557 [PERSON] на території села Балівка земельні ділянки не виділялись у власність та користування не передавались. У листі Відділу у Дніпровському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 16.06.2020 р. №-4-0.21-1114/104-20 зазначено, що відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі станом на 01.01.2013 р. відомості щодо державної реєстрації земельних ділянок за [PERSON] на території Балівської сільської ради Дніпропетровського (нині Дніпровського) району Дніпропетровської області за адресою: с. Балівка, відсутні. На підставі п. 2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право власності на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право власності на землю. Частиною1 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно з частиною1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває прав на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами у таких справах згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» з 01.01.2019 р. є територіальні громади, на території яких розташовані землі колишніх колективних сільськогосподарських підприємств. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 27 серпня 2014 року по справі № 6-12823св 14 зазначено, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до вимог статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved