Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], у якій просять визнати за ними право власності на 48/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] в м. Харкові. В обгрунтування позовної заяви позивачі зазначили, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], відкрилась спадщина у вигляді 48/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 27.06.1985 року - 9/100 частин та договору дарування від 20 липня 1985 року - 61/100 частин. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26.11.2004 року були поміняні ідеальні долі в будинку в зв'язку з прибудовою і ідеальна частина [PERSON] становить замість 70/100 - 48/100 частин. Інша 52/100 частини вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями належить [PERSON] Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є позивачі - його дружина [PERSON] та донька [PERSON], які в установлений законом строк прийняли, але не оформили в нотаріальній конторі спадщину, оскільки рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26.11.2004 року за час життя [PERSON] в органах державної реєстрації на нерухоме майно не було зареєстровано, у зв'язку з чим вимушені були звернутись до суду. В подальшому позивачі уточнили свої позовні вимоги та просили визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 48/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], а саме: в буд. літ. «А-1» комора II площею 1,7 кв.м., сіни III площею 5,6 кв.м., предпокій 2-3 площею 8,7 кв.м., житлова 2-4 площею 13,1 кв.м., житлова 2-5 площею 14,5 кв.м., кухня 2-6 площею 8,1 кв.м., санвузол 2-7 площею 3,4 кв.м., коридор 2-8, площею 3,2 кв.м., а також надвірні будівлі: сарай «Л», душ «С», ганок «а3», колодязь № 2, вбиральня «Т», льох «И», частина огорожі в порядку спадщини за законом після смерті її, [PERSON] чоловіка і батька [PERSON] - [PERSON], померлого [INFO] в м. Харкові. Позивачі у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду нотаріально завірену заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнає у повному обсязі, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутність (а.с. 40). Представник третьої особи Другої Харківської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву, у якій зазначив, що просить розглядати справу на розсуд суду та у відсутність представника нотаріальної контори (а.с. 55). За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення і доводи позивачів, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 16.07.1985 року, зареєстрованого в реєстрі за № 30183, та Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Мороз Г.І. 20 липня 1985 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2535, власником відповідно 9/100 частин та 61/100 частин жилого будинку [ADDRESS] був [PERSON] (а.с. 5-7). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 08.02.1999 року (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 70/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] На підставі ст. 5 ЦК України суд при вирішенні позову застосовує акти цивільного законодавства, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин. Згідно прикінцевих та перехідних положень від 16.01.2003 року № 435-IV правовідносини, які виникли до прийняття нового Цивільного Кодексу, тобто 01.01.2004 року регулюються нормами ЦК України в редакції 1963 року, тому суд вважає за необхідним застосувати до спірних правовідносин норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст. 524 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року) спадкування відбувається за законом та за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 529 ЦК УРСР України (в редакції 1963 року) спадкоємцями першої черги в рівних долях є діти спадкодавця, один з подружжя та батьки померлого. Згідно зі ст. 548 УРСР ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності з п. 112 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка діяла на час відкриття спадщини, видача свідоцтва про спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Так, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачі - його дружина [PERSON] та донька [PERSON], які в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Інші свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 19-27, 48). Судом також було встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26.11.2004 року були перерозподілені ідеальні долі у спірному будинку в зв'язку з прибудовою та ідеальна частина [PERSON] стала становити замість 70/100 - 48/100 частин (а.с. 15-16). Відповідно довідки, виданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 2001186 від 02.09.2014 року, не зареєстровано право власності на 48/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями за [PERSON] у зв'язку з перерозподілом ідеальних часток згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26.11.2004 року. Інша 52/100 частини вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями належить [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Таким чином, у померлого [PERSON] відсутнє право власності на 48/100 частин житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних будівель, що розташований в [ADDRESS] та вказана частина будинку не входить до складу спадщини гр. [PERSON] У зв'язку з цим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам (а.с. 34). Однак, на час відкриття спадщини та станом на сьогоднішній день позивачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується штампами про реєстрацію у копіях паспортів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24, 26). Вони є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає та фактично вступили в управління (володіння) спадковим майном, у зв'язку з чим позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved