Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У жовтні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивач зазначила, що 02 липня 1977 року відділом РАГС Радянського району м. Єреван між сторонами зареєстрований шлюб, від якого народився син [PERSON] [INFO]. У 1995 році подружжя переїхало до Києва та придбало квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.1995 року. Покупцем вказаної квартири у договорі вказана Відповідач, яка діяла в інтересах подружжя, хоча всю суму коштів, необхідних для придбання квартири, позивач взяв у борг у своїх друзів. 10 лютого 2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м. Києві шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу поділ спільного майна подружжя не здійснено. У квартирі [ADDRESS] від моменту розірвання шлюбу Позивач зареєстрований та продовжує проживати, сплачує житлово-комунальні послуги та вживає всі необхідні заходи щодо утримання квартири в належному стані, включаючи поточний ремонт. Отже квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін як така, що була придбана ними під час перебування в шлюбі і не була поділена між подружжям після розірвання шлюбу. Відповідач протягом 15 років у квартирі [ADDRESS] не проживає, комунальні платежі не оплачує, хоча досі у ній зареєстрована, про що свідчать дані довідки форма №3 від 16.10.2015 р. Водночас, представник його колишньої дружини повідомив по телефону позивачу про її намір виселити Позивача з квартири [ADDRESS], позбавивши його права власності на його частку квартири. Враховуючи наведене, позивач просив: - поділити майно що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме квартиру [ADDRESS], а саме: - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], а також стягнути з Відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представник позивача надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи на підставі наданих суду доказів. Відповідач на виклики суду повторно не з'явився, хоча був повідомлений в установленому законом порядку через ЗМІ, а саме газету ,,Урядовий Кур'єр,, від 19.02.2016 року № 34 (5654) відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, будь-яких заяв щодо участі у розгляді справи не надіслав. Ухвалою суду від 21 березня 2016 року постановлено про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву представника позивача, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, 02 липня 1977 року відділом РАГС Радянського району м. Єреван було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 21 червня 1995 року, згідно договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] 10 лютого 2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м. Києві шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Відповідно до ст. 69 СК України дружина, чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Стаття 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України визначено способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме що майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При ньому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не з визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору в сумі 6 090, 00 грн. Враховуючи наведене, відповідно ст. ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved