Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що з 27 листопада 2010 року по 13 березня 2013 року вона та відповідач перебували у шлюбі, в якому народилася дочка [PERSON], [INFO]. Вважає, що [PERSON] з часу розірвання шлюбу, тобто з березня 2013 року, вихованням дитини не займається, не приділяє їй уваги, не цікавився її здоров'ям, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Малолітня дитина проживає постійно з нею. Вказує, що зазначеними діями відповідач порушує права дитини та ухиляється від виконання батьківських обов'язків, позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки (а.с. 3). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не прибули, та надала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю, на заочне рішення позивач згодна. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі «Урядовий кур'єр» від 16 грудня 2015 року № 235, заяв про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області Мойсеєнко В.А. в судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся, та надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю. Прокурор Молодовський І.О. в судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся, та надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін у заочному порядку та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що сторони з 27 листопада 2010 року по 13 березня 2013 року перебували у шлюбі, в якому [INFO] народилася дочка [PERSON], яка постійно проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS], так як батько дитини [PERSON] із березня 2013 року залишив позивачку з малолітньою дочкою та з того часу проживає окремо за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з часу розірвання шлюбу, тобто з березня 2013 року, вихованням дитини не займається, не приділяє їй уваги, чим ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON], [INFO], а саме: не піклується про здоров'я дочки, її фізичний, духовний та моральний розвиток; не забезпечує дочку матеріально. (а.с. 4-10, 14) Згідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 14.09.2015 року № 2130 в інтересах дитини вважають за можливе позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Суд погоджується з висновками органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, так як він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що позивачка надала належні докази про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та відповідачу не перешкоджали у виконанні обов'язку по вихованню дитини. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки в судовому засіданні встановлений факт ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то позовні вимоги слід визнати обґрунтованими. Прокурор у заяві просив про задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, позов про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які документально підтверджуються і складаються з судового збору в розмірі 487,20 грн (а.с. 2).

Outcome: approved