Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], а за відповідачем право власності на земельну ділянку площею 0,1160 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] та на автомобіль Ланос 2006р. номер державної реєстрації [NUMBER]. В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось шлюб 02.08.2016р. розірвано. Сторони проживають в одній квартирі як чужі люди. У шлюбі було придбано наступне майно, що є спільною сумісною власністю подружжя: земельну ділянку площею 0,1160 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; квартира за адресою: [ADDRESS]; автомобіль Ланос 2006р. номер державної реєстарції [NUMBER]. Вважає, що її частка може бути збільшена, оскільки діти проживають з нею та син є інвалідом з дитинства і потребує сторонньої допомоги. Крім того, вищезазначена квартира була придбана у кредит. Поточні платежі за кредитом здійснювалися позивачем від імені чоловіка, що підтверджено квитанціями про сплату коштів за кредит. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім»ї. Фактично за рахунок позивача здійснювалось погашення спільного боргу, оскільки чоловік часто не мав роботи. Вважає буде правильним залишити їй та дітям квартиру для проживання, а відповідачу автомобіль та земельну ділянку. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2018року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання . 21.02.2019 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивач у судовому засіданні просила позов задовольнити та наголосила, що у них є ще однокімнатна квартира. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову та просив поділити майно відповідно до законодавства порівну. Представник АКБ «Аркада» в судове засідання не з»явився про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 27.12.1991 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб /а.с.4/. Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства другої групи, а також доньку [PERSON] /а.с.9,10,11/. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] шлюб між сторонами розірвано/а.с.5/. Судом встановлено, що під час знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS], яка була зареєстрована за [PERSON]./а.с.24/. Також, 24.07.2013р. придбано земельну ділянку площею-0,1160 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення: ведення індивідуального садівництва/а.с.20-21/. Згідно зі ст.ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 2 ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу. Аналізуючи зазначену норму, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р.«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Пунктом 2 ст. 70 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. Відповідно до п. 3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Частиною 4 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є суб»єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Суд, дослідивши матеріали справи та вислухавши думки сторін, прийшов до висновку що немає достатньо правових підстав для того, щоб відступити від принципу рівності часток при поділі спільного сумісного майна подружжя, оскільки в процесі розгляду справи сторони повідомили суд про наявність у них ще однієї квартири, яка належить їм в рівних долях. Також, оскільки сторонами не надано документів щодо реєстрації автомобіля Ланос 2006р. номер державної реєстрації [NUMBER], тому відсутні підстави для задоволення в цій частині позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання за позивачем право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,116 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] та за відповідачем Ѕ частину квартири [ADDRESS] та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,116 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]. На підставі викладеного,

Outcome: partial