Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

У жовтні 2018 року Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 1915,51 грн. В обгрунтування позову вказав, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017150050000915, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України, встановлено, що [PERSON] , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , де спільно вживали спиртні напої, в результаті раптово виниклих неприязних стосунків, на грунті ревнощів до [PERSON] , у [PERSON] по відношенню до [PERSON] виник умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] , схопивши [PERSON] за волосся та стягнувши її з ліжка, де остання відпочивала, умисно нанесла останній два удари руками в обличчя та один удар ногою в область низу живота. У вищезазначену конфліктну ситуацію втрутилась [PERSON] . В подальшому, [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , з метою з`ясування між собою відносин, та причин виниклої конфліктної ситуації вийшли з приміщення вказаної квартири та попрямували до території вищого професійного училища суднобудування № 1, розташованого за адресою: вул. Айвазовського, 6-А, в м . Миколаєві. Під час з`ясування відносин, [PERSON] , маючи на меті злочинний умисел, спрямований на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, умисно нанесла останній один удар по обличчю. В свою чергу [PERSON] , розуміючи, що конфлікт виниклий між нею та [PERSON] і [PERSON] не вирішиться мирним шляхом, вирішила втекти, але спіткнулась та впала на землю. Скориставшись тією обставиною, що [PERSON] перебувала на землі, [PERSON] продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, нанесла ногою удар в обличчя [PERSON] , від якого остання не змогла піднятися та залишилась сидіти на землі на колінах. В той же час, присутня [PERSON] , скориставшись тим, що [PERSON] , не чинить фізичний опір, маючи на меті спричинення їй тілесних ушкоджень, нанесла [PERSON] удар ногою в обличчя. Після цього, [PERSON] , тримаючи за волосся [PERSON] , нанесла їй один удар ногою в обличчя в область нижньої щелепи зліва, один удар рукою у грудну клітину, та один удар коліном в обличчя. Одразу після цього [PERSON] завдала [PERSON] один удар ногою у живіт та один удар по голові з права. В результаті умисних дій [PERSON] та [PERSON] , потерпілій [PERSON] завдано тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому кісток носа без зміщення, множинних забоїв м`яких тканин голови, кінцівок, травматичного періодонтиту трьох зубів у верхній частині, які згідно висновків експерта № 114 від 24.04.2017, №142 від 17.05.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. В результаті отримання тілесних ушкоджень, потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Вітовської центральної районної лікарні в період з 08.04.2017 по 18.04.2017. Згідно з довідкою Вітовської центральної районної лікарні, вартість стаціонарного лікування потерпілої склала 1915 грн. 51 коп. У подальшому процесуальним керівником до Корабельного районного суду м. Миколаєва для розгляду по суті 16.06.2018 направлено відносно [PERSON] та [PERSON] . обвинувальний акт разом з позовною заявою про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого. На стадії досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні, [PERSON] та [PERSON] вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнавали повністю. Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 07.05.2018 у справі №488/2251/17 кримінальне провадження №12017150050000915, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито на підставі п. 7 ч. І ст. 284 КПК України. Представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав, просив розглядати справу без його участі. Відповідачі в судове засідання на повторний виклик до суду не з`явилися, про день, час, місце розгляду справи сповіщені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 07.05.2018 у справі №488/2251/17 кримінальне провадження №12017150050000915, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито на підставі п. 7 ч. І ст. 284 КПК України. В результаті умисних дій [PERSON] та [PERSON] , потерпілій [PERSON] завдано тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому кісток носа без зміщення, множинних забоїв м`яких тканин голови, кінцівок, травматичного періодонтиту трьох зубів у верхній частині, які згідно висновків експерта № 114 від 24.04.2017, №142 від 17.05.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Вітовської центральної районної лікарні в період з 08.04.2017 по 18.04.2017. Згідно з довідкою Вітовської центральної районної лікарні, вартість стаціонарного лікування потерпілої склала 1915 грн. 51 коп. Відповідно до статті 1206 Цивільного кодексу України особа яка чинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Статтею 103-4 Бюджетного кодексу України визначено, що фінансування закладів охорони здоровя місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету. Відповідно до п. 4 Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Оскільки фінансування закладів охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету, то витрачені кошти на лікування потерпілих від злочинів підлягають стягненню на користь закладів охорони здоров`я. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved