Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду зі вказаною заявою, в якій просить встановити факт народження у неї сина. Зазначає на необхідність встановлення вказаного факту із метою подальшої реєстрації народження дитини. В судовому засіданні [PERSON] підтримала вимоги заяви. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. В письмових пояснення зазначено про не заперечення проти вимог заяви. Суд вислухавши пояснення заявника, оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що протягом липня 2015 року, перебуваючи на 6 місяці вагітності з метою отримання необхідних документів та подальшого продажу належної земельної ділянки заявниця перебувала на території АР Крим. [INFO] заявниця у Пологовому будинку № 1 м. Севастополя народила сина. Медичним свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 29 серпня .2015 року Пологовим будинком № 1 м. Севастополя, підтверджується народження дитини. Після повернення до м. Києва звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві з заявою про державну реєстрацію сина, але отримала відмову з посиланням на те, що відсутні правові підстави для державної реєстрації дитини відповідно до пред'явленого медичного свідоцтва про народження, оскільки надане медичне свідоцтво про народження не відповідає формі, встановленій МОЗ України, а діяльність будь-яких органів, їх посадових та службових осіб на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків Неможливість реєстрації народження дитини позбавляє заявника як громадянку України, отримати відповідну соціальну допомогу при народженні дитини, зареєструвати місце проживання дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 2 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше ; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Надане заявницею медичне свідоцтво про народження дитини видане в Криму згідно затвердженої форми медичного закладу РФ, оскільки територія Автономної Республіки Крим тимчасово окупована та форма цього бланку, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р., на теперішній час не використовується, отже така довідка не може бути використана заявницею для реєстрації дитини на території України. Таким чином, орган РАЦС не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження сина заявниці у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина заявниці є громадянином України як особа, обидва батьки якої на момент її народження були громадянами України. Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За таких обставин суд прийшов до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved