Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики грошей б/н від 12.07.2018 в розмірі 103000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1044,79 грн. У позові посилається на те, що 12.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Відповідно до договору позики, позикодавець передає у власність кошти в сумі 103000,00 (сто три тисячі) грн., позичальник зобов`язався повернути кошти позикодавцю суму коштів до 31.07.2018. Позивач стверджує, що до теперішнього часу відповідач не виконав своє зобов`язання за договором позики. Згідно з п.11 договору позики, сторони домовилися про те, що позичальник, який не повернув кошти у встановлений строк, буде винний другій стороні суму боргу та зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення виконання грошових зобов`язань, що діє протягом періоду прострочення. З урахуванням наведеного [PERSON] , просить задовольнити позовні вимоги. 12.10.2018 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу передано в провадження головуючому судді Усатовій І.А. 22.10.2018 до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23.10.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики на суму 103000,00 грн. Позичальник зобов`язався повернути кошти позикодавцю суму коштів до 31.07.2018. Згідно з п.11 Договору позики, сторони домовилися про те, що позичальник, який не повернув кошти у встановлений строк, буде винний другій стороні суму боргу та зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення виконання грошових зобов`язань, що діє протягом періоду прострочення. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільний кодекс України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Так, з наявного в матеріалах справи договору від 12.07.2018 вбачається, що 12.07.2018 [PERSON] отримав від позивача грошову суму в розмірі 103000,00 грн, строком до 31.07.2018. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що відповідач до теперішнього часу не виконав своїх зобов`язань, чим порушив права позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення основної суми боргу за договором позики від 12.07.2018 в розмірі 104479,00 грн., які складаються з: -Основного боргу - 103000,00 грн. -Пені - 1327,77 грн. -3% річних - 152,0 грн. А також судового збору в розмірі 1044,79 грн. З огляду на наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідачів інфляційних втрат є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу згідно розписки від 03.07.2013 в розмірі 21191,00 дол. США, що станом на 15.10.2019 еквівалентно за курсом НБУ (24,5380 грн.) - 519 984,75 грн. та 24% річних за користування коштами у розмірі 112238,26 грн. Виходячи з часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1044,79 грн. Що стосується стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Outcome: approved