overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У жовтні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2015 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2013 року. Шлюб для обох другий, від шлюбу мають одну дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сторони фактично припинили подружні відносини, не бажають зберегти сімю та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

У жовтні 2017 року, позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 19 лютого 1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають дочку, яка на даний час є повнолітньою. Шлюбні відносини припинені у вересні 2016 року, через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на подружні стосунки. Постійні спори та скандали призвели до окремого проживання, з вказаного часу спільне господарство не ведуть, тому вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим, просить шлюб розірвати. Позивачка через канцелярію суду подала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. При цьому наполягала на ухваленні заочного рішення по справі. Відповідач про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, що знаходить підтвердження у матеріалах справи, проте до суду не прибув, заяву про відкладення судового розгляду до суду не подав. 29 листопада 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 19 лютого 1999 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 70 (копія свідоцтва про шлюб а.с. 4). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припиненні у вересні 2016 року, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї стало те, що між ними було втрачено взаєморозуміння, через різні погляди на подружнє життя виникали постійні спори та скандали, тому подальше життя позивач вважає неможливим. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У жовтні 2017 року, позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який укладено 17 грудня 2005 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дочку [PERSON], народжену [INFO]. З 2009 року шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо один від одного, підставою розпаду сім'ї стало те, що між ними було втрачено взаєморозуміння. Тому, вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач звернулася до суду з заявою, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач також звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони уклали шлюб 17 грудня 2005 року, який зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 1168. Від шлюбу подружжя мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вказане підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та про народження дитини в матеріалах справи (а.с. 3-4). Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені у 2009 року, з вказаного часу спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони втратили взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів любові. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У жовтні 2017 року, позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який укладено 22.01.2011 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З лютого 2017 року шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо один від одного, підставою розпаду сімї стало те, що відповідач перестав опікуватися сімєю, через що виникали сварки та конфлікти, що призвело до втрати почуттів любові. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач звернулася до суду з заявою, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач також звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони уклали шлюб 22 січня 2011 року, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 35. Від шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Вказане підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та про народження дітей в матеріалах справи (а.с. 5-7). Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені у лютому 2017 року, з вказаного часу спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сімї стало те, що відповідач перестав піклуватися сімєю, що призводило до сварок та конфліктів, в результаті між ними були втрачені почуття любові та порозуміння. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати понесені на сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У жовтні 2017 року, позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який укладено 23.09.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Наполягаючи на позовних вимог, позивач вказала, що у шлюбі з відповідачем прожили 11 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Проте шлюбні відносини не склалися, оскільки під час шлюбу виявилося, що вони мають різні точки зору на сімейне життя, побудову сімейних відносин тощо. На протязі останніх років спроби відновити шлюбні відносини не давали позитивного результату, тому вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач звернулася до суду з заявою, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач також звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони уклали шлюб 23 вересня 2006 року, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 887. Від шлюбу подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вказане підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та про народження дитини в матеріалах справи (а.с. 3-4). Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через те, що під час спільного проживання виявилося, що сторони мають різні точки зору на сімейне життя, побудову сімейних відносин тощо. На протязі останніх років спроби відновити шлюбні відносини не давали жодного позитивного результату, тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати понесені на сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У жовтні 2017 року, позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який укладено 31.10.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], народженого 19 березня 2015 року. З вересня 2017 року шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо один від одного, підставою розпаду сімї стало те, що відповідач перестав опікуватися сімєю, через що виникали сварки та конфлікти, що призвело до втрати почуттів любові. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач звернулася до суду з заявою, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач також звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони уклали шлюб 31 жовтня 2014 року, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 959. Від шлюбу подружжя мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказане підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та про народження дитини в матеріалах справи (а.с. 5-6). Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені у вересні 2017 року, з вказаного часу спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сімї стало те, що відповідач перестав піклуватися сімєю, що призводило до сварок та конфліктів, в результаті між ними були втрачені почуття любові та порозуміння. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати понесені на сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом проведення прилюдних торгів, посилаючись на те, що 14 серпня 2013 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] уклали договір кредиту № 032СІ10130814001. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. Кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом встановлено 17 грудня 2021 року на умовах, визначених кредитним договором. У порушення умов кредитного договору позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 28 серпня 2017 року має прострочену заборгованість, яка складається із: суми заборгованості за кредитом - 105 416,65 грн., суми заборгованості за відсотками - 73 838,94 грн., розмір непі за несвоєчасне повернення кредиту - 9 334,03 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 17 551,36 грн., розмір інфляційних втрат за кредитом - 4 962,01 грн., розмір інфляційних втрат за відсотками - 9 326,62 грн.. З метою належного виконання зобов'язання за кредитним договором № 032СІ10130814001, 14 серпня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали іпотечний договір № 032СІ10130814001-заст., відповідно до умов якого [PERSON] передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [NUMBER], загальною площею 36,8 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Ринкова вартість квартири згідно звіту № ВА170926-005 від 26 вересня 2017 року, виконаний СОД ТОВ «Бізнес АССІСТ», становить 575 405 грн.. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 28623,91 грн. за кредитним договором № б/н від 18.11.2010 року, з яких : 8 092,58 грн. - заборгованість за кредитом; 9692,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8999,49 грн. - заборгованість за пенею ; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 339,23 грн. - штраф (процентна складова), та судових витрат 1600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 18.11.2010 року відповідачка отримала кредит на суму 9000,00 грн., шляхом встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобов'язалася у визначені договором строки здійснювати погашення заборгованості, проте неналежно виконувала умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість на вказану суму, яку позивач просив стягнути. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення( а.с. 33). Відповідачка до суду не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належно, відзиву на позов не подавала. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~\~\~ Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав. Так з'ясовано, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 18.11.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 9 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.ргivatbank.uа. складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.ргivatbank.uа.; або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.ргivatbank.uа.) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № SAMDN52000120652280 від 17.11.2013 року на загальну суму 50199 грн. 29 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що всупереч умов укладеного між публічним акціонерним товариством «ПРИВАТБАНК» (далі Банк/позивач) та [PERSON] кредитного договору від 17.11.2017 року (далі Кредитний договір), останній своїх зобовязань по Кредитному договору належним чином не виконував. У звязку з чим, станом на 4.09.2017 року, у [PERSON] перед Банком виникла заборгованість по кредиту, що складає 50199,29 грн., яку останній не погашає у добровільному порядку, що змусило банк звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

У жовтні 2017 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 17.08.2007 р. він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому планує розірвати. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що відповідач вже майже півроку назад виїхала за межі України, залишивши малолітню дитину разом з ним. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Також позивач вказує на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а отже свої обов'язки щодо її утримання згідно законодавства не виконує. Тому посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд стягнути із відповідача [PERSON] на свою користь, на утримання доньки [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надала суду клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі та зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. З 17.08.2007 р. позивач [PERSON] перебуває із відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. [INFO]. народилась [PERSON], і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] Як з'ясував суд, відповідач [PERSON] - мати малолітньої дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, так як виїхала за межі України, а отже свої обов'язки щодо її утримання згідно законодавства не виконує. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] 2007 р.н. у розмірі 1/4 частини від всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved