Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON]звернувся до ТОВ БП «Азовмашпром» з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні, зазначивши що він з 04 травня 2005 року по 05 липня 2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. При звільненні відповідач нарахував, але не виплатив позивачу заробітну плату, внаслідок чого позивач був змушений звернутись до суду для захисту своїх порушених права. Так, відповідно до рішення Іллічівскього райсуду м.Маріуполя від 23 жовтня 2013 року, з відповідача на користь [PERSON] стягнуто заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 13609,23 грн., середній заробіток за час затримки виплати за період з 06 липня 2013 року по 23 жовтня 2013 року в розмірі 11376,75 грн. На теперішній час, відповідач виконав рішення суду частково, оскільки в квітні 2015 року позивачу була виплачена стягнута сума заборгованості з виплати заробітної плати в розмірі 13609,23 грн. Разом з тим, середній заробіток в розмірі 11376,00 за період з 06 липня 2013 року по 23 жовтня 2013 року на теперішній час не виплачено. Просив стягнути на його користь середній заробіток за час затримки проведення розрахунку при звільненні за період з06 липня 2013 року по 01 квітня 2015 року в розмірі 64714,00грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача ТОВ БП «Азовмашпром» до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 04 травня 2005 року по 05 липня 2013 року перебував у трудових відносинах із ТОВ ВБ «Азовмашпром». За цей період йому нараховувалась заробітна плата, однак за період з грудня 2012 року по червня 2013 року в ТОВ БП «Азовмашпром» виникла заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 13609,23 грн. Відповідно до рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя № 264/6166/13-ц від 23 жовтня 2013 року з ТОВ БП «Азовмашпром» стягнуто на користь [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 13609,23 грн., середній заробіток за час затримки виплати за період з 06 липня 2013 року по 23 жовтня 2013 року в розмірі 11376,75 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 04 листопада 2013 року. Згідно наданої позивачем [PERSON] інформації, йому в квітні 2015 року виплачено відповідачем заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 13609,23 грн. На теперішній час, відповідачем не сплачено на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати при звільненні за період з 06 липня 2013 року по 23 жовтня 2013 року в розмірі 11376,00 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13. При розгляді справи було встановлено, що строки для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку в розрахунку для позивача не спливли. Так, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати за період з 06 липня 2013 року по 01 квітня 2015 року в розмірі 64714,00 грн. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з ТОВ БП «Азовмашпром» середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні за період з 06 липня 2013 року по 23 жовтня 2013 року, оскільки за вказаний період часу вже було прийнято рішення судом, яке набрало законної сили, тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог в зазначеній частині. Так, визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується наступним. Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Такі ж положення були викладені і у Правових позиціях Постанов Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-39 цс11 та від 21 листопада 2011 року у справі № 6-60 цс11. Так, кількість робочих днів починаючи з 24 жовтня 2013 року по 01 квітня 2015 року складає 362 дні. Згідно наведеного позивачем розрахунку, розмір його середньомісячної заробітної плати складає 147,75 грн. Таким чином, розмір середнього заробітку за період з 24 жовтня 2013 року по 01 квітня 2015 року складає: 362 х 147,75 грн. = 53485,50 грн. З огляду на наведені вище норми, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати за період з 24 жовтня 2013 року по 01 квітня 2015 року в розмірі 53485,50 грн. При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial