Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

у квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом та просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради, як органу опіки та піклування від 10.02.2015 року № 40 «Про надання дозволів на вчинення правочинів» виконавчим комітетом Октябрської районної у м.Полтаві ради, в частині відмови йому в укладенні договору продажу, належної ? частини квартири [ADDRESS], право користування якою має малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтований тим, що 16.01.2015 року він звернувся до голови виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради про надання дозволу на укладення договору продажу належної йому ? частини квартири № [ADDRESS]. Рішенням від 10.02.2015 року № 40 «Про надання дозволів на вчинення правочинів» виконавчим комітетом Октябрської районної у м.Полтаві ради, як органом опіки та піклування, йому відмовлено в укладенні договору продажу належної йому ? частини вказаної вище квартири, право якою має малолітня дитина [PERSON], у зв'язку з відсутністю згоди між батьками дитини стосовно вчинення даного правочину. Так, 03.08.2005 року за його згодою у даній квартирі було зареєстровано донька співвласника квартири [PERSON] - [PERSON], а 04.12.2010 року зареєстровано малолітню дитину [PERSON], якій він являється дідом. Вважає дане рішення протиправним, оскільки ним порушено його право власності, так як дитина не є власником даної квартири та її права не порушено, оскільки з огляду на положення ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просить його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову, оскільки виконавчим комітетом Октябрської районної у м.Полтаві ради, як органом опіки та піклування, з урахуванням інтересів дитини, на законних підставах відмовлено позивачу в укладенні договору продажу, належної тому ? частини квартири [ADDRESS], право користування якою має малолітня дитина [PERSON]. Так, в разі продажу частини квартири, право користування якою має дитина, вона втратить це право і її права будуть обмежені. Третя особа [PERSON], яка одночасно являється представником [PERSON] заперечила проти задоволення позову, будучи згідна з позицією відповідача по справі. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку: [PERSON] та [PERSON] являються в рівних частках співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 14.07.2005 року. (а.с.13, 14 - 15). В даній квартирі з 03.08.2005 року також зареєстровано [PERSON] та малолітня дитина [PERSON], які вселилися у квартиру за згодою власників, як члени їхт сімї. 16.01.2015 року [PERSON] звернувся до голови Октябрської районної в м.Полтава ради із заявою про надання дозволу на укладення договору продажу належної йому 1/2 частини квартири [ADDRESS]. (а.с.22). Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради № 40 від 10.02.2015 року «Про надання дозволів на вчинення правочинів» відмовлено [PERSON] в укладенні договору продажу належної йому 1/2 частини квартири № [ADDRESS], право користування якою має малолітня дитина [PERSON], [INFO], у зв'язку із відсутністю згоди між батьками дитини стосовно вчинення даного правочину. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 09.02.2012 року визначено порядок користування квартирою № [ADDRESS]. Виділено у користування [PERSON] житлову кімнату 11,9 кв.м., [PERSON] житлову кімнату площею 17,3 кв.м. Залишено у їхньому спільному користуванні кухню 8 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., туалет площею 1, 0 кв.м., коридор площею 7,3 кв.м., вбудовану шафу площею 0, 4 кв.м. (а.с.28-29). Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13.01.2016 року усунено перешкоди у здійснені права користування квартирою [PERSON] шляхом виселення [PERSON] з неправомірно зайнятого житлового приміщення - квартири № [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у здійснені права користування та проживання [PERSON] та її дочці [PERSON] у квартирі [ADDRESS] шляхом вселення її ([PERSON]) та дитини ([PERSON]) до всієї квартири. Ч. 5 ст.177 СК України органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що між батьками дитини немає згоди стосовно вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.16 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, суд приймає до уваги рішення апеляційного суду Полтавської області від 13.01.2016 року, яким зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права користування та проживання [PERSON] та дочці [PERSON] у квартирі [ADDRESS] шляхом вселення її ([PERSON]) та дитини ( [PERSON]) до всієї квартири. Із описово - мотивувальної частини даного рішення слідує, що вимога про веселення [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] має бути задоволена в повному обсязі, оскільки вселення лише до однієї кімнати у квартирі, що була виділена рішенням суду у користування [PERSON], не вбачається за можливе. Так, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 09.02.2012 року в загальному користуванні співвласників квартири залишено: кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, а тому вселення позивачки з дитиною необхідно провести до всієї квартири. Також, колегією суддів взято до уваги, що [PERSON] та неповнолітня [PERSON] з 03.08.2005 року зареєстровані та вселилися у спірну квартиру зі згоди всіх співвласників, як члени їх сім'ї. Визначення порядку користування квартирою № [ADDRESS] було здійснено судом ( рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 09.02.2012 року) уже після вселення [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] у квартиру. З урахуванням викладеного, суд вважає, що при вчиненні правочину, пов'язаного із відчудженням третім особам частки квартири вказаної вище, буде зменшено та обмежено права і охоронювані законом інтереси дитини [PERSON], якій вона має право користування усім житловим приміщенням, так як при відчудженні дитина не матиме родинних зв'язків з новими власниками частини квартири, а отже втратить право користування всією квартирою. З цих підстав, суд приходить до висновку, що виконавчим комітетом Октябрської районної у м.Полтаві ради, як органом опіки та піклування, з урахуванням інтересів дитини, на законних підставах відмовлено позивачу в укладенні договору продажу, належної йому ? частини квартири [ADDRESS], право користування якою має малолітня дитина [PERSON]. На підставі викладеного, позов до задоволення не підлягає. Судові витрати суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України, а саме оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати стягненню із позивача на користь відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed