Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. Право власності на цей будинок було зареєстровано за нею на підставі свідоцтва про право приватної власності від 6 лютого 1986 року, яке було видано на підставі рішення виконкому районної ради народних депутатів від 24 грудня 1981 року № 513/1. Відповідно до довідки КП ДОР «КБТІ» від 17 березня 2015 року № 138819 за даними архівної справи право власності на спірний будинок з надвірними будівлями зареєстровано за нею в реєстровій книзі № 7. Земельна ділянка під будинком також належить їй на праві приватної власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, який був виданий на підставі рішення міської ради від 20 квітня 2005 року № 2924. На сьогоднішній день у неї виникла необхідність подарувати зазначене нерухоме майно, однак звернувшись до нотаріальної контори їй було повідомлено, що її правовстановлюючий документ не відповідає вимогам до документів такого змісту, оскільки свідоцтво не застережене підписом відповідної посадової особи та печаткою установи, наклеєне на папір А4 тощо. Звернувшись до відповідача стосовно отримання дубліката свідоцтва належної форми, їй було відмовлено та роз'яснено, що дійсно на правовстановлюючому документі відсутня печатка й підпис завідуючого відділу, а враховуючи, що на даний час виконавчого комітету Центрально-Міської ради народних депутатів не існує, а спеціалісти виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради не можуть вносити зміни в документи, які були видані раніше, рекомендовано звернутись до суду. Таким чином, без визнання за нею права власності на будинок, вона фактично позбавляється права володіти та розпоряджатись власним майном, що порушує її права як власника. Посилаючись на викладене, позивачка в уточненій позовній заяві просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], який складається з: житлового будинку літ. «А-1» (приміщення 1 коридор площею 4,3 кв. м., приміщення 2 площею 16,0 кв. м., приміщення 3 площею 9,4 кв. м., приміщення 4 площею 10,7 кв. м., приміщення 5 площею 10,6 кв. м., приміщення 6 ванна площею 2,2 кв. м., приміщення 7 кухня площею 8,10 кв. м.) площею 61,3 кв. м., житловою площею 46,7 кв. м., сараю літ. «В» площею 15,09 кв. м., забору № 1, водопроводу І, замощення ІІ. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] уточнений позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Стець Л.І. позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності від 6 лютого 1986 року, виданого районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради народних депутатів, яке було видано на підставі рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради народних депутатів від 24 грудня 1981 року № 513/1, позивачка є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. Згідно із довідкою комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 17 березня 2015 року № 138819 за даними архівної справи станом на 31 грудня 2012 року право власності на спірний будинок з надвірними будівлями зареєстровано за позивачкою. Земельна ділянка під будинком також належить позивачці на праві приватної власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, який був виданий на підставі рішення міської ради від 20 квітня 2005 року № 2924. На сьогоднішній день у позивачки виникла необхідність подарувати зазначене нерухоме майно, однак звернувшись до нотаріальної контори їй було повідомлено, що її правовстановлюючий документ не відповідає вимогам до документів такого змісту, оскільки свідоцтво не застережене підписом відповідної посадової особи та печаткою установи, наклеєне на папір А4 тощо. Звернувшись до відповідача з питання підтвердження права власності на будинок, їй було роз'яснено, що дійсно на правовстановлюючому документі відсутні завіряючи печатка та підпис завідуючого зазначеного відділу, а враховуючи, що на даний час виконавчого комітету Центрально-Міської ради народних депутатів не існує, а спеціалісти виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради не можуть вносити зміни до правовстановлюючих документів, які були видані раніше, тому для встановлення факту належності нерухомості їй рекомендовано звернутись до суду. Таким чином, без визнання за позивачкою права власності на будинок, вона фактично позбавляється право володіти та розпоряджатись власним майном, що порушує її права як власника. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 386 ЦК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право власності на спірний будинок з надвірними будівлями. На підставі викладеного,

Outcome: approved