Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсними [PERSON] актів на право приватної власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку № 17, розташованого по вул. Вишнева (Потьомкіна) с. Панкратове Арбузинського району Миколаївської області, та земельних ділянок: площею 0.15 га, призначеної для обслуговування житлового будинку та площею 0.13 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, відповідач є власником житлового будинку № 19, розташованого по вул. Вишневій та користувачем сусідньої земельної ділянки. Посилаючись на те, що відповідач самовільно змінила межі належних йому земельних ділянок та заволоділа ними у розмірі 43 кв. м, акту про встановлення меж він не підписував, не погоджував меж суміжних земельних ділянок, про існування у відповідача [PERSON] актів на право приватної власності на земельну ділянку йому взагалі не було відомо, прохав визнати недійсним [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 836770 площею 0.25 га, розташовану по вул. Потьомкіна, 19 с.Панкратово Арбузинського району Миколаївської області з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, виданий 18 листопада 2005 року Іванівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області на імя [PERSON], а також визнати недійсним [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 836769 площею 0.03 га, розташовану по вул. Потьомкіна, 19 с.Панкратово Арбузинського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, виданий 18 листопада 2005 року Іванівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області на імя [PERSON] Також у листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] 15 жовтня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області придбала земельну ділянку площею 0.15 га для обслуговування житлового будинку по вул. Потьомкіна, 19 в с.Панкратове, яка раніше належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК, виданого Іванівською сільською радою 19 грудня 2001 року на підставі рішення виконкому цієї ж ради за № 57 від 19.01.2001 року. Згідно [PERSON] актів на право приватної власності на землю серії МК, виданих Іванівською сільською радою 15.06.1996 року власником земельних ділянок площами 0.15 га та 0.13 га, розташованих по вул. Потьомкіна, 19 в с.Панкратове був [PERSON], який придбав їх у попереднього власника на підставі договору купівлі-продажу від 5.10.1995 року за № 1398. Посилаючись, що на момент винесення оскаржуваного рішення відповідачем земельні ділянки були приватизовані іншими громадянами, змінився їх розмір та цільове призначення, позивач прохав визнати незаконним та скасувати рішення Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області ХХХ сесії 4 скликання № 10 від 27 вересня 2005 року у частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку та 0.03 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Панкратово Арбузинського району Миколаївської області, вул. Потьомкіна, 19. Ухвалою суду від 3 листопада 2016 року обидві справи були обєднані в одне провадження. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила суду, що вона не змінювала меж земельної ділянки позивача. Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, пояснили суду, що відповідач [PERSON] стала власником земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу, рішення ж сільської ради про визнання права власності за позивачем прав позивача не порушує. Меж земельної ділянки позивача відповідач не порушувала, їх ніхто не встановлював. Зазначили, що позивачем не доведено те, що відповідач порушила його права. Представник Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що між сторонами існує спір щодо розмірів земельних ділянок, які перебувають у них у користуванні. Вважає, що оспорювані рішення сільської ради та [PERSON] акти не порушують прав позивача. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - відділу державного комітету України по земельним ресурсам в Арбузинському районі Миколаївської області подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок № 17, розташований по вул. Потьомкіна, 17 с. Панкратове Арбузинського району Миколаївської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 4 жовтня 1988 року Іванівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області. Йому також на праві власності на підставі [PERSON] актів на право приватної власності на земельну ділянку серії 111-МК № 031334, 031335, виданих 22 серпня 1997 року Іванівською сільською радою належать: земельна ділянка площею 0.15 га, передана для обслуговування житлового будинку та земельна ділянка площею 0.13 га, передана для ведення особистого підсобного господарства. Власником суміжної земельної ділянки, розташованої в с. Панкратове по вул. Потьомкіна, 19 є відповідач [PERSON] Рішенням Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області ХХХ сесії 4 скликання № 10 від 27 вересня 2005 року відповідачу [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку та 0.03 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Панкратово Арбузинського району Миколаївської області, вул. Потьомкіна, 19. На підставі вказаного рішення відповідач отримала [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 836770 площею 0.25 га, розташовану по вул. Потьомкіна, 19 с.Панкратово Арбузинського району Миколаївської області з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, виданий 18 листопада 2005 року Іванівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області, а також [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 836769 площею 0.03 га, розташовану по вул. Потьомкіна, 19 с.Панкратово Арбузинського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 15.10.2005 року відповідач [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок № 19, розташований по вул. Потьомкіна с. Панкратово Арбузинського району Миколаївської області, а також земельну ділянку площею 0.13 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка належала продавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК, виданого Іванівською сільською радою 19 грудня 2001 року на підставі рішення виконкому цієї ж ради за № 57 від 19.12.2001 року. З копій [PERSON] актів на право приватної власності на землю серії МК, виданих Іванівською сільською радою 15.06.1996 року видно, що власником земельних ділянок площами 0.15 га (переданої для обслуговування житлового будинку) та 0.13 га (переданої для ведення особистого підсобного господарства), розташованих по вул. Потьомкіна, 19 в с.Панкратове був [PERSON], який придбав їх у попереднього власника на підставі договору купівлі-продажу від 5.10.1995 року за № 1398. Рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області від 26 жовтня 2005 року відповідачу [PERSON] повторно було передано у власність земельну ділянку площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку та 0.03 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Панкратово Арбузинського району Миколаївської області, вул. Потьомкіна, 19. Вказане рішення позивачем не оспорюється. Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Способи захисту прав на земельну ділянку передбачені ст. 152 ЗК України. Зокрема, частина 3 ст. 152 ЗК України, в тому числі, визначає і такі способи захисту прав на земельну ділянку як визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). За змістом ст. ст. 125, 126 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання її власником державного акту та державної реєстрації цих прав. Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Із наведеного вбачається, що однією з підстав надання у власність громадянам у власність земельної ділянки є належність вказаної земельної ділянки до категорії земель державної або комунальної власності. Однак на момент прийняття Іванівською сільською радою 27 вересня 2005 року рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність земельні ділянки, розташовані по вул. Потьомкіна, 19 с.Панкратово Арбузинського району Миколаївської області не були вільними та належали [PERSON] та [PERSON] Сільська рада ж своїм рішенням передала у приватну власність відповідачу земельні ділянки, які вже належала іншим особам на праві приватної власності, змінивши при цьому їх розміри щодо цільового призначення. Відповідач [PERSON] не надала суду технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у натурі(на місцевості), яка повинна виготовлятися при видачі [PERSON] актів на право приватної власності на земельну ділянку, представник позивача же заперечував погодження позивачем меж земельних ділянок, які перебувають у власності відповідача. Також сторони погодилися з тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] існує спір щодо меж земельної ділянки. Пунктом «д» ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проект щодо відведення земельних ділянок є одним з видів документації з землеустрою. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» матеріали перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевість) є складовою проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки. Положення ст.198 ЗК України передбачають обов'язкове погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, з метою вірного визначення меж земельної ділянки, та не допущення порушень прав суміжних землекористувачів. Разом з тим, сільська рада при прийнятті спірного рішення не перевірила його на відповідність вищезазначеним вимогам закону, що потягло порушення прав позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.\~\~ Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про порушення прав позивача [PERSON] як землекористувача, тому його позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved