Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментах у розмірі 65376 грн. 88 коп.; стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення аліментів у розмірі 34900 грн. 34 коп. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2011 року з відповідача стягнуто щомісячно аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дитини [PERSON]. Внаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] вищевказаного рішення суду, утворилася заборгованість у розмірі 65376,88 грн. За розрахунками позивача, за період з жовтня 2007 року по жовтень 2018 року сума неустойки (пені), які відповідач зобовязаний сплатити складає 34900,34 грн. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Ухвалою суду від 06 лютого 2019 року постановлено провести заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору -\~судом. Згідно ч.ч.1,2 ст.196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача по аліментам в сумі 65376,88 грн. утворилась з 15 вересня 2007 року по січень 2018 року, що підтверджується розрахунком державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 25.09.2018 року (а.с.11). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. З урахуванням вищезазначеної позиції Верховного Суду, розмір пені за період з жовтня 2018 року по січень 2018 (із розрахунку: кількість днів прострочення Х сума заборгованості Х 1%) значно перевищує розмір заборгованості. Враховуючи позицію Верховного суду щодо порядку розрахунку розміру заборгованості по пені, суд вважає, що позивач невірно розрахував суму пені (неустойки), що утворилась внаслідок прострочення відповідачем сплати аліментів, однак у відповідності до ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення неустойки (пені) в розмірі 34900 грн. 34 коп., оскільки вона не перевищує граничного розміру пені, передбаченого ст. 196 СК України. Вимоги ж позивача про стягнення з відповідача самої суми заборгованості не підлягають задоволенню, оскільки вже є рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача, яке набрало законної сили, і знаходиться на даний час на виконанні, а тому суд не може повторно стягнути суму, яка вже стягнута раніше судовим рішенням. Питання по зобовязанню боржника повністю погасити заборгованість по аліментам відноситься до повноважень державного виконавця в межах виконання виконавчого провадження про стягнення аліментів відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином у задоволенні позову у цій частині позивачу слід відмовити.

Outcome: partial