Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 25 квітня 2015 року виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 5. В обґрунтування позову зазначала, що 25 квітня 2015 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через психологічно несумісні характери, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки чоловіка і жінки у шлюбі, вони не розуміють один одного, що стало причиною розладу сімейних відносин. Вона неодноразово намагалася примиритися з відповідачем, просила його змінити своє ставлення до неї, однак позитивних результатів це не дало. На даний час подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, примирення подружжя є неможливим та суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу їхня дочка залишиться проживати з матір`ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та позов задовольнити, оскільки з вересня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, разом не проживають. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 25 квітня 2015 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 5. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Суд встановив, що з вересня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу із [PERSON] , оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved