Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У зазначеній позовній заяві позивач покликається на те, що 06 листопада 2012 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Зелена,5, що у с. Новорічиця Зарічненського району Рівненської області. Заповіт спадкодавцем не вчинявся. Позивач як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті батька. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок їй відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначений житловий будинок у попереднього власника. Вказує, що її брат [PERSON] спадщини після смерті батька не прийняв та на спадкове майно не претендує, інші спадкоємці відсутні. 28 вересня 2016 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку. Просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Зарічненського району Рівненської області [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти визнання права власності на зазначений житловий будинок за позивачем. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечувала, просила його задовольнити. При цьому пояснила, що з 1974 року перебувала у шлюбі із спадкодавцем [PERSON], позивач - її дочка. За час шлюбу у 1976 році нею разом із [PERSON] побудовано житловий будинок, що по вул. Зелена,5 у с. Новорічиця Зарічненського району Рівненської області. Рішенням суду у 1980 році шлюбу між нею та [PERSON] було розірвано, але вони разом проживали та вели спільне господарство. Реєстрацію розірвання шлюбу проведено лише у 2003 році, спільне майно не ділили. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що за батьком позивача [PERSON] рахується житловий будинок з надвірними будівлями, що по вул. Зелена,5 у с. Новорічиця Зарічненського району Рівненської області, що підтверджується випискою з погосподарської книги [PERSON] сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 11.07.2016р., технічними паспортами на житловий будинок від 07.02.2005 року, 18.07.2016 року. Інвентаризаційна вартість цього житлового будинку з надвірними будівлями 20549 грн., рік побудови 1976. З пояснень третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] вбачається, що зазначений житловий будинок нею було побудовано за час перебування у шлюбі з [PERSON] Перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] підтверджується також і свідоцтвом про розірвання шлюбу від 14.05.2003 року, виданим відділом РАГС Зарічненського районного управління юстиції Рівненської області. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю УРСР 1969 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю УРСР 1969 року, ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України частки подружжя у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, встановлено, що спірний житловий будинок належить спадкодавцю [PERSON] та [PERSON] (третій особі на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору) на праві спільної сумісної власності, як колишньому подружжю, оскільки набутий ними за час шлюбу та їх частки у ньому є рівними, тобто кожному належить по 1\\2 частині. 06 листопада 2012 року батько позивача [PERSON] помер (свідоцтво про смерть від 08.11.2012 р. Серії І-ГЮ № 127595). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 12.07.2016р. вбачається, що заповіт [PERSON] не вчинявся. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] З відмітки у паспорті позивача серії СР 217535, виданого 13.05.1997 року Зарічненським РВ УМВС України в Рівненській області та пояснень позивача вбачається, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із спадкодавцем, заяв про відмову від спадщини не подавала та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Брат позивача [PERSON] спадщини після смерті батька не прийняв та на спадкове майно не претендує, що підтверджується його заявою від 19.07.2016 року, поданою приватному нотаріусу Зарічненського районного нотаріального округу. Інші спадкоємці відсутні. З [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.09.2016 року, довідки приватного нотаріуса Зарічненського районного нотаріального округу Рівненської області № 144\\02-14 від 01.11.2016 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2016 року вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач та на її імя 28.09.2016 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га. Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З постанови приватного нотаріуса Зарічненського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2016 року вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] позивачу відмовлено, оскільки на житловий будинок, що по вул. Зелена,5 у с. Новорічиця Зарічненського району Рівненської області відсутній правовстановлюючий документ. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що спадкодавцю [PERSON] належить 1\\2 частина у спірному будинку, оскільки він набутий ним за час перебування у шлюбі з [PERSON] За наведених обставин суд вважає, що позивач правомірно набула право власності на 1\\2 частину зазначеного житлового будинку, який є обєктом спільної сумісної власності спадкодавця та третьої особи [PERSON], як колишнього подружжя та її право підлягає захисту та визнанню саме у цій частині. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного та

Outcome: partial