Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (Позивач, Банк) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач), про стягнення заборгованості (а.с.1-3). Свої позовні вимоги Банк обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.05.2006р. Відповідач 16.05.2006р. отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 12 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами Банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав та встановив кредитний ліміт на картці Відповідача у розмірі, передбаченому Договором, проте, Відповідач порушує умови кредитного договору, щодо вчасного погашення кредитної заборгованості, відсотків за користування кредитним коштами, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого станом на 29.02.2016 року має заборгованість у сумі 55 347,50 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом - 7 789,03 грн.; - заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 44 446,68 грн.; а також відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентова складова) - 2 611,79 грн., які Позивач просить стягнути. У судове засідання 18.07.2016р. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи Позивач повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.19). Представник Відповідача - адвокат Ненада О.А. щодо задоволення позову заперечив. При цьому подав письмові заперечення від імені [PERSON] (а.с.34), в яких зазначено, що дійсно 16.05.2006р. вона підписала заяву, бланк якої надав представник Позивача, про відкриття рахунку та надання послуг, згідно якої Позивачці мала бути видана кредитна картка [NUMBER], на яку Позивач повинен був перерахувати грошові кошти з сумою кредитного ліміту 9 000,00 грн. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Однак, як вказує Відповідачка, вона взагалі не пам'ятає щоб отримувала від Позивача кредитну картку і тим більше щоб знімала з неї грошові кошти. Вважає, що підписана нею заява залишилась на рівні намірів, оскільки жодних грошових переказів з боку Позивача здійснено не було. Водночас, звернула увагу на те, що строк дії кредитних карток у Приватбанку не перевищує 3 років. Крім того, просила врахувати і те, що згідно умов договору заборгованість мала погашатись у розмірі 7% щомісячними платежами, а тому про факт прострочки Позивач мав дізнатися кожного місяця, який сплинув за звітним. З урахуванням наведеного сторона Відповідача вважає, що до вимог Позивача за договором 2006р. взагалі сплинув строк позовної давності, у зв'язку з чим у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 16.05.2006 року Відповідачем заповнена Заява, згідно якої Відповідач виявив бажання відкрити рахунки та отримати від Банку послуги щодо оформлення кредитної картки: [NUMBER], валюта: гривня, тип кредитного ліміту: фінансовий фіксований, сума кредитного ліміту: 9 000,00 грн., базова процентна ставка: 3 (три) відсотка в місяць з розрахунку 360 днів у році, строк дії кредитного ліміту: відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на картку Клієнтом, так і списанням Банком коштів з Дебетної картки [NUMBER] (а.с.6). Разом з тим, своїм підписом на заяві від 16.05.2006р. Відповідач погодився з тим, що зазначена заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між Відповідачем та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.п.3.1., 3.2. Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг Банк відкриває Клієнту карткові рахунки, видає Клієнту Картки, їх вид та строк дії визначений в Заяві та Пам'ятці Клієнта, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, визначена в розділі «Відмітки Банку» Заяви. Після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п.6.5. Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник, зокрема, зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п.п.3.1.1., 3.1.3. Правил користування платіжною карткою строк дії картки зазначений на лицьовому боці Картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня визначеного місяця. По закінченню строку дії відповідна картка подовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту Картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Клієнта про закриття Карткового рахунку, а також при наявності грошових коштів на Картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по Картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов подовження, передбачених Договором. Пунктами 5.3., 5.4. Правил користування платіжною карткою визначено, що строк та порядок погашення Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам з встановленням Мінімального обов'язкового платежу визначена в Пам'ятці Клієнта, яка є невід'ємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування кредитом, визначену Тарифами, та частину заборгованості по Кредиту. Строк та порядок погашення Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам без встановлення Мінімального обов'язкового платежу виконується в наступному порядку: - строк погашення процентів по Кредиту - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, визначеного в платіжній картці (в полі MONTH). Крім того, пунктом 2.9 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням затвердженим постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування. Як було встановлено в судовому засіданні, строк дії кредитного ліміту, визначеного в заяві від 16.05.2006р. відповідає строку дії картки, яка в свою чергу дійсна до останнього календарного дня місяця відповідного року, які вказані на такій картці. Порядок сплати заборгованості визначено щомісячними платежами, в той час як з вищенаведеного можна зробити висновок, що строк погашення наданого кредиту в повному обсязі визначений останнім днем строку дії картки. Разом з тим, в судовому засіданні Позивачем не надано відомості про граничний строк дії картки, якщо така видавалась, у матеріалах справи відсутні пам'ятка клієнта, яка є складовою укладеного договору про надання банківських послуг, та рішення банку, яким встановлено кредитний ліміт на кредитну картку, якщо таке рішення приймалось банком. При цьому суду не надано жодних доказів не лише про видачу Банком та отримання Відповідачем кредитної картки із встановленим лімітом кредитування у 2006р., а й не надано доказів того, що Відповідачу перевипускалась кредитна картка і нею отримувалась. Позивач зазначив, що Відповідач своїх зобов'язань за Договором кредиту № б/н від 16.05.2006р. належним чином не виконує в частині своєчасної сплати заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитними коштами, на підтвердження чого Позивачем надано розрахунок заборгованості Позичальника за кредитним договором, згідно якого станом на 29.02.2016 року заборгованість Відповідача перед Позивачем складає в загальному розмірі 55 347,50 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом - 7 789,03 грн.; - заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 44 446,68 грн.; а також відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентова складова) - 2 611,79 грн. (а.с. 4-5). З вказаного розрахунку вбачається, що Позичальник порушує здійснення своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та процентів за їх користування з 29.03.2008 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Разом з тим, Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.58-59ЦПК України на підтвердження видачі кредитної картки Відповідачу або повторного випуску картки після закінчення встановленого терміну її дії, що також підтверджується відсутністю будь-яких записів про номер та дату відкриття картки в Розділі «Відмітки банку» в заяві, встановлення відповідного кредитного ліміту в розмірі, визначеному заявою. Водночас, Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг та Правила використання платіжних карток були дійсними у відповідній редакції станом на дату підписання Відповідачем заяви від 16.05.2006р. Окрім того, навіть якщо Відповідач проводив оплату кредитної заборгованості у тому числі у березні 2008р., то відповідно на день звернення Позивача з позовом до суду (07.04.2016р. - дата відправлення позову кур'єрською службою) сплинув строк позовної давності, на застосуванні якого наполягала сторона Відповідача. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, Верховний Суд України прийшов до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна давність про стягнення з Відповідача заборгованості щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, нарахування і сплата яких відбувається щомісяця, повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати кожного платежу окремо. Як було зазначено, з наданого Позивачем розрахунку заборгованості Відповідача вбачається, що Позичальник порушує здійснення своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та процентів за їх користування з 29.03.2008 року. Представник Відповідача просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності щодо вимог Позивача, проте оскільки в судовому засіданні Позивачем не було доведено належними та допустимими доказами обставини визначені Позивачем як підстави позову, суд не вбачає підстав для застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності, оскільки в задоволенні вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити в зв'язку з недоведеністю та необгрунтованістю заявлених вимог. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, - не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed