Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У жовтні 2014 р. позивач звернулася до суду із позовом до Новоодеської районної ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,20 га, призначену для обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] Позов обґрунтувала тим, що вона є спадкоємицею за законом після померлого [INFO] р. [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,20 га, призначену для обслуговування цього житлового будинку їй було відмовлено нотаріусом у зв'язку із тим, що померлий, який за життя отримав свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, не встиг оформити в установленому законом порядку право власності на нього. За клопотанням позивача ухвалою суду замінено відповідача - Новоодеську районну раду Миколаївської області на належного відповідача - Гур'ївську сільську раду Новоодеського району Миколаївської області та Миколаївську міську раду. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності. Представники відповідачів: Гурї'івської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області та Миколаївської міської ради у судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви, в якій заявлені позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти їх задоволення, справу просили слухати за їх відсутності. Вивчивши доводи позову та дослідивши матеріали суд справи суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, відповідно свідоцтву про смерть [NUMBER], виданому 29.04.2013 р. виконкомом Гур'ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області [PERSON] помер [INFO] р. у віці 68 років у [ADDRESS] (актовий запис № 18). Місцем проживання за життя, зареєстрованим в установленому законом порядку, померлого [PERSON] було [ADDRESS], відповідно довідці ЖКП Миколаївської міської ради «ПІВДЕНЬ» №3400 від 23.10.2013 р. Згідно свідоцтву про право на спадщину за законом від 23.12.2013 р., зареєстрованого в реєстрі за №1300 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №36195946, виданий 23.12.2013 р.), спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] р., є його дружина - [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з цілого житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресю: [ADDRESS]. Відповідно постанові приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.12.2013 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,20 га для обслуговування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], та грошових коштів з усіма належними відсотками та нарахованими компенсаціями, що знаходяться в ПАТ Державний ощадний банк Філія - Миколаївське обласне управління ТВБВ№10014/079, у зв'язку із поданням правовстановлюючого документа на спадкове майно - свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Філіпенко О.М., державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області 01.12.2010 р., оскільки реєстрацію права власності на нерухоме майно здійснено не було в установленому законом порядку. Згідно фотокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.12.2010 р. зареєстрованого в реєстрі за № 2-1650, [PERSON] успадкував після смерті [INFO] р. свого брата - [PERSON] земельну ділянку, площею 0,20 га для обслуговування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК№4221, виданого Гур'ївською сільською радою народних депутатів 28.09.1004 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №573. Згідно листам відділу Держземагентства к у Новоодеському районі Миколаївської області №6-4-6-23/2252 від 09.10.2014 р. та № 6-2-6-23/2252 від 18.11.2014 р. право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Новоодеського району за [PERSON] не зареєстровано, згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] на праві спадкування від [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах території [ADDRESS], та згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ-4800148382013 від 29.04.2013 р., площею 0,2016 га, був присвоєний кадастровий номер 4824882000:06:029:0001. Фотокопією державного акту на право приватної власності на землю МК№4221, виданого померлому [PERSON] за його життя - 28.09.1994 р., підтверджується, що на підставі рішення виконкому Гурївської сільської ради народних депутатів від 11.08.1994 р. №57, йому у приватну власність було передано земельну ділянку, площею 0,20 га, для обслуговування житлового будинку, розташовану на [ADDRESS]. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець за законом після померлого [INFO] р. [PERSON] відповідно до ст.ст.1218, 1222, 1223, 1225, 1228, 1261, 1267, 1268, 1273, 1274, 1275 ЦК України набула права спадкування спадщини померлого, в тому числі і вищевказаної земельної ділянки, площею саме 0,20 га, для обслуговування житлового будинку, розташовану на [ADDRESS], право на спадщину на яку померлий отримав за життя, але не зареєстрував право власності на неї та не отримав відповідних документів, проте позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину шляхом оформлення у нотаріальній конторі. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст.55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь - які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть бути захищені у суді. Ст.ст. 15-16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист, в тому числі і судовий, свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів такого захисту є визнання права. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved