Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення грошового зобовязання. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13 березня 2013 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 64\~810 (шістдесят чотири тисячі вісімсот десять) грн. 93 грн. Рішення набрало законної сили. Як зазначає позивач, до теперішнього часу відповідачем частково виконане зазначене рішення суду, а саме, із вказаної суми [PERSON] сплатив лише 14\~960 (чотирнадцять тисяч девятсот шістдесят) грн. Таким чином, позивач вважає, що невиплачена сума коштів знецінилася за рахунок інфляції і її недостатньо для повного відшкодування боргу, а тому відповідач має сплатити позивачу втрати від простроченої суми боргових зобовязань у розмірі 40\~179,85 грн. та 3 % річних від простроченої суми боргових зобовязань у розмірі 4493,60 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав аналогічні пояснення фабулі позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, при цьому пояснивши, що у нього немає можливості сплачувати суму боргу [PERSON] Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2013 року, яке набрало законної сили, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 64\~810 (шістдесят чотири тисячі вісімсот десять) грн. 93 коп. Із матеріалів справи вбачається, що вищевказане рішення суду [PERSON] виконано частково, а саме, сплачено [PERSON] суму боргу у розмірі14\~960 (чотирнадцять тисяч девятсот шістдесят) грн., про що свідчать копії виписок та розписка. Остання сплата боргу відбулася 31 грудня 2015 року. Такі ж обставини підтвердив у судовому засіданні і відповідач. Отже, на даний у відповідача перед позивачем існує заборгованість у розмірі 49\~850 (сорок девять тисяч вісімсот пятдесят) грн. 93 коп. Із наданого позивачем розрахунку, який суд бере до уваги, вбачається, що останній просить стягнути із відповідача втрати від інфляції за період із 24.03.2013 р. по 24.06.2016 р. у розмірі 40\~179 (сорок тисяч сто сімдесят девять) грн. 85 коп. та 3 % річних за період із 24.03.2013 р. по 24.03.2016 р. у розмірі 4493 (чотири тисячі чотириста девяносто три) грн. 60 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 509\~ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Пункт ч. 5\~ст. 11 ЦК України\~у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду. Згідно із частиною другою\~статті 625 ЦК України\~у разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такі ж висновки викладені у правовій позиції постанови Верховного Суду України від 01.10.2014 р. у справі за № 6-113цс14. Таким чином, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved