Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У квітні 2015 року представник Позивача звернувся в з зазначеним позовом та просив його задовольнити. Посилався на те, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11341634000 року від 08 травня 2008 року, який був укладений між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON], останньому був наданий кредит в сумі 10 786,00 доларів США, строком з 08 травня 2008 року по 08 травня 2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 13 % річних. Згідно з п. 1.2.2 Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки визначені у графіку повернення кредиту та сплати відсотків (додаток №1 до Кредитного договору). Відповідно до п.2.1 Кредитного договору передбачено, що у забезпечення виконання всіх грошових зобов'язань Відповідач передає в заставу транспортний засіб марки «ДЕУ Ланос», 2007 року випуску, шасі [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. 20.04.2012 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений Договір Факторингу № 05/12. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11341634000 року від 08 травня 2008 року, який був укладений між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] Станом на 05.03.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед новим кредитором становить 120220,17 гривень, з яких: - сума основної заборгованості - 69387,96 гривень; - заборгованість за відсотками на дату відступлення вимоги - 24496,22 гривень; - заборгованість за відсотками у період з травня 2012 р. по березень 2015 р. - 25711,56 гривень; - пеня - 624,43 гривень; В рахунок існуючої заборгованості Позивач просить звернути стягнення на предмет застави, надати йому право продати предмет застави від імені боржника. Крім того, враховуючи, що автомобіль перебуває у володінні Відповідача, Позивач просить витребувати його у [PERSON] з метою забезпечення можливості подальшого продажу. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи та наявні докази суд, вирішив ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11341634000 року від 08 травня 2008 року, який був укладений між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON], останньому був наданий кредит в сумі 10 786,00 доларів США, строком з 08 травня 2008 року по 08 травня 2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 13 % річних. (а.с. 17-25) Відповідно до п.2.1 Кредитного договору передбачено, що у забезпечення виконання всіх грошових зобов'язань Відповідач передає в заставу транспортний засіб марки «ДЕУ Ланос» 2007 року випуску, шасі [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. На підставі укладеного 20.04.2012 року з АТ «Укрсиббанк» Договору Факторингу №05/12 ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11341634000 року від 08 травня 2008 року, який був укладений між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON].(а.с. 42-45) З матеріалів справи вбачається, що Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 05.03.2015 року за ним утворилась заборгованість в сумі 120220,17 гривень. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) ст. 574 ЦК України, встановлено, що застава може виникнути на підставі договору. У відповідності до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 8.1 Договору №11341634000 заставодержатель з метою задоволення своїх вимог має право звернути стягнення на предмет застави у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за договором, у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом позичальника. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється: або на підставі рішення суду; або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення (п. 9.2). Відповідно до п. 8.5 Договору №11341634000, при зверненні стягнення в позасудовому порядку банк має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: передача предмету застави у власність банку в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов'язання в порядку встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; продаж банком предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах. Відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно з ч.2 ст. 25 зазначеного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Стаття 26 Закону визначає, що лбтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі - продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Відтак, спосіб реалізації звернення стягнення на предмет застави, запропонований Позивачем, відповідає вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а тому суд вважає можливим визначити спосіб реалізації, шляхом продажу обтяжувачем вказаного автомобіля по договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на прилюдних торгах. Згідно з положеннями ст. 27 Закону обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. З матеріалів справи вбачається, що повідомлення відповідного змісту було направлена Позивачем на адресу [PERSON] 20 січня 2015 року. (а.с. 38-40) Згідно зі ст. 28 Закону якщо протягом 30 днів зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним, і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Враховуючи, що Відповідач не виконав вимогу заставодержателя про передачу Позивачу предмету застави, позовна вимога про витребування предмету застави, комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та передачу їх Позивачу є обґрунтованою, а тому також підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача в також підлягає судовий збір в розмірі 1689,40 гривень.

Outcome: approved