Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

у жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили з 24 листопада 2018 року, за цей час примирення не досягли. В шлюбі мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою. Представник позивача адвокат Муль Т.О. в суді позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Парапір М.П. позов не визнали, посилаючись на те, що позивач повинен прописати неповнолітніх дітей у будинку по [ADDRESS] , який є спільною сумісною власністю подружжя, після чого можливо розірвати шлюб. Відповідачка по суті позову пояснила, що через поведінку позивача вона неодноразово припиняла з ним сімейні відносини, зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач неодноразово вчиняв щодо неї домашнє насильство. З листопада 2018 року вони припинили сімейні відносини з позивачем, примирення не досягли, у позивача є інша жінка. Вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 18 травня 2002 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим повторно 12 вересня 2019 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 7). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] і [NUMBER] , виданими повторно 12 вересня 2019 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відповідно (а.с.8, 9). Шлюбні відносини сторони не підтримують, з листопада 2018 року проживають окремо, за цей час примирення не досягли. Посилання відповідачки та її представника на те, що шлюб можливо розірвати лише після реєстрації неповнолітніх дітей у будинку, який є спільною власністю подружжя, не стосуються предмета спору. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання відповідачки суд вважає за необхідне залишити їй прізвище - [PERSON] .

Outcome: approved