Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно позовної заяви, 04.11.2016 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем у Нетішинському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №200. Від шлюбу в них є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Позивачка вказує, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння, протилежні погляди на сімейні відносини. На час звернення до суду сторони не ведуть спільне господарство та не проживають однією сім'єю, фактично припинені шлюбні відносини між ними з вересня 2017 року. Позивачка переконана, що подальше спільне сімейне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе та буде суперечити їхнім інтересам, вказує на те, що бажає створити нову сім'ю, тому просить шлюб розірвати. Майнових спорів та суперечок щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка в поданій заяві свої позовні вимоги підтримала, відповідач такі вимоги визнав, погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 10.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 20.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Будь-які клопотання та заяви до початку судового розгляду справи по суті від сторін не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], сторони по справі зареєстрували шлюб 04.11.2016 року в Нетішинському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №200. Від шлюбу останні мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії [NUMBER]. В силу вимог ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 704,80 грн. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved