overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

У квітні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника позивача [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.03.2013 року, в сумі 81 986 грн. 88 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, проти позову заперечує в повному обсязі. Судом встановлено, що 01.03.2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.5-6). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2018 року має заборгованість - 81 986 грн. 88 коп., яка складається з: -1668,61 грн. - заборгованість за кредитом; -71147,83 грн. - відсотки за користування кредитом; -4761,54 грн. - пеня та комісія; А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -3878,90 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить - 81 986 грн. 88 коп. Тому, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.03.2013 року, в сумі 81 986 грн. 88 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. У відповідності до ст.ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У квітні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05 липня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір № ODMLRM24680565 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3113,57 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач свої зобов'язання за умовами договору виконує неналежно, то станом на 19 березня 2018 року в нього виникла заборгованість перед банком на загальну суму 16267,05 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3113,57 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 2,17 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 823,56 грн., заборгованості за пенею в розмірі 11076,94 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 750,81 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ODMLRM24680565 від 05 липня 2012 року у розмірі 16267,05 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн., не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, будь-яких клопотань на адресу суду не направляв. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин, суд вважає наявними одночасне існування всіх умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки не повідомив, відзив (заперечення) на позов не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв'язку,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

У квітні 2018 року ПАТ КБ «ПривтаБанк» при зверненні до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, сплатило кошти на оплату судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.04.2018 року позовну заяву передано за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва. При цьому, ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.12.2018 року провадження у справі закрито у зв'язку із смертю відповідача. З огляду на зазначене, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Оболонскього районного суду м. Києва з заявою про повернення коштів за оплату судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп., оскільки судовий збір сплачений на реквізити Оболонського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що сплачені ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти на оплату судового збору в у розмірі 1 762 грн. 00 коп. підлягають поверненню, а заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 06 серпня 2010 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблений актовий запис № 1104. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння і взаємоповаги. Фактично сім'я припинила своє існування. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, разом не проживають, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 06 серпня 2010 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблений актовий запис № 1104. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06 серпня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], видане 06 серпня 2010 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблений актовий запис № 1104. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння і взаємоповаги. Фактично сім»я припинила своє існування. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, разом вони не проживають. Примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати користь позивача у розмірі 704 грн. 80 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 13 жовтня 1995 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району, Київської області, про що зроблений актовий запис № 36. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння і взаємоповаги. Між подружжям часто виникали сварки. Тривалий час кожен з подружжя живуть окремим життям та своїми інтересами. Фактично сімя припинила своє існування. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, разом не проживають, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 13 жовтня 1995 року, Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району, Київської області, про що зроблений актовий запис № 36. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 13 жовтня 1995 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БК № 335739, видане 13 жовтня 1995 року Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району, Київської області, актовий запис № 36. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння і взаємоповаги. Між подружжям часто виникали сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім»я припинила своє існування. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, разом вони не проживають. Примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позов, про що зазначила письмово в заяві, яка подана нею до суду. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 14 серпня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 1409. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги між ними. В сім'ї виникали сварки. Подружжя мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Тривалий час кожен з подружжя живуть окремим життям та своїми інтересами. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 14 серпня 2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 1409. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14 серпня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 14 серпня 2013 року видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1409. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2951. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги між ними, різних поглядів на сімейне життя. В сім'ї виникали сварки. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 21 липня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 1278. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON] [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги між ними. В сім'ї виникали сварки. Подружжя мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Тривалий час кожен з подружжя живуть окремим життям та своїми інтересами. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 21 липня 2007 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 1278. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21 липня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 21 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 1278. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1239. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги між ними, різних поглядів на сімейне життя. В сім'ї виникали сварки. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27 жовтня 2001 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Яворівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблений актовий запис № 178. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних характерів, поглядів на шлюб та сім'ю. В сім'ї часто виникають непорозуміння, що призвело до втрати почуттів. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 27 жовтня 2001 року Яворівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 178. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON]визнала позов, зазначивши про це в письмовій заяві. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 жовтня 2001 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується дублікатом свідоцтва про шлюб видане 12 квітня 2018 року Яворівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 178. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.07.2002 року. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних характерів, поглядів на шлюб та сім'ю. В сім'ї часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved