Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом (який в подальшому уточнила) до Вознесенської міської ради Миколаївської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В позові зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 січня 2014 року, реєстр. №101 вона набула у власність 11/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] , яке в цілому складається з двох житлових будинків: житлового будинку, зазначеного в плані літерою А-1 житловою площею 155,2 кв.м., житлового будинку, зазначеного в плані літерою Г-1 житловою площею 67,0 кв.м., з господарськими та побутовими будівлями та спорудами: літньою кухнею В-1; літньою кухнею И-1; сараєм Д-1; сараєм Е-1; сараєм К-1; вбиральнею Ж-1; вбиральнею М-1; гаражем Л-1. Проте, фактично, співвласниками вказаного домоволодіння (житлового будинку) на час звернення до суду є лише [PERSON] (10/100 часток) та [PERSON] (20/100 часток). Водночас, решта часток домоволодіння (житлового будинку) набувалася іншими власниками вказаного майна ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) не в якості ідеальних часток в праві власності на майно, а в якості окремих об`єктів нерухомого майна квартир, без виділу цих об`єктів в натурі. Внаслідок цього загальний розмір часток усіх співвласників (на праві спільної часткової власності) спірного об`єкту нерухомого майна не становить 1, що суперечить вимогам закону та перешкоджає позивачці використати своє право на виділення частки у праві власності на житловий будинок в натурі шляхом укладення окремого договору з іншими співвласниками. У зв`язку з цим, [PERSON] , вказуючи на те, що належні їй 11/100 часток домоволодіння (житлового будинку) на час звернення до суду переобладнані в окрему благоустроєну квартиру, просила в судовому порядку виділити їй у власність належні їй 11/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] з врахуванням порядку користування спільним майном, що склався між співвласниками вказаного майна, виділивши їй в натурі: сіни, позначені в плані за № І площею 3,3 кв.м.; сіни, позначені в плані за № ІІ площею 7,3 кв.м.; сіни, позначені в плані за № ІІІ площею 4,0 кв.м.; сіни, позначені в плані за № IV площею 9,6 кв.м.; сіни, позначені в плані за № V площею 8,6 кв.м.; житлову кімнату, позначену в плані за №1 площею 16,9 кв.м.; житлову кімнату, позначену в плані за №2 площею 5,1 кв.м. Також просила виділити їй частину господарських будівель та споруд: літню кухню И-1; гараж Л-1, а також частину огорожі. Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] . Цією ж ухвалою первісного відповідача [PERSON] , замінено на належного [PERSON] . В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, судом згідно вимог ч.ч. 7, 8, 11 ст. 128 ЦПК України вважаються належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі учасників справи, оскільки матеріали містять достатньо доказів, необхідних для вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 січня 2014 року, реєстр. №101 [PERSON] набула у власність 11/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] , яке в цілому складається з двох житлових будинків: житлового будинку, зазначеного в плані літерою А-1 житловою площею 155,2 кв.м., житлового будинку, зазначеного в плані літерою Г-1 житловою площею 67,0 кв.м., з господарськими та побутовими будівлями та спорудами: літньою кухнею В-1; літньою кухнею И-1; сараєм Д-1; сараєм Е-1; сараєм К-1; вбиральнею Ж-1; вбиральнею М-1; гаражем Л-1 (а.с. 6-15). Співвласниками вказаного домоволодіння (житлового будинку) на час розгляду справи є [PERSON] (10/100 часток), [PERSON] та [PERSON] (по 10/100 часток). Водночас, решта часток домоволодіння (житлового будинку) набувалася іншими власниками вказаного майна ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) не в якості ідеальних часток в праві власності, а в якості окремих об`єктів нерухомого майна квартир, без виділу цих об`єктів в натурі (а.с. 22). Внаслідок цього загальний розмір часток усіх співвласників (на праві спільної часткової власності) спірного об`єкту нерухомого майна не становить 1, що суперечить вимогам закону та перешкоджає позивачці використати своє право на виділення частки у праві власності на житловий будинок в натурі шляхом укладення окремого договору з іншими співвласниками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 364 ЦК України \~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі\~виділу співвласником\~у натурі\~частки із\~спільного майна\~для співвласника,\~який здійснив\~такий виділ,\~право спільної\~часткової власності\~на це\~майно припиняється.\~Така особа\~набуває право\~власності на\~виділене майно,\~і у\~випадку,\~встановленому законом,\~таке право\~підлягає державній\~реєстрації. Відповідно до п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (далі - постанова) при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необгрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. При вирішенні спорів про виділ в натурі часток жилого будинку суд повинен перевірити належність сторонам цього майна, розмір їх часток в праві власності на будинок, з`ясувати план будинку, перевірити наявність висновку технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, висновків органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов`язаних з цим переобладнань, дозволу виконкому місцевої Ради на переобладнання і перепланування жилого будинку (п. 18 постанови). Згідно копії висновку КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» щодо технічної можливості виділення об`єктів нерухомого майна від 05 жовтня 2020 року №276 (а.с. 22) за технічними показниками та за даними останньої інвентаризації можливе виділення 11/100 часток будинку [ADDRESS] в окрему квартиру [ADDRESS] , що фактично складається з сіней, позначених в плані за № І площею 3,3 кв.м., сіней, позначених в плані за № ІІ площею 7,3 кв.м., сіней, позначених в плані за № ІІІ площею 4,0 кв.м., сіней, позначених в плані за № IV площею 9,6 кв.м., сіней, позначених в плані за № V площею 8,6 кв.м., житлової кімнати, позначеної в плані за №1 площею 16,9 кв.м., житлової кімнати, позначеної в плані за №2 площею 5,1 кв.м., а також використання її, як самостійного об`єкта цивільних правовідносин. Наявні, пов`язані з основним об`єктом господарські будівлі та споруди, а саме, літня кухня И-1; гараж Л-1, а також огорожа №№3, 4. Об`єкт, який знаходиться у власності [PERSON] за додатком Б, наведеним у ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення.», п. 2.1 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року, №127, Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507 за класифікацією будівель на час надання висновку відповідає визначенню «квартира». Згідно копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (а.с. 23-24) станом на 02 жовтня 2020 року (дату останньої інвентаризації) частка [PERSON] в праві спільної часткової власності фактично виділена в окремий об`єкт квартиру, що складається з сіней площами\~3,3\~кв.м.,\~7,3\~кв.м.,\~4,0\~кв.м.,\~9,6\~кв.м.,\~8,6\~кв.м.,\~а,\~також житлових\~кімнат площами\~16,9\~кв.м.\~та 5,1\~кв.м. З висновку будівельно-технічної експертизи №21/01 від 29 січня 2021 року вбачається, що частка [PERSON] в праві спільної часткової власності на житловий будинок може бути виділена в натурі за одним варіантом, а саме, відповідно до належної останній частки та з врахуванням порядку користування спільним майном, який склався між співвласниками, шляхом виділу: сіней, позначених в плані за № І площею 3,3 кв.м., сіней, позначених в плані за № ІІ площею 7,3 кв.м., сіней, позначених в плані за № ІІІ площею 4,0 кв.м., сіней, позначених в плані за № IV площею 9,6 кв.м., сіней, позначених в плані за № V площею 8,6 кв.м., житлової кімнати, позначеної в плані за №1 площею 16,9 кв.м., житлової кімнати, позначеної в плані за №2 площею 5,1 кв.м., а також використання її, як самостійного об`єкта цивільних правовідносин. Також підлягають передачі позивачці частина пов`язаних з основним об`єктом господарських будівель та споруд, а саме, літньої кухня И-1; гаражу Л-1, а також огорожі №№3, 4. Згідно висновку експертизи, виділення частки не потребує здійснення жодних дій по переобладнанню виділеної частки в окремий об`єкт нерухомого майна. За встановлених обставин, враховуючи те, що виділ частки позивачки є технічно можливим з врахуванням розміру частки співвласника та порядку користування спільним майном, який склався між співвласниками, а тому вимоги [PERSON] є обґрунтованими. Проте, належними сторонами у спорах про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, є співвласники такого майна. З матеріалів справи вбачається, що на час її розгляду співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] , крім [PERSON] , є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а тому вимоги позивачки до вказаних осіб слід задовольнити, а в позові до решти відповідачів, які є власниками окремо визначеного майна, а також до Вознесенської міської ради слід відмовити. Тому,

Outcome: approved