Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У жовтні 2014 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов Кредитного договору № ТКФ 16.09.2011 62-2012 від 28 серпня 2012 року, укладеного між ПАТ «Таскомбанк» та [PERSON], та Договором № 1 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, Банком надано Позичальнику кредит шляхом відкриття не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії на споживчі потреби у сумі 403 796,59 грн., з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 23 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту - не пізніше 27 серпня 2019 року. У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та Відповідачем укладений Іпотечний договір від 28.08.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 1965 (далі - Іпотечний договір). Згідно із Іпотечним договором предметом іпотеки є нерухоме майно: - житловий будинок, загальною площею 228,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - земельна ділянка, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 322128727201:01:059:0018, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобов'язалася своєчасно погашати заборгованість за кредитом та своєчасно сплатити проценти за користування кредитом у порядку передбаченому Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у разі несплати Позичальником у встановлений даним Договором термін заборгованості по кредиту, процентів по кредиту, а також процентів за неправомірне користування кредитом, Банк має право стягнути, а Позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Крім того, умовами Договору погоджено, що Банк має право вимагати від Позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентів за користування ним, та/або сум неустойки, передбачених цим Договором. Однак, як зазначає позивач, зобов'язання Позичальника за Кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування нею не виконується, що призвело до виникнення заборгованості Позичальника перед Банком за Кредитним договором № ТКФ 16.09.2011 62-2012 від 28 серпня 2012 року, розмір якої з урахуванням заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по процентам, пені на суму простроченої заборгованості по відсотках та пені на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту, станом на 02.09.2014 р. становить 455 292,40 грн. У ході розгляду справи представник позивача збільшив позовні вимоги, відповідно до яких станом на 14.01.2015 р. заборгованість відповідача збільшилася за рахунок нарахування заборгованості по процентах за користування кредитом та пені за період із 02.09.2014 р. по 14.01.2015 р., та яка загалом складає 478 131,72 грн. У зв'язку із викладеним, позивач просить у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № ТКФ 16.09.2011 62-2012 від 28 серпня 2012 року в розмірі 478 131,72 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 228,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 322128727201:01:059:0018, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], які належать відповідачу, шляхом реалізації на прилюдних торгах у рамках виконавчого провадження, за ціною продажу визначеною суб'єктом оціночної діяльності на дату проведення торгів, при примусовому виконанні рішення суду, та стягнути із відповідача витрати, понесені при подачі даного позову до суду. У судовому засіданні представник позивача Пономарь С.Г. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Надав пояснення відповідні до фабули позовної заяви. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи по суті пояснила, що не заперечує щодо наявності заборгованості за кредитним договором, однак заперечує проти звернення стягнення на іпотечне майно. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечила у повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими так як, по-перше, розрахунок заборгованості по відсоткам станом на 02.09.2014 р. є недостовірним та не відповідає ні кредитному договору, ні дійсним сплатам боржника за кредитом; по-друге, графік платежів відповідно до Договору № 1 від 21.03.2014 р. не відповідає вказаному договору та ЗУ «Про захист прав споживачів»; по-третє, існує неспівмірність заборгованості з вартістю іпотечного майна; неправомірне збільшення за Кредитним договором відсоткової ставки в односторонньому порядку. На підставі викладеного, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено Кредитний договір № ТКФ 16.09.2011 62-2012 (далі - Договір), відповідно до п. 2.1. якого Банк надав Позичальнику кредит шляхом відкриття не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії у сумі 507 500 (п'ятсот сім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. на споживчі потреби, а Позичальник зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти, та інші платежі, у встановлені терміни, згідно вимог цього Договору. Доказом про видачу Банком відповідачу вищевказаного розміру кредиту є наявна у матеріалах справи копія платіжного доручення (а.с. 29). За змістом п. 1 Договору № 1 від 21 березня 2014 року про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № ТКФ 16.09.2011 62-2012 від 28 серпня 2012 року, п. 2.1. розділу 2 «Предмет договору» Кредитного договору викладено у наступній редакції: «2.1. Банк надає Позичальнику кредит шляхом відкриття не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії у сумі 403 796,59 грн. на споживчі потреби, а Позичальник повинен повернути кредит та сплатити проценти, та інші платежі, у встановлені терміни, згідно вимог цього Договору». Відповідно до п. 2.2. Договору кінцевим терміном повернення кредиту є 27 серпня 2019 року. Проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником, виходячи із встановленої Банком процентної ставки у розмірі 23 % (п. 3.2. Договору). Відповідно до п. 3.4. Договору проценти за кредитом та заборгованість за кредитом сплачуються Позичальником у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 10 числа кожного наступного місяця з дати видачі кредиту та в повному розмірі в день погашення заборгованості на рахунок вказаний у пункті 3.6. Договору. Згідно п. 3.9. Договору Банк має право вимагати від Позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентів за користування ним, та/або сум неустойки, передбачені цим Договором, при настанні будь-яких перелічених у цьому пункті обставин, зокрема і не виконанням Позичальником у строки свої обов'язки по сплаті частини кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом, передбачені цим Договором. Зі змісту п. 5.2. Договору вбачається, що Позичальник зобов'язалася погасити заборгованість за кредитом перед Банком відповідно до п. 2.2. цього Договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором, використати кредит за цільовим призначенням та, незалежно від настання кінцевого строку погашення кредиту, сплатити заборгованість за кредитом, усі нараховані проценти та неустойки за умови настання обставин, вказаних у п. 3.9. цього Договору. Відповідно до п. 6.3. Договору при несплаті Позичальником у встановлений п. 2.2., п. 5.2.1., п. 5.2.2. цього Договору термін заборгованості по кредиту, процентів по кредиту, а також процентів за неправомірне користування кредитом, Банк має право стягнути, а Позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені до дати припинення цих обставин, та нараховується щоденно. Сторони також погодили у пункті 6.4.1. Договору, що за кожен випадок порушення позичальником обов'язків, передбачених п.п. 5.2.8, 5.2.9 цього Договору процентна ставка за кредитним договором збільшується на 2 % з 23 % до 25 % річних. При цьому підвищення ставки здійснюється на наступний день після порушення. Сторони домовились, що укладення будь-яких договорів про зміну процентної ставки не потрібно. У випадку виконання умов передбачених п.п. 5.2.8, 5.2.9 цього Договору процента ставка встановлюється на рівні 23 % річних з дня, наступного за днем виконання таких умов. Із матеріалів справи вбачається, що 28.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі - Іпотекодержатель) та [PERSON] (надалі - Іпотекодавець) укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до п. 1.1. якого даний Договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя до Іпотекодавця, що випливають з Кредитного договору № ТКФ 16.09.2011 62-2012 від 28 серпня 2012 року (а також усіх договорів про внесення змін та доповнень до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, в тому числі про збільшення суми основного боргу та/або процентів, платі за управління кредитом). Згідно п. 1.2. Іпотечного договору, предметом іпотеки є: житловий будинок, загальною площею 228,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 322128727201:01:059:0018, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зі змісту п. 1.3. Іпотечного договору вбачається, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія САЕ № 400835, виданого 05 липня 2012 року виконкомом Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області згідно з розпорядженням (наказом) від 27.06.2012 р. № 70, та зареєстроване в Комунальному підприємстві Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» 05.07.2012 року в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 50, а земельна ділянка - на підставі Державного акту на право власності на землю, серії ЯМ № 006363, виданим 31 липня 2012 року Управлінням Держкомзему у Броварському районі. Відповідно до п. 5.1. Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки та його реалізацію для задоволення своїх вимог у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Кредитного договору строки суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Кредитним договором сум відсотків, сум плати за управління кредитом (у тому числі відсотків за правомірне користування кредитом); або у випадку порушення строку сплати кредиту, та/або відсотків та/або плати за управління кредитом, та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені штрафу), що передбачені Кредитним договором; незалежно від настання строку виконання Іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за Кредитним договором - при порушенні відносно Іпотекодавця кримінальної справи; незалежно від настання строку виконання Позичальником будь-яких зобов'язань за Кредитним договором - при виникненні підстав, вказаних у п.3.1.5. цього Договору. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 14.01.2015 р. року заборгованість [PERSON] складає 478 131,72 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту - 403 796,59 грн.; заборгованість по процентам - 62 012,33 грн.; пеня на суму простроченої заборгованості по відсотках - 7 088,77 грн.; пеня на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту - 5 234,03 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавеиь має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. За змістом ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 589, 590 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.1. Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду, відповідачем [PERSON] не виконуються умови Кредитного договору № ТКФ 16.09.2011 62-2012 від 28 серпня 2012 року, тому у неї виникла заборгованість перед Банком у розмірі 478 131,72 грн., яка підлягає стягненню із відповідача. У зв'язку із тим, що зобов'язання відповідача [PERSON] забезпечено укладанням Іпотечного договору між нею та Банком, то у позивача є всі правові підстави для задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення вищевказаної заборгованості. Доводи позивача про те, що заборгованість за кредитним договором є неспівмірною із вартістю предмету іпотеки, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, спростовуються наступним. Законом України «Про іпотеку» встановлено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав (ч. 3 ст. 39 цього Закону). Згідно роз'яснень, наданих у п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2013 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства з розгляду цивільних і кримінальних справ», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). У п. 1.4. Іпотечного Договору сторони домовились, що оцінюють предмет іпотеки заставною вартістю 1 015 856, 00 грн. Із пояснень сторін у судовому засіданні, зокрема, представника позивача та відповідача [PERSON] встановлено, що першочергово між сторонами укладено кредитний договір 28.08.2012 року, а згодом, 23 березня 2014 року, у зв'язку з наявністю простроченої заборгованості у відповідача, сторони домовились про реструктуризацію заборгованості шляхом укладення Договору №1 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору. Із розрахунку заборгованості на а.с. 139-141 вбачається, що Відповідач з березня 2014 року не здійснила жодних проплат на погашення тіла кредиту, погашаючи лише частково нараховані щомісячні проценти, зокрема, розмір поточної заборгованості за тілом кредиту становить 43 419, 16 грн., а розмір заборгованості по відсотках - 62 012, 33 грн. З наведеного вбачається, що дійсно, розмір заборгованості за кредитним договором є меншим від вартості предметів іпотеки, визначеної іпотечним договором, однак, зважаючи на всі встановлені обставини справи, чинним законодавством не передбачено можливості відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки лише у зв'язку із неспівмірністю заборгованості по основному зобов'язанню вартості переданого в іпотеку на забезпечення його виконання майна. Доводи представника відповідача про невірне нарахування заборгованості за кредитним договором є безпідставними, так як жодних своїх розрахунків щодо заборгованості сторона відповідача не надала, які і не надала інших доказів, які спростовують заявлений розмір заборгованості. Крім того, посилання на невідповідність графіку платежів відповідно до Договору №1 від 21.03.2014 року умовам самого Договору та вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» не ґрунтується на вимогах закону, оскільки такий графік є частиною кредитного договору, який сторони узгодили та добровільно підписали, жодних вимог про визнання недійсним умов договору чи його окремих частин у судовому засіданні не пред'явлено. Таким чином, звернення стягнення на іпотечне майно, яке належить відповідачу, шляхом його реалізації на прилюдних торгах, у даному випадку відповідатиме вимогам справедливості, добросовісності та розумності, тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і мають бути задоволені. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: approved