Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], у зв'язку з не проживанням за вказаною адресою за власним бажанням понад встановлений законом строк, зазна-чивши в обґрунтування позову, що квартира в [ADDRESS] належить їй на праві власності. Відповідачка - це її сестра, яка прописана в квартирі як член сім'ї з 2009 року. Однак, з дня прописки в квартирі не проживає, витрати по оплаті житлово-комунальних послуг не несе, що створює для неї, як власника житла, незручності та вимагає додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг. Враховуючи, що після отримання прописки [PERSON] в квартирі не проживає, свої координати їй не залишила, що позбавляє її можливості вирішити спір в позасудовому порядку, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити. В процесі підготовки справи до розгляду судом проведена заміна третьої особи та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області. В судове засідання позивач не з'явилась, направивши на адресу суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення в газеті «Одеські вісті» від 06.08.2016 року №61, причину неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу згідно положень ч.4 ст.169 ЦПК України. Представник виконкому Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду письмову заяву про відсутність заперечень проти задоволення позову та розгляд справи без їх участі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом установлено, що [PERSON] шляхом приватизації житла у 2008 році набула право власності на квартиру [ADDRESS], яке зареєстровано Комінтернівським РБТІ Одеської області 27.02.2008 року за номером 1586, в книзі: 224. Згідно довідки ЖКГ Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, в квартирі [ADDRESS] з 1991 року зареєстрована та постійно проживає основний наймач - [PERSON], 1987 року народження. Син - [PERSON], 2008 року народження, зареєстрований з 2009 року; сестра - [PERSON], 1979 року народження, зареєстрована з 2009 року. З акту від 05.04.2016 року, складеного депутатом Чорноморської селищної ради Черемісіною Н.О., за участю сусідів позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], убачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та фактично проживають [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], 2008 року народження. [PERSON] за вказаною адресою зареєстрована але не проживає з 2009 року /а.с.6,8,11,12,13,18/. Відповідно зі ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України). Таким чином, враховуючи, що відповідач не проживає за місцем реєстрації за власним бажанням понад один рік, витрати по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, її реєстрація в жилому приміщенні перешкоджає власнику житла розпоряджатися своєю власністю за власним розсу-дом, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ, підставами для зняття з реєстрації місця проживання є: заява особи, запит органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщен-ням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть. Отже, підставою для зняття відповідача з реєстрації за місцем проживання відповідним органом є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 11.12.2015р. №888-УІІІ, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016р. №207 з 4 квітня 2016 року повнова-ження у сфері реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування делеговано органам місцевого самоврядування (виконавчому органу сільської, селищної або міської ради). На підставі ст.ст.150,72 ЖК України, ст.ст.391,405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і

Outcome: approved