Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування в якому вказувала, що 09 серпня 2008 року помер її батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина до складу якої увійшли дві земельні ділянки, розташовані в м. Вознесенську по вул. Сокольській (колишня Островського), 244, а саме площею 1 000 кв.м., призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 514 кв.м., призначена для ведення особистого селянського господарства. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька. Проте нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав з тієї підстави, що правовстановлюючі документи, що посвідчують належність спадкодавцю спадкового майна, були видані після смерті останнього. В зв'язку з наведеним [PERSON] просила в судовому порядку визнати за нею право власності на спірні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі вказаних осіб, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 09 серпня 2008 року помер батько позивачки [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина до складу якої увійшли дві земельні ділянки, розташовані в м. Вознесенську по вул. Сокольській (колишня Островського), 244, а саме площею 0,1000 га., призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,0514 га., призначена для ведення особистого селянського господарства. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька. Також останньою в порядку спадкування було оформлено право власності на житловий будинок №244 по вул. Сокольській в м. Вознесенську. Проте нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав щодо спірних ділянок з тієї підстави, що правовстановлюючі документи, що посвідчують належність спадкодавцю спадкового майна, були видані після смерті останнього. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набув у власність земельні ділянки, розташовані в м. Вознесенську по вул. Сокольській (колишня Островського), 244 на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки від 07 жовтня 2008 року та від 04 грудня 2009 року (видані після його смерті). Проте правовстановлюючі документи видані на підставі рішення Вознесенської міської ради від 19 липня 1994 року №130, тобто рішення про підтвердження факту належності [PERSON] спірних ділянок прийняте за його життя, а саме посвідчення права відбулося вже після його смерті. Таким чином матеріали справи містять достатньо відомостей щодо належності [PERSON] спірних ділянок, а тому таке майно увійшло до складу спадщини. Судом встановлено, що позивачка належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON] Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи те, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved