Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Інфокс» Філія «Інфоксводоканал», по якому просив: -скасувати нарахований борг у сумі 1825 гривень 01 копійка. -врахувати суму 2066,80 гривень сплачену за холодну воду з 01.07.2015 року до 01.04.2018 року до суми боргу. -зобовязати «Інфоксводоканал» філію «Інфокс» у подальшому враховувати оплату за водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] відповідно до квартирних засобів обліку та стягнути судові витрати. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01.07.2015 року філія «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» почав нараховувати борг позивачу за спожиту холодну воду. Мотивуючи свої дії тим, що він, як споживач, у 2014 році не провів за свій рахунок періодичну повірку засобів обліку холодної води. На його звернення до Департаменту міського господарства, філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», отримував відповіді в яких, «Інфоксводоканал», маніпулюючи законодавством стверджував, споживач повинен проводити періодичну повірку лічильників води за свій рахунок. Позивач вважає, дії ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» незаконними та такими, що суперечать законодавству, яке діяло на той час. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд у його задоволенні відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вивчивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, а також докази, якими вони підтверджуються, з урахуванням пояснень осіб, які брали участь у справі, суд приходить до наступних висновків. Вирішуючи спір щодо покладення на відповідача обовязку з проведення періодичної повірки засобу обліку, який встановлений у квартирі позивача, суд прийшов до таких висновків. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України,Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженимипостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630,\~Договором про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення гарячої води від 31.12.2008р. № 31231, укладеним між ТОВ «Інфокс» Філія «Інфоксводоканал» та [PERSON] Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем було укладено договір від 31.12.2008р. № 31231 про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення. Згідно з п. 3.4.5 Договору, саме споживач зобов'язаний здійснювати повірку квартирних засобів обліку. Даний договір чітко передбачає обов'язок позивача повірці квартирних засобів обліку води, а тому питання, щодо проведення періодичної повірки регулюється договірними відносинами між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи те, що вказаний договір укладений його сторонами на основі вільного волевиявлення, він є чинним та таким, що підлягає виконанню. Зазначений пункт договору повністю відповідає нормам чинного законодавства. Відповідно до ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998р. № 113/98-ВР порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Однак, ні Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, не передбачений механізм відшкодування понесених витрат. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. №1875-ІУ державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на принципі забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, на умовах самофінансування та досягнення рівня економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до ст.30 даного Закону державне регулювання цін/тарифів базується на принципі відповідності рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво і Статтею 31 даного Закону передбачено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Тобто, витрати, понесені виконавцем чи виробником послуг повинні бути сплачені споживачами у складі ціни (тарифу) таких послуг, які встановлюються органами уповноваженими здійснювати встановлення тарифів. Відповідно до норм статей 2, 5 Закону України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг вбачається, що органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (надалі за текстом Комісія), яка застосовує засоби регуляторного впливу на суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, зокрема, шляхом встановлення тарифів на комунальні послуги. Згідно зі змістом пункту 2 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення (надалі за текстом Порядок), затвердженого на підставі Постанови Кабінету Міністрів України Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги № 869 від 01 червня 2011 року, вбачається, що Порядок застосовується під час встановлення Комісією та органами місцевого самоврядування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб'єктів природних монополій, а також для суб'єктів господарювання на суміжних ринках та поширюється на таких суб'єктів під час розрахунку таких тарифів. Тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, встановлюються для філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Відповідно до пункту 24 вищезазначеного Порядку встановлено, що до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо пов'язані зі збутом послуг централізованого водопостачання та водовідведення споживачам, зокрема, витрати на періодичну повірку. опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування та монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата. Отже, зважаючи на вищезазначене, можна дійти висновку, що законодавцем чітко визначено, що до складу витрат Відповідача, які включаються до тарифу на послуги водопостачання та водовідведення, включені тільки ті витрати, які несе Відповідач у зв'язку з повіркою, опломбуванням, обслуговуванням та ремонтом засобів обліку води, які є його власністю та перебувають на його балансі. Проте, як підтверджується матеріалами справи, власником засобів обліку води є позивач [PERSON] . Витрати, понесені ліцензіатом на повірку засобів обліку води, власниками яких є фізичні особи, тарифом, що діяв на час виникнення обов'язку не передбачені, тому Відповідач не повинен за власний рахунок здійснювати повірку засобів обліку води, які є власністю споживача. Таким чином, обов'язок по повірці, обслуговуванні, ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку як і сплата витрат на такі дії, покладений вказаними нормативно-правовими актами саме на споживачів. Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для покладення обовязку на відповідача з проведення періодичної повірки засобу обліку, який є власністю позивача. У ході розгляду справи, судом встановлено, що у зв'язку із нездійсненням позивачем у встановлений термін державної повірки водолічильника нарахування здійснювалися за нормативами водоспоживання, затвердженими рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.02.2010 р. № 30 на підставі наступного. За змістом п.2 ст. 9 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідно до положень якого, засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється використовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати на прокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку (первинну або періодичну) або державну метрологічну атестацію. Відповідно до ДСТУ 2681-94 Метрологія. Терміни та визначення повірка засобів вимірювальної техніки (засобів вимірювань) це визначення похибок ЗВТ (ЗВ) і встановлення їх придатності до застосування, (п.9.14); точність засобу\~вимірювання це характеристика засобу вимірювання, яка визначає близькість його показів до істинного значення вимірювальної величини (п.7.5). Тобто, без проведення передбаченої чинним законодавством чергової повірки ЗВТ, не можливо встановити близькість його показів до істинного значення вимірювальної величини, а тому показання ЗВТ, який не пройшов повірку, не можна вважати істинними та приймати такі показання при обліку спожитих послуг. Відповідно до п. 20 Правил Прави №630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів. Оскільки показання засобу обліку води споживача не можуть прийматися до уваги, нарахування здійснюються відповідно до нормативів водоспоживання. Відповідно до акту встановлення водолічильників від 29.09.2010 року складеним між КП Сервісний центр та [PERSON] (за підписом обох сторін), позивач був обізнаний про необхідність своєчасної повірки водолічильників в акті зазначений термін 1 квартал 2012р. Відповідно до п. 1 Наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.06.2006р №141/212/91, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, міжповірочний інтервал для лічильників холодної та гарячої води крильчастих та номінальних діаметрів DN10-DN20, результати вимірювання яких використовуються під час розрахунків у сфері побутових і комунальних послуг 3 роки. Відповідно до відповіді Державного підприємства Всеукраїнського державного науково-виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів (ДП Укрметртестстандарт) №24- 8/309 від 16.11.2009р. для водолічильників діаметром 20мм встановлені межповірочні інтервали\~не більше\~3-х\~років. До того ж листа надано перелік водолічильників, міжповірочний інтервал яких збільшено до 4 років, у якому наявний водолічильник марки КВ-1,5, який встановлено позивача.

Outcome: dismissed