Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 1,7799 га, яка розташована на території Тулинської сільської ради Миронівського району Київської області, призначенням якої є ведення особистого селянського господарства. Будучи спадкоємцем першої черги за законом, в установлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Проте належним чином оформити спадщину на земельну ділянку не має змоги, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку був виготовлений вже після смерті батька. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути в їх відсутності, позов підтримав, просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідачів у судове засідання не з'явились, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов ними визнається. За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, наявні у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню . Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Статтями 1270 ч. 1 та 1272 ч. 1 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Так, відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO] року в м. Миронівці Київської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді земельної ділянки розміром 1,7799 га, яка розташована на території Тулинської сільської ради Миронівського району Київської області, призначена для ведення особистого селянського господарства. Спадкоємцем першої черги за законом являється позивач у справі. У встановлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Проте, оформити належним чином спадщину на земельну ділянку не має змоги, оскільки землевпорядна організація виготовила на ім'я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку після його смерті. Відповідно до ст.ст.1233,1268 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки відповідно до ст.ст.1269,1270 ЦК України подав заяву до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що до позивача перейшли права на земельну ділянку, та яку позивач не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. На підставі ст.ст.1216-1218,1221,1225, 1261,1268,1270,1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved