Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У жовтні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду з позовом до Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр про звернення стягнення на предмет іпотеки. На обґрунтування вимог ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» посилалося на те, що між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (далі ВАТ «[PERSON] Аваль»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (далі ПАТ «[PERSON] Аваль»), та Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр 16\~липня 2007 року укладений кредитний договір № 014/07-155/145542, відповідно до умов якого відповідач отримав у банку кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 250\~800 грн, строком користування до 16 липня 2017 року зі сплатою 17 % річних за користування кредитом. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр 16 липня 2007 року укладений договір іпотеки № 014/07-155/145542/1, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №\~1748. Відповідно до умов указаного договору позичальник (іпотекодавець) передав банку (іпотекодержатель) в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 52, житловою площею 43,9 кв. м, загальною площею 63,3 кв. м, яка знаходиться за адресою: вул.\~Казанцева, 29, м. Маріуполь, Донецька область, та належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 24 липня 2002 року у реєстрі № 3466, зареєстрованого Маріупольським бюро технічної інвентаризації 25 березня 2004\~року за № 31772379, реєстраційний номер 5232081, номер запису 17404 у Книзі 23. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, 19\~травня 2009 року між банком та відповідачем підписана додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої тимчасово на період з 30 травня 2009 року по 30 квітня 2010 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу відповідно до графіку, що є додатком до даної додаткової угоди. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26\~липня 2010 року з Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 16 липня 2007 року №\~014/07-155/145542 на суму 289\~332 грн 52 коп. 17 червня 2016 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (далі ПАТ «Вектор Банк») укладений договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором від 16 липня 2007 року № 014/07-155/145542, укладеним між ВАТ «[PERSON] Аваль» та Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр перейшло до ПАТ\~«Вектор Банк». Цього ж дня між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за указаним кредитним договором. 22 червня 2016 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладений договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого право вимоги за договором іпотеки, який зареєстрований у реєстрі від 16 липня 2007\~року за № 1748, укладеним між ВАТ «[PERSON] Аваль» та Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр, перейшло до ТОВ «Вектор Банк». Цього дня між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за указаним договором іпотеки. Посилаючись на те, що станом на день звернення з цим позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена, уточнивши позовні вимоги, ТОВ\~«ФК «Вектор Плюс» просило суд у рахунок погашення заборгованості Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр за кредитним договором від 16 липня 2007 року № 014/07-155/145542, укладеним з ВАТ «[PERSON] Аваль», перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» станом на 09 лютого 2010 року у розмірі 291\~152 грн 52 коп., але не менше загального розміру вимог, що існуватиме на момент здійснення продажу предмета іпотеки, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 52, житловою площею 43,9 кв. м, загальною площею 63,3 кв. м, яка знаходиться за адресою: вул. Казанцева, 29, м.\~Маріуполь, Донецька область, та належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 24 липня 2002 року у реєстрі № 3466, зареєстрованого Маріупольським бюро технічної інвентаризації 25 березня 2004 року за № 31772379, реєстраційний номер 5232081, номер запису 17404 у Книзі 23, шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною реалізації у розмірі 358\~300 грн, але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно правовідносини, які випливають із встановлених обставин. 16 липня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр укладений кредитний договір № 014/07-155/145542, відповідно до умов якого відповідач отримав у банку кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 250\~800 грн, строком користування до 16 липня 2017 року зі сплатою 17 % річних за користування кредитом. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр 16 липня 2007 року укладений договір іпотеки № 014/07-155/145542/1, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 1748. Відповідно до умов указаного договору позичальник (іпотекодавець) передав банку (іпотекодержатель) в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 52, житловою площе 43,9 кв. м, загальною площею 63,3 кв. м, яка знаходиться за адресою: вул. Казанцева, 29, м. Маріуполь, Донецька область, та належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 24 липня 2002 року у реєстрі № 3466, зареєстрованого Маріупольським бюро технічної інвентаризації 25 березня 2004 року за № 31772379, реєстраційний номер 5232081, номер запису 17404 у Книзі 23. Відповідно до п. 5.4 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Законом України «Про іпотеку»; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у пункті 5.5 цього договору задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушення зобовязання за цим або кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. Підпунктом 5.5.1 пункту 5 договору іпотеки передбачено, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» цей договір є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого іпотекодержатель на власний розсуд може: згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання вимог за зобовязаннями іпотекодавця за кредитним договором. У цьому випадку цей договір (застереження п. 5.5.1) є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки; згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві, при цьому ціна продажу предмета іпотеки може бути встановлена за вибором іпотекодержателя, або у розмірі заставної вартості предмета іпотеки. Договір купівлі-продажу, укладений у відповідності до цього пункту є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. На виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» направило іпотекодавцю Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр письмову вимогу про усунення порушень, однак останній не вжив заходів, спрямованих на її виконання. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, 19\~травня 2009 року між банком та відповідачем підписана додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої тимчасово на період з 30 травня 2009 року по 30 квітня 2010 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу відповідно до графіку, що є додатком до даної додаткової угоди. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26\~липня 2010 року з Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 16 липня 2007 року №\~014/07-155/145542 на суму 289\~332 грн 52 коп. Станом на 28 листопада 2016 року доказів, які б вказували на те, що вказане рішення суду виконане, сторонами не подано. 17 червня 2016 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладений договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором від 16 липня 2007 року № 014/07-155/145542, укладеним між ВАТ «[PERSON] Аваль» та Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр перейшло до ПАТ «Вектор Банк». Цього ж дня між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ\~«ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за указаним кредитним договором. 22 червня 2016 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Вектор Банк» укладений договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого право вимоги за договором іпотеки, який зареєстрований у реєстрі від 16 липня 2007 року за № 1748, укладеним між ВАТ\~«[PERSON] Аваль» та Аль-Тамімі Саіф Мохд Кхієр, перейшло до ПАТ\~«Вектор Банк». Цього дня між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за указаним договором іпотеки. Вирішуючи питання про правильне застосування положень Закону України «Про іпотеку», суд виходить з такого. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, забезпечених іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»). Указаний правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219цс16, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16, який за змістом ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Отже, судом встановлено, що умови кредитного договору відповідач не виконував, кредит не погасив, у звязку з чим утворилася заборгованість, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову у судовому порядку у спосіб, який обраний позивачем для захисту порушених прав, відсутні. Поряд з цим, суд не приймає доводи заперечення на позовну заяву щодо недійсності договорів уступлення права вимоги, враховуючи зміст ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, та приймаючи до уваги те, що доказів, які б вказували, що такі в установленому порядку визнавалися недійсними, суду не надано, і так само, таких вимог під час розгляду цієї справи відповідачем не заявлено. Згідно зі ст. 88 ЦПК сплачений позивачем судовий збір у звязку з відмовою у задоволенні позову поверненню не підлягає. \~

Outcome: dismissed