Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся через свого представника [PERSON] до Радехівського районного суду Львівської області із позовом до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до якого просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,7119 га, яка знаходиться на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 18 вересня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 133. А також просить визнати право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,5249 га, яка знаходиться на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 18 вересня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2051. В обґрунтування вимог представник позивача зазначає, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Як стверджує представник позивача, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входило нерухоме - земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,7119 га ( земельна ділянка № 1 площею 0,8263 га; земельна ділянка № 2 площею 0,5786 га; земельна ділянка № 3 площею 0,3090 га), що розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Право власності спадкодавця на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,7119 га( земельна ділянка № 1 площею 0,8263 га; земельна ділянка № 2 площею 0,5786 га; земельна ділянка № 3 площею 0,3090 га) у межах згідно з планом, які знаходиться на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 18 вересня 1998 року, виданого на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 16 вересня 1998 року №532 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 133. За твердженням представника позивача, на випадок своєї смерті спадкодавець особистого розпорядження у вигляді заповіту не робила. Не було дане майно також і об'єктом спадкового договору. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини був батько позивача - [PERSON], який доводився спадкодавцю чоловіком. Однак, [PERSON] після смерті своєї дружини - [PERSON], яка померла [INFO], своїх спадкових прав на вищезгадане нерухоме майно не оформив та помер [INFO] в селі Стоянів Радехівського району Львівської області. Як стверджує представник позивача, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,5249 га ( діл. №1 - 1,6161 га; діл. № 2 - 0,5983 га; діл № 3 - 0, 3105 га;) яка знаходяться на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Право власності спадкодавця на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5249 га у межах згідно з планом, яка знаходиться на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 18 вересня 1998 року, виданого на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 16 вересня 1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2051. За твердженням представника позивача, на випадок своєї смерті спадкодавець особистого розпорядження у вигляді заповіту не робив. Не було дане майно також і об'єктом спадкового договору. Позивач як спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті спадкодавця шляхом постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем. За твердженням представника позивача, позивач не може оформити право власності на вищезгадане спадкове майно у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які підтверджували право власності спадкодавця на нерухоме майно. За таких обставин позивач не вбачає іншого дієвого виходу з ситуації, що наразі склалася, не інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Позивач до суду не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.45). Відповідач до суду свого представника не направив, однак, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника сільської ради (а.с.33). Треті особи, що не заявляють самостійних вимог в судове засідання також не з'явилися, подавши на адресу суду письмові заяви, в яких просять розгляд справи здійснювати без їх участі. Позов визнають повністю (а.с.18-20,22-24). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Розглянувши заяви позивача та його представника, відповідача та третіх осіб,що не заявляють самостійних вимог, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Судом встановлено, що [INFO] в селі Стоянів Радехівського району Львівської області померла [PERSON] (а.с.5). Після смерті спадкодавця, залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,7119 га (земельна ділянка №1 площею 0,8263 га; земельна ділянка №2 площею 0,5786 га; земельна ділянка №3 площею 0,3090 га), яка розташована на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.6). Так, зокрема, судом також встановлено, що право власності спадкодавця на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,7119 га виникло за життя спадкодавця та підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 18 вересня 1998 року, який виданий на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 16 вересня 1998 року № 532 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №133 (а.с.6). Відповідно до ч.1. ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1 та 2 ст.1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). В силу вимог частин 1, 2 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В силу приписів ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З довідки Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області №206 від 24.01.2018 року констатовано, що від імені [PERSON] Стоянівською сільською радою заповіт не посвідчувався (а.с.44). Таким чином за відсутності заповіту спадкодавця суд приходить до висновку, що спадкування майна після смерті [PERSON] відбувалося за законом. Згідно довідки Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області №2303 від 19.09.2017 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Разом з нею на день смерті був зареєстрований чоловік - [PERSON] (а.с.7). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також [INFO] у с. Стоянів Радехівського району Львівської області помер [PERSON] (а.с.8). Судом встановлено, що до складу спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця входило також право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,5249 га, що розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Право власності спадкодавця на дане нерухоме майно підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], який виданий 18 вересня 1998 року Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2051 (а.с.9). З довідки №207 від 24.01.2018 року, виданої Стоянівською сільською ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що заповіт від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувався (а.с.43). Таким чином за відсутності заповіту спадкодавця суд приходить до висновку, що спадкування позивачем відбувається за законом. Із довідки Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області №2304 від 19.09.2017 року вбачається, що [PERSON], який помер [INFO], на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] На день смерті разом з ним був зареєстрований син - [PERSON] (а.с.10). Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON], [NUMBER], судом констатовано, що в графі «Батько» зазначено «[PERSON]», а в графі «Мати» - «[PERSON]» (а.с.11). Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину своєчасно та належно шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.10). За твердженням представника позивача, інші спадкоємці за законом, які прийняли спадщину у встановлений законом строк та належним чином, відсутні. А відтак суд вважає, що Стоянівська сільська рада Радехівського району Львівської області, як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, є належним відповідачем у даній справі з огляду на характер спірних правовідносин та підстави заявленого позову. Правова позиція, що прийняття спадкоємцем спадщини, але не оформлення ним спадкових прав, не позбавляє спадкоємця права на спадщину, вбачається у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 та від 08 квітня 2015 року у справі №6-33цс15, висновки якого, в силу приписів ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковими для суду. Навіть у тих випадках, коли до складу спадщини входить право власності на нерухоме майно, яке за ч.2 ст.1299 ЦК України переходить до спадкоємця з часу державної реєстрації прав на нього, проте відповідно ч.5 ст.1268 ЦК України прийнята спадкоємцем спадщина належить йому з часу її відкриття. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права в порядку спадкування за законом є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved