overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У жовтні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї, вважає неможливим та таким, що заважає їх інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 16). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 25.06.2011 було укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №863 (а.с. 6). У вказаному шлюбі у сторін є спільна донька [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому за таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У жовтні 2016р. позивачі звернулись в суд до відповідачів з позовом, в якому просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі у 2001році, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купили квартиру у відповідачів, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був, через його оформлення на біржі та реєстрацію в БТІ. У судовому засіданні позивачі були відсутні, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. Третя особа свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 31.10.2001р. [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина - [PERSON] продали, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору №3309-Л, що є в справі, після реєстрації на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі договір був зареєстрований в БТІ 12.11.2001р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У жовтні 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засідання позов підтримала, бажання відновити дошлюбне прізвище не виявила Відповідач в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 09 липня 2010 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №290. Мають доньку [PERSON], [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір відшкодовується позивачці за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У жовтні 2016 р. Словянський психоневрологічний інтернат звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, мотивуючи заяву тим, що [PERSON], [INFO], внаслідок хронічного психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у звязку з чим не може реалізувати свої права. У судове засідання представник заявника не зявився попри належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд заяви без його участі.. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Словянської міської ради [PERSON], не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив заявлені вимоги задовольнити. Вивчивши матеріали справи, суд установив наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON], яка народилася 12 липня 1994 року, зареєстрована за адресою: [INFO], буд.№ 72 (Словянський психоневрологічний інтернат). Відповідно до відомостей, зазначених в історії хвороби, [PERSON] з моменту народження відставала від однолітків у фізичному та психічному розвитку, ходити почала з двох років. У віці 1 рік була обстежена вузькими спеціалістами, було встановлено діагноз ДЦП. Регулярно спостерігалася невропатологом ОДКБ, психіатром. Дошкільні заклади не відвідувала, у школі не навчалася, читати та писати не вміє. До повноліття перебувала у Дружківському будинку-інтернаті. Як вбачається із виписки з історії хвороби № 661 [PERSON] страждає тяжкою розумовою відсталістю без поведінкових порушень, дезадаптивний тип пристосувальної поведінки, низький рівень АРЛ. Рейтинг непрацездатності 16 балів /а.с.3/. Відповідно до статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст.239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоровя фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 133 від 06 грудня 2016 року [PERSON], [INFO], страждає тяжкою розумовою відсталістю без поведінкових порушень, ускладненою катарактою правого ока. Ступінь виявлення хвороби позбавлює можливості [PERSON] розуміти значення своїх дій та керувати ними у сфері суспільних відносин. Для захисту своїх цивільних прав та інтересів потребує здійснення над нею опіки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У жовтні 2017 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.04.2006 Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 288. Подружжя має сина [PERSON], [INFO] Спільне життя сторін не склалося: між ними неодноразово виникали непорозуміння внаслідок існування різних життєвих поглядів на сімейне життя та сімейні цінності. Фактично шлюбні відносини сторін припинилися з травня 2017 р. внаслідок неможливості спільного проживання. Подальше спільне життя збереження шлюбу неможливі та будуть суперечити інтересам сторін та їх дитини. Сторони домовились, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати з матір'ю. Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, до якого долучив письмову заяву відповідача про визнання позову. Однак враховуючи, що підпис відповідача у вказаній заяві не засвідчений у встановленому законом порядку, суд не може прийняти її до уваги та покласти в обґрунтування рішення. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, проте до суду вона не з'явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.04.2006 Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 288. Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO] З позовної заяви вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життя сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення... Зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надала, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У жовтні 2017 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 25.11.2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сторони через постійні непорозуміння та протилежні погляди на шлюб та сімю, з січня 2015 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільно не проживають. Вважає примирення неможливе, просить шлюб розірвати, розгляд справи проводити у її відсутність. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 27.10.2017 року відкрито провадження у справі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши заочне рішення у справі. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб, актовий запис №2574 (а.с.3). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір розмірі 640 грн. 00 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У жовтні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], заявник) звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним її чоловіка [PERSON], [INFO] (далі по тексту - [PERSON].), встановлення над ним опіки та призначення її опікуном. На обґрунтування заяви вказала, що у грудні 2014 р. чоловік переніс інсульт, внаслідок чого його повністю паралізувало, він не ходить, не розмовляє, самостійно себе не обслуговує, не впізнає рідних. Через свою хворобу чоловік не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними та потребує постійного стороннього догляду і опіки. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. З урахуванням фізичного та психічного стану [PERSON] суд вважав за можливе розглянути справу без його виклику в судове засідання. Представник органу опіки та піклування [PERSON] заяву підтримав та вніс подання про призначення [PERSON] опікуном її чоловіка. Вислухавши учасників справи та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. У грудні 2014 р. у [PERSON] сталося гостре порушення мозкового кровообігу, внаслідок чого його повністю паралізувало, він втратив можливість рухатися та розмовляти. 29.04.2015 йому встановлено першу групу інвалідності безстроково. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 140 від 28.02.2018 [PERSON] виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді судинної деменції і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з положеннями статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Отже зважаючи на встановлені обставини суд дійшов висновку, що внаслідок хронічного психічного захворювання [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання його недієздатним. Оскільки [PERSON] визнається недієздатним, він не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. За приписом статті 58 ЦК України над фізичними особами, які визнані недієздатними, встановлюється опіка, а відповідно до частини 1 статті 60 цього Кодексу суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. [PERSON] є дружиною [PERSON] і обставин, які перешкоджають їй виконувати обов'язки опікуна, не встановлено, а отже подання органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном чоловіка суд вважає обґрунтованим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

У жовтні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.05.1985, малолітніх чи неповнолітніх дітей у них немає. Останні кілька років між ними стали виникати конфлікти та суперечки, що призводило до нетерпимої обстановки в сім'ї. Тому з 2012 р. вони стали проживати окремо, з цього часу між ними були припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у життєвих цінностях і поглядах в сім'ї перестали панувати любов і злагода, що призвело до втрати почуттів. Позивач [PERSON] подав заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення Сімейного кодексу України, а саме: положення частини 1 статті 110, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

У жовтні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 25.10.2008 у Відділі ЗАГС Малоярославецької районної адміністрації муніципального району «Малоярославецький район» Калузької області, актовий запис № 572. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Спільне життя між ними складалося по різному, однак внаслідок різних життєвих інтересів вони перестали вести спільне господарство, вже понад два місяці проживають окремо. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. За таких обставин збереження шлюбу стало суперечити його інтересам та моральним переконанням. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з відповідачем. Позивач [PERSON] подав заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення Сімейного кодексу України, а саме: положення частини 1 статті 110, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

У жовтні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 06.11.2009 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 708. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок розбіжності в поглядах на сімейне життя та обов'язки, внаслідок чого у сім'ї відбувалися постійні сварки, які призвели до відчуження, втрати почуття любові та поваги. Шлюбні відносини між ними припинені з травня, спільне господарство не ведеться, на примирення вона не згодна. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення Сімейного кодексу України, а саме: положення частини 1 статті 110, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved