Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Компанії «Майнл Партнерс ЛТД» (далі - відповідач) про припинення трудових відносин. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що представництво фірми «Майнл Партнере ЛТД» створено 22.12.2014, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію № ПІ - 5059 від 22.12.2017 року. Керівником вказаного представництва було призначено позивача з 02.02.2015 року що підтверджується копією наказу про прийняття на роботу та відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Відповідно свідоцтва про державну реєстрацію засновником вказаного представництва є компанія «Майнл Партнерс ЛТД», яка знаходиться за адресою: о. Антігуа і Барбуда, Ходжес Бей, а/с 1348, Сент Джонс. У зв'язку з тим, що засновники Компанії «Майнл Партнерс ЛТД» не опікуються представництвом, відсутнє будь-яке майно та діяльність самого представництва, позивачем було було направлено на адресу засновника заяву на звільнення з посади директора представництва «Майнл Партнере ЛТД» на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України. Протягом 14 днів з моменту отримання засновниками заяви про звільнення позивача, останні зобов'язані були скликати загальні збори, на якому прийняти рішення щодо звільнення позивача, провести з ним розрахунок та вчинити всіх необхідні дії, пов'язані із внесенням змін до відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру у зв'язку зі зміною керівника. Заява про звільнення разом із супровідним листом були належним чином отримані засновником 24.02.2017 року, а тому відповідач мав звільнити позивача, прийнявши наказ про звільнення з 10.03.2017 року. Однак, на день подачі позовної заяви відповідачем не вчинено жодних дій щодо звільнення, в тому числі не винесено рішення про звільнення, не внесено жодного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо звільнення позивача з посади директора представництва фірми «Майнл Партнере ЛТД», у зв'язку з чим, позивач не має змоги влаштуватись на іншу роботу і належним чином реалізувати свої конституційні права на працю. Тому позивач просив визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та представництвом фірми «Майнл Партнерс ЛТД» з 20.09.2017 року. Ухвалою судді від 09.10.2017 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2018 року було призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду та направлено відповідачу копію позовної заяви з додатками, та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи - розписка позивача. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи - окреме доручення відправлене 18.04.2018 року відповідно до Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом було встановлено, що представництво фірми «Майнл Партнере ЛТД» створено 22.12.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію № ПІ - 5059 від 22.12.2017 року. Наказом Компанії «Майнл Партнерс ЛТД» №1 від 27.01.2015 року позивача було призначено керівником вказаного представництва, що підтверджується копією наказу про прийняття на роботу та відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що засновники Компанії «Майнл Партнерс ЛТД» не опікуються представництвом, відсутнє будь-яке майно та діяльність самого представництва, позивачем було направлено на адресу засновника заяву на звільнення з посади директора представництва «Майнл Партнере ЛТД» на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України від 27.01.2017 року, яку відповідач отримав 24.02.2017 року, проте, на день подачі позовної заяви відповідачем не вчинено жодних дій щодо звільнення, в тому числі не винесено рішення про звільнення, не внесено жодного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо звільнення позивача з посади директора представництва фірми «Майнл Партнере ЛТД», у зв'язку з чим, позивач не має змоги влаштуватись на іншу роботу і належним чином реалізувати свої конституційні права на працю. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються цивільним законодавством, Кодексом законів про працю . Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п.1 ч.1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Враховуючи, що трудові відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, відповідач на вимоги оформити розірвання трудового договору не реагує, позивач позбавлений можливості звільнитися у встановленому законодавством порядку за ст. 38 КЗпПУ, не має можливості розірвати укладений між ним та відповідачем трудовий договір за власною ініціативою, що порушує його конституційні права, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Даючи юридичну оцінку поясненням та доказам по справі, враховуючи, що трудові відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, відповідач на вимоги оформити розірвання трудового договору не реагує, позивач позбавлений можливості звільнитися у встановленому законодавством порядку за ст. 38 КЗпПУ, не має можливості розірвати укладений між ним та відповідачем трудовий договір за власною ініціативою, що порушує його конституційні права, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved