Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON], на житловий будинок [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 52,3 кв.м, житлова площа якого складає 21,4 кв.м, допоміжна площа складає 30,9 кв.м, до складу будинку входять: 1 - коридор 7,6 кв.м., 2 - коридор 9,3 кв.м, 3 - кухня 8,4 кв.м, 4 - кімната 21,4 кв.м, 5 - санвузол 5,6 кв.м, а також господарчі та інші споруд: прибудова літ. «а,а1», навіс літ. «а2», гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В», лазня літ. «Г», вбиральня літ. «Ж», погріб з шийкою літ. «З», колодязь літ. «К», замощення літ. «І». Він є спадкоємцем першої черги, незважаючи на те, що його право на спадкове майно, яке відкрилося після смерті матері, ніхто не оспорює, він не в змозі отримати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, в зв'язку з неможливістю надання ним правовстановлюючого документу на житловий будинок, який би був зареєстрований в встановленому законом порядку на ім'я померлої. Тому, він звернувся до суду для визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Представник відповідача Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за відсутності їхнього представника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с.12). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.1982 року. [PERSON] як спадкоємець першої черги, у встановлений законом строк, на підставі ст. 1269, 1270 ЦК України, звернувся до державного нотаріусу Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвій Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернути до суду (а.с.14). Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1221 ЦК України. У відповідності до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Згідно архівних даних Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року документ, що встановлює право власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON] відсутній. Будинок [ADDRESS] загальною площею 46,7 кв.м, житлова полоща 21,37 кв.м, матеріал стін - глинобитні, а- сіни, Б - гараж, В. - л.кухня, Г - сарай-баня, Д,Е - сарай, Ж - вбиральня, З - погриб, № 1 - 4 споруди (а.с. 17). У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності никається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлій [INFO] [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєструвала належне їй право власності на майно, у зв'язку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості його оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що його позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] на житловий будинок [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved