Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначала, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30.12.2004 року, який було розірвано на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на те, що відповідач має дохід, який складає від 3 000 до 5 000 грн., вона не працює, оскільки у квітні 2014 року її було звільнено у зв'язку із скороченням, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, доходи не отримує, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і місце слухання справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви суду не надав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.12.2004 року, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2012 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно 05.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Син сторін у справі - [PERSON] проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю - [PERSON] Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У силу ст. ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дітей, аліменти присуджуються за рішенням суду в долі від доходу їхньої матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. Таким чином судом встановлено що позивач має право на отримання аліментів на утримання неповнолітнього сина, який проживає разом із нею. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині допомогу, достатню для задоволення її розумних потреб, виходячи з її віку, стану здоров'я та матеріального становища. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За цих, безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки судом встановлено, що неповнолітній син сторін проживає разом з позивачем, суд вважає за необхідне та справедливе, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, відповідно до вимог ст. 184 СК України, присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн., щомісячно, з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved