Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15.10.2012 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 4400 грн. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 20.09.2020 року виникла заборгованість у розмірі 24631 грн 33 коп., яка складається з: 14683 грн 09 коп. заборгованість за простроченим тілом кредита, 5125 грн 15 коп. заборгованість за відсотками згідно ст. 625 ЦК України, 4823 грн 09 коп. пеня. Відтак позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2102 грн. Ухвалою судді від 17.11.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.12.2020 року. 15.12.2020 року розгляд справи було відкладено на 02.02.2021 року в зв`язку з неявкою сторін у судове засідання та відсутністю відомостей щодо вручення (невручення) судової повістки. 01.02.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. В обґрунтування відзиву, [PERSON] зазначила, що вона не погоджується із розрахунком заборгованості позивача, заперечує щодо нарахованої суми пені, вказала на порушення порядку укладення кредитних договорів з недодержанням письмової форми, вважає що банк у порушення її прав проводив зміну умов та правил в односторонньому порядку, без попереднього погодження з нею. Вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення лише тіла кредиту в сумі 14683,09 грн. 02.02.2021 року розгляд справи було відкладено на 15.03.2021 року для надання позивачу часу на отримання відзиву на позов та надання відповіді на відзив. 10.03.2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, у якому зазначено, що підписавши заяву-анкету відповідач приєдналася до запропонованих банком Умов та Тарифів, що разом складають Договір про надання банківських послуг. Відповідач користувалася кредитною карткою банку, здійснювала зняття готівки, погашення заборгованості, а отже вона погодилася з усіма істотними умовами договору. Зокрема, до матеріалів позовної заяви долучено «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якого чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Випискою по картковому рахунку та розрахунком заборгованості підтверджується існування заборгованості перед позивачем. 15.03.2021року в судовому засіданні оголошено перерву до 05.04.2021 року за клопотанням відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлявся судом належним чином, згідно раніше поданої письмової заяви, представник позивача просив проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог банку, зазначила, що вона вже достатньо сплатила коштів за кредитною карткою. Також вказала на те, що вона не погоджується із сумами пені та відсотків, які нараховані позивачем. Щодо користування кредитною карткою відповідач пояснила, що вона дійсно до 2016 року користувалася кредитною карткою, однак надалі вона не витрачала кредитних коштів, а лише сплачувала кошти в рахунок заборгованості. При цьому, згідно банківського розрахунку вбачається, що банком фактично нараховувалися відсотки на відсотки, оскільки вони додавалися до тіла кредиту, та їх розмір є взагалі не зрозумілим та необґрунтованим. Отримавши кредитну картку «Голд», банк почав списувати з кредитної картки якісь членські внески та комісію за обслуговування, хоча своєї згоди на такі відрахування вона не надавала. Ці кошти також зараховувалися в рахунок тіла кредиту. Додала, що вона згодна заплатити заборгованість за тілом кредиту, але лише для того, аби банк припинив вимагати з неї кошти, хоча цю заборгованість вважає неправомірною. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі\~позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 15.10.2012 року (а.с. 14). У цій заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті. Також ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг. До анкети-заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», згідно якого базова відсоткова ставка на місяць становить 2,5 %, та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 15, 16-41). Згідно зі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом\~зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з розрахунками заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-11) відповідач має заборгованість перед позивачем за період з 12.12.2013 року по 20.09.2020 року у розмірі 24631 грн 33 коп., яка складається з: 14683 грн 09 коп. заборгованість за простроченим тілом кредита, 5125 грн 15 коп. заборгованість за відсотками згідно ст. 625 ЦК України, 4823 грн 09 коп. пеня. Заборгованість розраховувалася, виходячи з декількох процентних ставок: процентна ставка поточна і процентна ставка прострочена, розмір яких змінювався з 30% і до 34,8% та 43,2%. Відповідно до частин 1-4 статті 1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У даному випадку позивач змінив процентну ставку в сторону збільшення з 01.09.2014 року в односторонньому порядку, не попередивши відповідача за 7 днів до такої зміни, як цього вимагає п. 1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Доказів належного повідомлення відповідача про зміну тарифів в будь-який передбачений умовами договору спосіб матеріали справи не містять. Те, що договором передбачено обов`язок відповідача отримувати виписки по картрахунку, не звільняє банк від належного виконання умов щодо його завчасного попередження про збільшення процентної ставки. Отже, зміна процентної ставки у бік збільшення відбулась без належного повідомлення та згоди відповідача. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відсоткова ставка стосовно використання кредитних коштів постійно змінювалася, зокрема від 30% і до 34,8% та 43,2%. Статтею 628\~ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5%, які нараховуються на залишок заборгованості. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 43,2% річних позивачем, всупереч положенням ст. 81 ЦПК України, суду надано не було. Також,\~щодо нарахованих\~відповідачу відсотківна підставі ст. 625 ЦК України, які включалися до загальної суми заборгованості, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти\~річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому слід зауважити, що згідно наданих розрахунків позивачем взагалі не приведено розрахунок заборгованості за відсотками згідно ст.\~625\~ЦК у сумі 5125,15 грн. У відповідних графах зазначено, що процентна ставка на прострочений кредит згідно ст. 625 становить 84% річних, а тому яким чином та на підставі яких умов, погоджених з відповідачем, нараховувалися такі відсотки у такому розмірі позивачем не наведено. Наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить такої умови та такої відсоткової ставки. Окрім того, із Довідки про видані кредитні картки відповідачу, вбачається, що термін дії останньої картки визначено до 08.20 року. Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості, процентна ставка на прострочений кредит згідно ст. 625 нараховувалася на залишок заборгованості за період з 01.10.2019 року по 20.09.2020 року, тобто в період дії картки. При цьому, позивачем жодним чином не обґрунтовано підстави такого нарахування та підстави не застосування до залишку заборгованості визначеної умовами базової річної процентної ставки у розмірі 2,5 %. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наданого\~позивачем розрахунку\~заборгованості та\~виписки з\~карткового рахунку\~вбачається,\~щозаборгованість за простроченим тілом\~кредиту у розмірі 14683 грн 09 коп. виникла внаслідок накопичення сум процентів та пені, які відповідачем не сплачувалися в рахунок погашення заборгованості. Відтак, вбачається, що вказана заборгованість по суті включає в себе не лише кошти, витрачені безпосередньо відповідачем, а і суми відсотків за користування кредитним лімітом, на які в наступному місяці знову нараховувалися відсотки (тобто подвійне нарахування відсотків на відсотки). Окрім того, із Довідки про умови кредитування вбачається, що сторонами взагалі не погоджувалося таке поняття як «прострочена заборгованість» та «прострочені відсотки», а також розмір відсотків, які мають нараховуватися на таку заборгованість. Окрім того, якщо провести математичне співставлення сум нарахованих відсотків на залишок заборгованості, то визначені у виписці по рахунку суми до списання не відповідають заявленому розміру відсоткової ставки. Так, наприклад, згідно виписки по рахунку (а.с. 50) станом на 01.04.2019 року заборгованість становить 12412,45 грн (і ця сума включає в себе 100 грн пені). При цьому сума списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5 відсотка на місяць становить 877,02 грн, тоді як 3,5 відсотка від суми 12412,45 грн становить 434,43 грн (12412,45/100*3,5 = 434,43 грн). І це включаючи суму пені, на яку не мали б нараховуватися відсотки. Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим та суперечливим, а тому не може бути належним та допустимим доказом по справі. Загалом, з наданих позивачем розрахунків та з виписки по банківським карткам відповідача вбачається, що відповідачем безпосередньо витрачено кошти у розмірі 37211,32 грн, а внесено на рахунок погашення боргу кошти у розмірі 41672,25 грн. З огляду\~на наведене,\~суд приходить\~до висновку,\~що позивачем\~не доведено\~належними та\~допустимими доказами\~розмір заборгованості\~відповідача та\~юридичну природу\~складових такої\~заборгованості. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed