Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

У квітні 2016 позивач, [PERSON], в інтересах малолітньої сестри, [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом, з урахуванням доповнень від 10.08.2016, до [PERSON], заінтересовані особи: Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, Київська місцева прокуратура №7, - про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, встановлення опіки та призначення опікуна. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач є батьком його малолітньої сестри, яка з серпня 2011 по теперішній час мешкає разом з ним у квартирі [ADDRESS], та фактично знаходиться на його утриманні. Проживання малолітньої сестри з ним пов'язане з тим, що їхня рідна мати, [PERSON], [INFO] померла. Відповідач вихованням доньки взагалі не займається, матеріально не утримує. У разі позбавлення відповідача батьківських прав необхідно встановити над дитиною опіку для забезпечення її нормальних умов проживання, повноцінного виховання та розвитку. Особисто виявляє бажання опікуватися малолітньої сестрою, вважає, що наявні всі для того підстави: працює в ТОВ «Глобал Кредит», має самостійний заробіток, характеризується виключно позитивно. Під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, психічними захворюваннями (розладами психіки) не страждає, та за загальним станом здоров'я протипоказання для отримання статусу опікуна відсутні. До кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має. Забезпечений житлом, співробітники Служби у справах дітей, обстеживши їхні з сестрою умови проживання, встановили, що в квартирі створені всі необхідні умови для подальшого проживання, навчання та відпочинку дитини. Позивач просив позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи від дня подачі позову і до досягнення повноліття, встановити над нею опіку та призначити його опікуном. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, з урахуванням доповнень, просить задовольнити, додатково пояснив, що після смерті матері малолітня сестра залишилась проживати з ним. Спочатку відповідач періодично на нетривалий час з»являвся, приносив продукти, давав гроші, але дитиною не займався, але вже протягом більш як півтора року жодної участі у її вихованні та утриманні не приймає, не турбується лікуванням та оздоровленням дитини. Крім невиконання свого обов»язку матеріально утримувати доньку, з вересня 2015 привласнює пенсію, призначену їй по втраті годувальника після смерті матері. Сестру утримує самостійно, за власні кошти, бажає та має всі підстави оформити над нею опікунство. Часто виникали складності при поміщенні дитини до дитячого садка, говорилось про те, що він не має повноважень на представництво її інтересів. З цих причин у минулому році не зарахували й до школи. Усвідомлює ступінь відповідальності за майбутнє сестри, має всі підстави для того, з правами та обов»язками опікуна ознайомлений, просить позбавити відповідача батьківських прав, стягнути аліменти на утримання дитини, встановити опікунство та його призначити опікуном. Відповідач позовні вимоги не визнав, поясняв, що за життя цивільної дружини утримував їх з донькою матеріально. Після смерті дружини дитина залишилась проживати з старшим братом, оскільки він мав роботу, пов»язану з постійними командировками. Періодично навідував доньку, приносив продукти, давав гроші. Близько півтора року тому у нього виникли проблеми з роботою, вирішити які швидко не міг, тому не мав змоги займатися дитиною. З вересня 2015 пенсія на доньку по втраті годувальника зберігається на його картковому рахунку, попередній банк був ліквідований, тому не міг переводити гроші. Перебуває в офіційному шлюбі, має вже повнолітніх дітей, з родиною не проживає. На даний час переїхав до Києва, працює, бажає, щоб донька мешкала з ним, його цивільна дружина не заперечує проти цього. Для врегулювання з позивачем спору необхідний певний час, він поверне одержану на дитину пенсію, додатково надасть гроші, домовиться про подальше її виховання та утримання, вирішать з спір мирним шляхом, просив відкласти розгляд справи. Після перерви відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки не повідомив, судові документи і повістки повідомлення, надіслані за вказаною ним адресою місця проживання в Києві повернулися з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання. Судові документи, надіслані для відповідача в порядку окремого доручення до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, та повістки-повідомлення за зареєстрованим в установленому законом порядку його місцем проживання, повернулись без виконання та вручення. Представник органу опіки та піклування - головний спеціаліст з питань опіки/піклування, усиновлення та інших форм влаштування Служби у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації на підставі довіреності, Гайдай С.Б., з позовом згодна, просить задовольнити, вважає, що необхідно завершити розгляд справи за відсутності відповідача в інтересах дитини, яка з 1 вересня має йти до школи. Детальним вивченням комісією життєві обставини, у яких опинилась дівчинка, встановлено наступне. Батько дитини, після смерті цивільної дружини, переїхав до іншої родини у м. Новоград-Волинський, оформив на доньку пенсію по втраті годувальника, але не використовує за призначенням, тобто на її потреби. Самоусунувся від виховання та утримання дитини, не піклується її здоров»ям, навчанням та розвитком, жодного разу не виявляв бажання повернути у свою родину, тому на засіданні дійшли висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав. На даний час відповідач проживає в Києві без реєстрації, між судовими засіданнями ніяких спроб і заходів щодо участі у вихованні та матеріальному утриманні доньки не вживав, навіть не вирішив питання щодо повернення пенсії по втраті годувальника, всі його обіцянки залишились лише на словах. Дівчинка проживає зі старшим братом у належних умовах, він має всі підстави бути опікуном, що підтверджується пакетом підготовлених ними документів. Позитивне вирішення спірних питань надасть можливість супроводжувати цю родину та надавати дитині, позбавленій батьківського піклування, допомогу від держави. Суд вважає за можливе завершити розгляд справу за відсутності відповідача, який будучи належним чином повідомлений про дату судового розгляду, повторно у судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частинами 4, 5, 6 статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд установив, що батьками малолітньої дівчинки, [PERSON], [INFO], є, зокрема: матір»ю - [PERSON], батьком - [PERSON], які між собою не перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданим 13.04.2010 відділом РАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №616 (а. с. 10). [INFO] мати дитини, [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 03.08.2011 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоград - Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №398 (а. с. 9). Після смерті матері, з серпня 2011 по теперішній час дитиною фактично опікується старший брат, позивач у справі, спочатку вони разом мешкали у м. Новоград - Волинському, а з вересня 2014 переїхали до Києва та проживають в [ADDRESS], що належала їхній матері на праві власності (а. с. 12). Відповідно акту обстеження умов проживання від 06.04.2016, проведеного співробітниками Служби у справах дітей, встановлено, що у однокімнатній квартирі [ADDRESS] санітарно - гігієнічні умови відповідають нормам; житло обладнане всіма необхідними комунальними зручностями; в наявності функціонуюча побутова техніка; для виховання та розвитку дитини створені задовільні умови, є окреме місце, обладнане меблями та речами, необхідними для відпочинку та навчання; стосунки у родині взаємоприйнятні. Старший брат з відповідальністю ставиться до питання щодо оформлення опіки над малолітньою сестрою ( а. с. 94). З 13.08.2012 дівчинка відвідувала ДНЗ №15 «Світлячок» у м. Новоград-Волинському, а з 08.09.2014 - старшу групу ДНЗ №151 у м. Києві ( а. с. 68, 69). Старший брат забезпечує належний догляд, утримання та виховання сестри, займається лікування та оздоровлення, турбується фізичним та інтелектуальним розвитком дитини, у ясельній групі, починаючи розмовляти, вона називала його - «мамою», а потім - «батьком», що зазначено у позитивних характеристиках дошкільних дитячих закладів, з яких також убачається, що батько дитини, починаючи з ясельної та до старшої групи, жодного разу дитиною не цікавився, до цих закладів не з»являвся ( а. с. 14, 15). Після смерті цивільної дружини відповідач став проживати у м. Новоград-Волинському в своїй родині, спочатку періодично навідував доньку на нетривалий час (на 1 - 2 дні), надавав продукти і гроші на утримання, але вихованням фактично не займався, пояснює це тим, що мав роботу, пов»язану з постійними тривалими відрядженнями, оформив на позивача довіреність для отримання з його карткового рахунку пенсії на дитину по втраті годувальника після смерті матері. Протягом більш як півтора року відповідач дитиною зовсім не цікавиться, не навідує, не надає ніякої матеріальної допомоги на її утримання, з вересня 2015 утримує в себе пенсію по втраті годувальника, пояснюючи це проблемами, що виникли по роботі, та необхідністю переоформлення картки ліквідованого банку. Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався й на ті обставини, що на даний час проживає в Києві, має роботу та заробіток, з цивільною дружиною бажають, щоб його донька мешкала з ними, можуть забезпечити їй належне виховання та утримання, з позивачем урегулює всі спірні питання, в тому числі пов»язані з матеріальним забезпеченням дитини, просив надати на то час, проте жодних практичних дій до цього не вчинив, належних і допустимих доказів у підтвердження своїх дійсних намірів та можливостей і підстав не надав. Орган опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації на засіданні 28.04.2016, розглянувши заяву позивача, після детального вивчення умов проживання, виховання та утримання дівчинки, [PERSON], [INFO], встановив, що [PERSON] протягом тривалого часу не виконує свої обов'язків щодо її виховання та утримання, та дійшов висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки (а. с. 33). Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007, N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд вважає встановленими ті обставини, що відповідач, будучи зобов'язаним за законом утримувати малолітню доньку, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, свідомо нехтуючи ними, вихованням не займається, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не відвідує та не спілкуються, залишивши дитину у віці менш ніж півтора року на її старшого брата, віком 24 роки, спочатку обмежився лише періодичними нетривалими відвідуваннями, а протягом більш як півтора року зовсім нею не цікавиться, матеріально не утримує, між судовими засіданнями ніяких спроб і заходів щодо участі у її вихованні та матеріальному утриманні не вжив, навіть не вирішив питання щодо повернення пенсії по втраті годувальника на потреби дитини, не прийняв участі в підготовці до школи, чим займається позивач, все необхідне придбав за власні кошти. Відтак, суд дійшов висновку про наявність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що відповідає інтересам дитини. Відповідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно ст. ст. 55, 58 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Частиною 3 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно висновку Служби у справах дітей від 23.06.2016 за №106/25-2020 [PERSON], [INFO], відповідає передбаченим законом вимогам щодо здійснення опікунства над малолітньою сестрою, [PERSON], [INFO], подав відповідну заяву та необхідні документи, перебуває на обліку потенційних опікунів/піклувальників, занесений до єдиного банку даних ( а. с. 91, 92). Позивач працює в ТОВ «ГЛОБАЛ КРЕДИТ» на посаді менеджера по роботі з проблемними кредитами, з середньомісячним заробітком 1299 грн. 32 коп., за період роботи зарекомендував себе кваліфікованим спеціалістом, відповідальним, сумлінним працівником, уважний до колег, вимогливий до себе, користується заслуженою повагою серед співробітників, самостійно виховує малолітню сестру ( а. с. 95, 96). 03.06.2016 позивач обстежений у дослідницькому, науково-інженерному центрі професійної лабораторної діагностики «Дніпролаб», пройшов профілактичний наркологічний огляд згідно сертифікату серії 10ААД №886745 від 05.04.2016, був оглянутий на загальний стан здоров'я в Центрі первинної медико-санітарної допомоги № 3 Шевченківського району м. Києва від 17.06.2016, протипоказань опіці не виявлено, практично здоровий, може бути опікуном. (а. с. 98-100). Позивач обізнаний щодо стану здоров»я, фізичного та розумового розвитку дитини, який є задовільним, з правами та обов'язками опікуна ознайомлений (а. с. 97). Відповідно довідки Міністерства внутрішніх справ України серії ИІК № 0102744 станом на 31.05.2016, виданої для встановлення опіки, [PERSON], до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває ( а.с.101). Позивач разом з малолітньою сестрою проживає в однокімнатній квартирі [ADDRESS], що належала їхній матері на праві власності, в якій санітарно - гігієнічні умови відповідають нормам; є необхідні умови для проживання, розвитку та відпочинку дитини (а. с. 12, 94). Частинами 1, 2 статті 244 СК України передбачено, що опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється у випадку, якщо батьки померли, невідомі, визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими, а також може бути встановлена і при житті батьків, зокрема, коли батьки судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини (п. 2.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 N 34/166/131/88). Відповідно ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК ). Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно вимог закону при визначенні розміру аліментів суд ураховує стан здоров»я та матеріальне становище малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, яка утримується старшим братом на невелику зарплатню, та відповідача, зобов»язаного і спроможного надавати утримання доньці, працездатного, працюючого, зі щомісячним заробітком, інших утриманців не має, та присуджує з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення повноліття дитиною 17.03.2028. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки з підстав ухилення від виконання батьківського обов'язку по її вихованню, стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), встановлення над нею опіки та призначення його опікуном, - доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати від справи судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., та у дохід держави у сумі 551 грн. 20 коп. за стягнення аліментів. На підставі наведеного, ст. ст. 19, 150, 155, 164-166, 180, 181, 182, 183, 191, 243, 244 СК України, ст. ст. 55, 58, 60 ЦК України, ст. ст. 3, 6, 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved