Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON](далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON](далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з 01.09.2015 року навчається у Вищому навчальному закладі «Університет економіки та права «КРОК», IV рівня акредитації і є здобувачем вищої освіти III курсу, підготовки «Психологія», спеціалізація «Юридична психологія», форма навчання платна, стипендію не отримує. Зараз є студенткою 3-го курсу, сплачує за навчання та проживання в гуртожитку, має право на отримання аліментів від батька [PERSON] до закінчення навчання. Зазначає, що її мати, [PERSON], не має можливості надавати необхідну матеріальну допомогу в повному обсязі, так як працює продавцем і отримує мінімальну заробітну плату, а більш того, на її утримання знаходиться її неповнолітній син. В даний час вона повністю перебуває на утриманні матері, заробітку не має. Вважає, що батько зобов'язаний надавати їй матеріальну допомогу до закінчення навчання, оскільки, має постійне місце роботи і стабільну заробітну плату. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до моменту закінчення нею навчання у Вищому навчальному закладі «Університет економіки та права «КРОК», але не більше ніж до досягнення нею 23 років. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, звернувся до суду із письмовими запереченнями, в яких позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснив, що на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області сплачував аліменти на доньку до її повноліття, потім добровільно надавав матеріальну допомогу на час її навчання до липня 2017 року, зараз не має можливості сплачувати аліменти, оскільки, хворіє, постійно потребує лікування, на яке витрачає багато коштів, на його утриманні знаходяться батьки, які є пенсіонерами, та потребують додаткових коштів на лікування, надавши відповідні докази, додатково зазначивши, що позивач офіційно працевлаштувалась та самостійно отримує стабільний та достатній заробіток, тому просив відмовити в задоволенні позову та розглядати справу за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 3). Відповідно довідки Вищого навчального закладу «Університет економіки та права «КРОК» №948 від 23.08.2017 року позивач дійсно з 01.09.2015 року навчається у Вищому навчальному закладі «Університет економіки та права «КРОК», IV рівня акредитації і є здобувачем вищої освіти III курсу, напрям підготовки «Психологія», спеціалізація «Юридична психологія», форма навчання денна, навчання платне, стипендію не отримує, термін закінчення навчального закладу за ступенем бакалавр - липень 2019 року (а.с. 5). Відповідно довідки Вищого навчального закладу «Університет економіки та права «КРОК» №0210-1Б від 02.10.2017 року позивач є студенткою 3 курсу, спеціальності «Психологія», навчання денне, платне, стипендії не отримує, згідно договору 25526-д за навчання було сплачено 28130,00 грн. (а.с. 6). Відповідно довідки Вищого навчального закладу «Університет економіки та права «КРОК» №0210-2Б від 02.10.2017 року позивач дійсно проживає в гуртожитку ВНЗ «Університет економіки та права «КРОК» за проживання було сплачено 23800,00 грн. (а.с. 7). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Як вбачається з матеріалів справи, дана позовна заява подана до суду 13.10.2017 р. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1 ст. 199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Як пояснила в судовому засіданні позивач, вона проживає разом з матір'ю, яка не має можливості надавати необхідну матеріальну допомогу в повному обсязі, так як працює продавцем і отримує мінімальну заробітну плату, а більш того, на її утримання знаходиться її неповнолітній син, самостійного заробітку позивач не має. Вважає, що батько зобов'язаний надавати їй матеріальну допомогу до закінчення навчання, оскільки, має постійне місце роботи і стабільну заробітну плату. Крім того, як вбачається із письмових заперечень відповідача, він на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області сплачував аліменти на доньку до її повноліття, потім добровільно надавав матеріальну допомогу на час її навчання до липня 2017 року, зараз не має можливості сплачувати аліменти, оскільки, хворіє, постійно потребує лікування, на яке витрачає багато коштів, на його утриманні знаходяться батьки, які є пенсіонерами, та потребують додаткових коштів на лікування, надавши відповідні докази, а саме: довідку Дніпропетровської центральної міської лікарні м. Покров від 21.11.2017 року про те, що він знаходиться на обліку у невропатолога, кардіолога; епікриз №1514; копію рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19.05.2010 року, додатково зазначивши, що позивач офіційно працевлаштувалась та самостійно отримує стабільний та достатній заробіток. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). Згідно роз'яснень викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем не обґрунтовано розмір аліментів в сумі 1/4 частини доходу відповідача та можливість відповідача сплачувати аліменти. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи, що позивач навчається на денному відділенні, є повнолітньою, тому має змогу працювати, беручи до уваги заперечення відповідача, стан його здоров'я, вартість лікування, крім того, на його утриманні перебувають непрацездатні батьки пенсіонери, суд вважає, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти на [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви.

Outcome: dismissed