Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся в суд до відповідача з зазначеним позовом. Посилався на те, що відповідно до кредитного договору № K3XRFB02830267 від 14 березня 2007 року, який був укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON], останній було надано кредит у розмірі 2 799 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік, строком до 14 вересня 2008 року. Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту порушені. Станом на 19 січня 2015 року заборгованість відповідача, згідно розрахунків банку становить 53259 гривень 16 копійок, та складається з наступного: - 2650 гривень 47 копійок - заборгованість за кредитом; - 10174 гривні 58 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1343 гривні 52 копійки - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 36334 гривні 28 копійок - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 2256 гривень 31 копійка - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 47882,57 гривень, оскільки кошти в сумі 5376,59 грн. були стягнуті відповідно до судового наказу, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглядати справу у відсутність представника банку. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Вивчивши матеріали справи, суд вирішив частково задовольнити позовні вимоги та ухвалити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 14 березня 2007 року уклали кредитний договір № K3XRFB02830267, відповідно до якого останньому було видано кредит у розмірі 2799,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік, строком до 14 вересня 2008 року (а.с. 7-11). ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач свої зобов'язання за умовами укладеного договору належним чином не виконує. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, комісія за розрахункове обслуговування обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 19 січня 2015 року заборгованість відповідача, згідно з розрахунками банку становить 53259 гривень 16 копійок, та складається з наступного: - 2650 гривень 47 копійок - заборгованість за кредитом; - 10174 гривні 58 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1343 гривні 52 копійки - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 36334 гривні 28 копійок - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 2256 гривень 31 копійка - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 47882,57 гривень, оскільки кошти в сумі 5376,59 грн. були стягнуті відповідно до судового наказу, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області. (а.с. 5) Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з п. 5.1. кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених статтями 3.2.2. та 3.2.3.Умов щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Позивачем нарахована пеня в розмірі 36334 гривні 28 копійок. Нарахована сума пені значно перевищує розмір основного зобов'язання за кредитним договором (2650 гривень 47 копійок - заборгованість за кредитом, 10174 гривні 58 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом), які складають 12825 гривень 05 копійок. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає за можливе застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки (пені) до суми основного зобов'язання з 36334 гривень 28 копійок до 12825 гривень 05 копійок. Крім того, враховуючи положення чинного законодавства щодо недопустимості стягнення двох видів неустойки за одне й те саме порушення зобов'язань, суд вважає необхідним відмовити у стягненні з позичальника штрафів, як різновиду неустойки, в розмірі 500 гривень та 2256,31 гривень, на рівні зі стягненням пені за ті ж порушення зобов'язань. Так, у відповідності до п. 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» у випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених статтями 3.2.2. та 3.2.3.Умов щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Згідно з п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту більш ніж на 30 днів, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми непогашеної заборгованості за кредитом з урахування процентів та комісій. Таким чином, фактичне за одне й те ж порушення позичальником договору (прострочення платежів) договір передбачає два види неустойки: і пеню, і штраф, що суперечить чинному законодавству. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає 2352 гривні 69 копійок судового збору.

Outcome: partial