Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно договору дарування житлового будинку від 27.12.2004 року він є власником житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по вул. Мудрого Ярослава,51 в м. Ізмаїл Одеської області. На земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, за позивачем право власності не визнавалось. При цьому, згідно з рішенням Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №379 / 31 від 23.07.1964 року та рішенням Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1190 від 26.11.1997 року, [PERSON] була передана земельна ділянка по вул. Куйбишева, 51 площею 0,0500 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Даним рішенням, [PERSON] було рекомендовано замовити технічну документацію для видачі державного акта на право приватної власності на землю. Проте, державний акт на право власності на вказану земельну ділянку не видавалось.22.05.2005 р. [PERSON] помер. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнала не заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Згідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з рішенням Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №379 / 31 від 23.07.1964 року та рішенням Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1190 від 26.11.1997 року, [PERSON] було передано земельна ділянка по вул. Куйбишева, 51 площею 0,0500 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. [PERSON] було рекомендовано замовити технічну документацію для видачі державного акта на право приватної власності на землю . Згідно поясненням представника відповідача державний акт на право власності на вказану земельну ділянку не видавався. 22.05.2005 р. відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 016451, виданому 23.05.2005 р., [PERSON] помер. Згідно договору дарування житлового будинку від 27.12.2004 року позивач - [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по вул. Мудрого Ярослава,51 в м. Ізмаїл Одеської області. Відповідно до ч.1 ст. 35 Земельного кодексу України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Частина перша статті 116 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до вимог ст. 125 Земельного Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі викладеного,

Outcome: approved