Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 23 жовтня 2009 року було зареєстровано шлюб. Подружнє життя між ними не склалося, оскільки своїх прав на материнство та батьківство вони не зреалізували, хоча прагнули цього обоє. Відповідач безпідставно винуватить її в тому, що у них немає дітей, хоча жодних медичних протипоказань до материнства у неї немає. Протягом шести років подружнього життя відповідач так і не переборов своєї залежності від зловживання спиртним, хоча вона доклала усіх зусиль для того, аби він лікувався від алкоголізму, організовувала проходження ним лікування у Волинському обласному наркологічному диспансері, проте [PERSON] не проявляв жодних вольових зусиль для цього. Перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння останній застосовував до неї фізичне насильство, кричав та ображав її. Вважає, що подальше спільне проживання у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати і стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з викладених у позові підстав і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачки проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23 жовтня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області 04 листопада 2009 року (а.с. 5). Від шлюбу у них дітей немає. Сторони шлюбні відносини припинили і позивачка не бажає спільно проживати з відповідачем. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї є недоцільним, суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому змінювати їй прізвище немає підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] належить стягнути понесені останньою судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved