Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У квітні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що Банк і [PERSON] 17 жовтня 2007 року уклали договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого Банк надав, а відповідач [PERSON] отримав 29700,00 доларів США та зобов»язався щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти, шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 325,00 доларів США 17 числа кожного місяця і повернути кредитні кошти в повному обсязі не пізніше 16.10.2028 року, сплачувати проценти у розмірі 11,9% річних, встановивши у п.10.2 Договору, що Банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання певних обставин за переліком, наведеним у цьому пункті договору. Що в забезпечення виконання кредитних зобов»язань за кредитним договором цього ж числа Банком було укладено договір поруки №30305Р117 з [PERSON] та договір поруки № 30305Р118 з [PERSON], які зобов»язались особисто відповідати перед Банком за виконання умов договору позичальником у солідарному порядку. Вказав, що внаслідок невиконання умов договору позичальником, за договором утворилась заборгованість, яку необхідно стягнути з відповідачів. Зокрема, позивач зазначив, що станом на 14 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором склала: по кредиту і процентах 27946,49 доларів США, що еквівалентно 639472,51 грн. та по пені-10335,34 грн., з яких: 25404,89 доларів США заборгованість за кредитом, у т.ч. прострочена заборгованість у розмірі 764,14 доларів США за строк з 17.06.2014 року по 14.04.2015 року; 2541,60 доларів США прострочена заборгованість за процентами за строк з 17.05.2014 року по 17.03.2015 року; 2375,37 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 19.07.2014 року по 14.04.2015 року; 7959,97 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 19.07.2014 року по 14.04.2015 року. Тому, пославшись на ці обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь Банку заборгованість за кредитним договором: по кредиту та процентах у розмірі 27946,49 доларів США та по пені у розмірі 10335,34 грн., з яких: 25404,89 доларів США заборгованість за кредитом; 2541,60 доларів США прострочена заборгованість за процентами з 17.05.2014 року по 17.03.2015 року; 2375,37 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 19.07.2014 року по 14.04.2015 року; 7959,97 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 19.07.2014 року по 14.04.2015 року та судові витрати по справі. Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 листопада 2015 року позов було задоволено. Стягнуто з [PERSON] солідарно з [PERSON] та солідарно з [PERSON] заборгованість за кредитним договором по кредиту та процентах в розмірі 27946,49 доларів США і по пені у розмірі 10335 грн. 34 коп.. Було також стягнуто з [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на користь Банку по 1218 грн. з кожного у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 липня 2016 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 25.11.2015 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON],[PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту було залишено без задоволення. У апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування заочного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.11.2015 року та про постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази про видачу банком позичальнику грошових коштів (кредиту) і отримання позичальником кредитних коштів, як то: видатковий касовий ордер, заява про видачу готівки, тощо, тому, вважає апелянт, суд постановив рішення на припущенні про отримання позичальником кредиту, що суперечить, як п.4 ст.60 ЦПК України, так і ст.212 ЦПК України. Апелянт вказав про порушення судом порядку обчислення пені, оскільки, на його думку, необхідно було застосовувати курс долара до гривні станом на 19.07.2014 року, як періоду з якого банком розпочато нарахування пені, а не за станом на 14.04.2015 року, як дати складання Банком довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.38 - 47). Апелянт також зазначив, що, як видно з розрахунку заборгованості, наданого Банком, та змісту позовної заяви, порушення основного зобов»язання за кредитним договором почалося з 17.05.2014 року, а Банк звернувся до суду з даним позовом 21.04.2015 року, тому Банком пропущено шестимісячний термін для звернення до суду за захистом порушеного права, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України і дана обставина є підставою для для відмови у задоволенні позовних вимог до поручителів за даним кредитним договором. Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанку», суд виходив з того, що позичальник [PERSON] порушив зобов»язання щодо повернення кредиту та сплати кредитних платежів за умовами кредитного договору, а відповідачі [PERSON] і [PERSON], як поручителі, повинні нести за даним зобов»язанням солідарну з боржником відповідальність в повному обсязі. Проте з таким висновком місцевого суду частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з такого. По справі встановлено, що 17 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (нинішня назва ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11236426000, відповідно до умов якого банк зобов»язався надати позичальнику кредит в сумі 29700,00 доларів США на придбання однокімнатної квартири в [ADDRESS] зі сплатою 11,9% річних з кінцевим строком повернення кредитних коштів і процентів до 16 жовтня 2028 року (а.с.5-15, т.1) та щомісячною (17 числа кожного місяця) сплатою у повернення кредиту 325 доларів США. Згідно з договором поруки № 30305Р117 від 17 жовтня 2007 року, укладеним між Банком і [PERSON], поручитель зобов»язалась перед Кредитором відповідати за невиконання боржником [PERSON] усіх його зобов»язань перед Кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11236426000 від 17 жовтня 2007 року, укладеного між Кредитором і Боржником, в повному обсязі. Що поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов»язаннями за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору і відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с.16 - 17, т.1). Згідно з договором поруки № 30305Р118 від 17 жовтня 2007 року, укладеним між Банком і [PERSON], поручитель зобов»язалась перед Кредитором відповідати за невиконання боржником [PERSON] усіх його зобов»язань перед Кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11236426000 від 17 жовтня 2007 року, укладеного між Кредитором і Боржником, в повному обсязі. Що поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов»язаннями за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору і відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с.18-19, т.1). З матеріалів справи та довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11236426000 від 17.10.2007 року, наданого позивачем і не спростованого відповідачами, як в місцевому, так і в апеляційному суді, видно, що позичальник [PERSON] вносив Банку щомісячні платежі на погашення кредиту з листопада 2007 року і припинив вносити такі платежі 19 травня 2014 року (а.с.38-39,т.1); що заборгованість за кредитним договором станом на 14.04.2015 року становить: 27946,49 доларів США по тілу кредиту і процентах і 10335,34 грн. по пені, з яких: 25404,89 доларів США заборгованість за кредитом; 2541,60 доларів США заборгованість за процентами (з 17.05.2014 року по 17.03.2015 року); 2375,37 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 19.07.2014 року по 14.04.2015 року; 7959,97 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 19.07.2014 року по 14.04.2015 року. Відповідно до правил ст.ст. 526,527 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов»язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з правилами ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. За положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З матеріалів справи слідує, що 30 січня 2015 року, у зв»язку з невиконанням позичальником [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором та наявністю заборгованості, ПАТ «УкрСиббанк» надіслав боржнику і поручителям [PERSON] і [PERSON] письмову вимогу про дострокове повернення кредитної заборгованості (а.с.20-30,т.1), чим кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов»язання. Зокрема, кредитор у письмових вимогах вказав, що у випадку неусунення порушень боржником і поручителями на тридцять другий день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту, Банк буде вимагати повного погашення заборгованості за кредитним договором у судовому порядку. Тому звернувшись до суду з даним позовом з вимогами до відповідачів 21 квітня 2015 року, на думку суду, позивач діяв у межах встановлених законом строків і правомірно заявив вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, як до боржника [PERSON], так і до поручителів [PERSON] і [PERSON]О.( з дотриманням ч.4 ст.559 ЦК України). В той же час, місцевий суд, вирішуючи справу, не звернув уваги на те, що з вимогами до поручителів позивач звернувся у квітні 2015 року, тому відповідно до змісту ч.4 ст.559 ЦК України стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів підлягає з 01 листопада 2014 року, тобто за шість місяців, що передували зверненню позивача до суду з даним позовом в межах дії договорів поруки. Тому з боржника [PERSON] в користь Банку необхідно стягнути наявну на 31 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором згідно з розрахунком, а заборгованість за даним кредитним договором з 01.11.2014 року і до 01.04.2015 року необхідно стягнути з боржника і поручителів в солідарному порядку. Отже, провівши відповідний математичний розрахунок, суд вважає, що з [PERSON] в користь банку підлягає стягненню: заборгованість по тілу кредиту 25090,16 доларів США, заборгованість за процентами 1255,86 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 326,53 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 1098,79 грн. В солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] і [PERSON] підлягає стягненню в користь Банку за період з 01.11.2014 року по 01.04.2015 року: заборгованість по тілу кредиту 314,73 доларів США; заборгованість за процентами 1285,74 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 2048,84 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 6861,18 грн. Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази про видачу банком позичальнику кредитних коштів і тому рішення суду ухвалено на припущенні щодо отримання кредиту, не може бути підставою для скасування рішення, оскільки факт отримання кредитних коштів підтверджується фактичними даними про погашення [PERSON] кредиту з листопада 2007 року по травень 2014 року (а.с.38,39,т.1). Не ґрунтується на законі і твердження апелянта про те, що банком пропущено шестимісячний строк для звернення до суду з вимогами до поручителів, оскільки порушення основного зобов»язання почалось з 17 травня 2014 року, а банк звернувся до суду тільки 21 квітня 2015 року, в силу того, що позивачем було змінено строк виконання основного зобов»язання за договором з 16 жовтня 2028 року (п.1.2.2. кредитного договору) фактом направлення 30 січня 2015 року боржнику і поручителям письмової вимоги про виконання умов договору в повному обсязі. Отже, враховуючи, що позивачем строк дії договору (до 16.10.2028 року) було змінено згідно з письмовими вимогами до боржника і поручителів у січні 2015 року, ПАТ «УкрСиббанк», звернувшись з даним позовом до відповідачів у квітні 2015 року, строку пред»явлення вимог до поручителів не пропустив. За таких обставин оскаржуване рішення місцевого суду не можна вважати законним та обґрунтованим, останнє підлягає скасуванню з постановленням нового про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення у визначенні меж фінансової відповідальності боржника та поручителів перед кредитором (позивачем у справі), підлягають врахуванню.

Outcome: partial