Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що у березні 2015 року керівництво ОП»ЮУ АЕС» його ознайомило з заявою [PERSON] на ім'я президента ДП НАЕК «Енергоатом» про зловживання ним службовим становищем у процесі керівництва загоном воєнізованої охорони, в якій останній зазначав про те, що він займався корупційними діяннями, порушенням трудового законодавства, отриманням хабарів і матеріальних підносів від підлеглих, працевлаштовував не тих осіб і не на ті посади. Вважає доводи відповідача необґрунтованими і надуманими, оскільки у процесі перевірки заяви [PERSON], яка проводилася по дорученню генерального директора ОП «ЮУ АЕС» начальником відділу протидії корупції [PERSON] з 6 березня 2015 року по 11 березня 2015 року, факти, вказані у заяві, не підтвердилися. Вважає, що у своєму листі відповідач не висказував оціночних суджень, які можливо віднести до критики керівництва, а прямо обвинувачував його у здійсненні конкретних злочинів. Відомості, зазначені у листі відповідача, стали відомі його керівництву, широкому коло працівників, які опитувалися у ході перевірки листа. Зазначив, що зазнає моральні страждання у зв'язку з тим, що працівники обговорюють факти, вказані у листі, душевні страждання, які виражаються у втраті сну, головних болях і втраті душевного спокою. Моральну шкоду оцінює у 10000 грн. На підставі викладеного прохав визнати відомості, поширені у листі від 21 лютого 2015 року відповідачем, поданим на ім'я президента ДП НАЕК «Енергоатом» про крадіжки ним спецодягу, іншого майна під час будівництва нової адміністративної будівлі загону охорони, отримання ним хабарів і інших підносів від підлеглих працівників, порушенні ним трудової і виробничої дисципліни такими, що не відповідають дійсності, порочать його честь, гідність і ділову репутацію, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн. У подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги та прохав визнати відомості, поширені у листі від 21 лютого 2015 року відповідачем, поданим на ім'я президента ДП НАЕК «Енергоатом» про крадіжки ним спецодягу, іншого майна під час будівництва нової адміністративної будівлі загону охорони, отримання ним хабарів і інших підносів від підлеглих працівників, порушенні ним трудової і виробничої дисципліни, які виразилися, на думку відповідача, у прийомі на роботу іноземців - матері і доньки Шафікових, оплату праці невістці зам. директора ОП»ЮУ АЕС» [PERSON] і [PERSON] по підвищеним розцінкам, проведення навчання у вихідні дні без компенсації і проведення прийому екзаменів по перевірці знань більше ніж раз на 3 роки такими, що не відповідають дійсності, порочать його честь, гідність і ділову репутацію, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач не надав доказів, підтверджуючих факти наявності моральної шкоди і розповсюдження ним неправдивих відомостей, вважає, що він повідомив компетентні органи та посадові особи про скоєні корупційні дії, а не поширив недостовірну інформацію. Вважає, що перевірка, на яку посилається представник позивача, проводилася безпосередньо службою з охорони праці атомної станції, а тому є необ'єктивною. Зараз дійсно іноземні громадяни чи особи без громадянства в ОВВО не працюють, вони всі отримали громадянство України; щодо розкрадання спецодягу порушена кримінальна справа за ч.1 ст. 191 КК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 21 лютого 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до президента ДП НАЕК «Енергоатом» [PERSON] з листом, в якому виразив бажання повідомити про факти корупції, зловживання службовим становищем, порушення трудового законодавства з боку начальника загону відомчої воєнізованої охорони відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» [PERSON]. З акту № 3003-9 про результати перевірки письмового звернення [PERSON] від 11 березня 2015 року вбачається, що вказані [PERSON] факти про зловживання та хабарництво не знайшли підтвердження у ході перевірки, також не виявлено порушень антикорупційного законодавства України в діях керівництва ЗВВО. За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Відповідно до ст. 297 ЦК України фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. При цьому суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Інформація, яку позивач просить визнати недостовірною, не відноситься до негативної, а є викладеною в процесі і в межах реалізації відповідачем свого права на звернення до уповноважених органів, гарантованого ст. 40 Конституції України і в рамках ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки висловлена не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою вжиття керівництвом ДП НАЕК «Енергоатом» передбачених законом заходів у зв'язку з вчиненням певними особами неправомірних, на думку заявника, дій, а тому не є поширенням інформації, що принижує честь та гідність позивача. Пунктом 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За відсутності підстав для задоволення вимог про визнання відомостей недостовірною інформацію, вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вимоги про визнання інформації недостовірної та її спростування. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed