Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів. В обґрунтування позивних вимог зазначила, що знаходилась з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23.05.2008 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем, та знаходяться на її утриманні. 31.09.2011 року шлюб між сторонами був розірваний. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитини повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши представлені в справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є різні фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для розгляду справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що відповідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19 серпня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрованим 23.05.2008 року відділом РАЦС по місту Слов'янську, Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 146, був розірваний. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка згідно довідки з комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія Західна» мешкає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.04.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 243 грн. 60 коп. На підставі ст. 180-182, СК України,

Outcome: approved