overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 квітня 2014 року і до її повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 12 квітня 2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 26 листопада 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (арк.с.4). Малолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2014 року і до його повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 25 листопада 2011 року (арк.с. 7). [INFO] у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 12 березня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (арк.с.8). Малолітній [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 квітня 2014 року і до його повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 22 жовтня 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (арк.с.6). Малолітній [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав , стягнення заборгованості по аліментам та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, стягнення заборгованості на додаткові витрати на утримання неповнолітнього, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є батьком її сина -[PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Від виконання свої батьківських обов'язків він ухиляється, з сином не спілкується, участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Фактично вихованням сина займається вона. Відповідач рахується батьком лише формально , і є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Ухвалою суду від 03.07.2014 року позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментам, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, стягнення заборгованості на додаткові витрати на утримання неповнолітнього залишені без розгляду. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. На задоволенні заявлених вимог наполягала та просила винести заочне рішення по справі у випадку повторної неявки відповідача (а.с. 100). Представник третьої особи, Солом'янської районної в місті Києві Державної адміністрації до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав (а.с. 87). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, належним чином сповіщений про день та час слухання справи у встановленому законом порядку (а.с. 101). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти. Згідно ч.4 ст. 155 СК України, ухилення від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на батьків відповідальності, покладеної законом. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Вимоги позивача ґрунтуються на матеріалах справи, положеннях ст. ст. 164, 165, 166 СК України та висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 88). Тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 08.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1626. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позов підтримує та просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов визнає та просить розглянути справу без його участі. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 08.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1626. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 03.08.2013. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з жовтня 2013 року. Примирення та подальше спільне життя з ним не можливе. Від шлюбу дітей не мають. Майновий спір відсутній. Одночасно позивач просила змінити своє прізвище на дошлюбне - [PERSON]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надав. У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 03.08.2013 між сторонами Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 328, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Із пояснень позивача спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки припинено з жовтня 2013 року, відразу після одруження. Намірів їх поновлювати для подальшого збереження сім'ї позивач не має, також не вбачає підстав для надання строку на примирення з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. У зв'язку із розірванням шлюбу на підставі статті 113 СК України підлягає відновленню дошлюбне прізвище позивача. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 03.10.2003. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з осені 2010 року. Примирення та подальше спільне життя з ним не можливе. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 03.10.2003 між сторонами Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 1251, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Із змісту позову видно, що спільне життя між сторонами не склалось через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки припинено з осені 2010 року. Намірів поновлювати шлюбні стосунки сторони не мають. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 26.02.1994. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з липня 2012 року. Примирення та подальше спільне життя з ним не можливе. Від шлюбу мають дочку та сина. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений неодноразово. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надав. У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 26.02.1994 між сторонами Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 90, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] Із пояснень позивача спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні стосунки припинено з липня 2012 року. Намірів їх поновлювати для подальшого збереження сім'ї вона не має. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), та дочку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що [PERSON] 30.11.2012 р. отримав у неї в борг грошові кошти у розмірі 80 000,00 грн. строком до 30.12.2013 року, що підтверджує борговою розпискою. По закінченню вказаного терміну [PERSON] борг не повернув. Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку свої боргові зобов'язання виконувати не збирається, позивач звернувся до суду та просить стягнути з нього суму боргу, також судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримала вимоги позовної заяви та просить їх задовольнити. [PERSON] позов визнав та пояснив, що боргове зобов»язання він не виконує, оскільки наразі коштів не має, але від боргу не відмовляється. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 30.11.2012 р. [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 80 000,00 грн. із зобов'язанням повернути їх у термін до 30 грудня 2013 року (а.с.4). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту отримання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Суд приходить до висновку про існування між позивачем і відповідачем договірних зобов'язань щодо надання останньому позики у розмірі 80 000,00 грн., що підтверджується написаною власноруч розпискою відповідача від 30.11.2012р., яку суд приймає за договір позики, оскільки у ньому сторонами визначені всі суттєві умови договору даного виду. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. У термін до 30.12.2013 року [PERSON] борг не повернув. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та обґрунтування, що є підставою для їх задоволення в повному обсязі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved