Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій враховуючи уточнення просив Визнати Договір позики № 1 від 10 березня 2016 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним з моменту його укладення; визнати Договір іпотеки від 10 березня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1221 недійсним з моменту його укладення; застосувати наслідки недійсності правочинів. Свої позовні вимоги мотивував тим, що на праві приватної власності йому належить земельна ділянка площею 0,1045 га, кадастровий номер 3222486201:01:110:0186, розташована за адресою Київська область, Києво Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Зоряна, 43. У квітні 2016 року йому стало відомо, що належна йому земельна ділянка знаходиться в іпотеці на підставі Договору іпотеки. Як він згодом дізнався, 10 березня 2016 року, до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] звернулась фізична особа, яка надала український паспорт на імя [PERSON], [INFO] та Державний акт на право власності на земельну ділянку та просила посвідчити Договір іпотеки земельної ділянки, у звязку з укладенням Договору позики під заставу нерухомого майна земельної ділянки. Оскільки позивач вказані договори позики й іпотеки не підписував, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі й наполягали на їх задоволенні з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявилась, через канцелярію суду подала заяву про визнання позову, а її представник у судовому засіданні підтримав дану заяву в повному обсязі й просив суд її задовольнити, а відтак щодо задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін і вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,1045 га, кадастровий номер 3222486201:01:110:0186, розташована за адресою Київська область, Києво Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Зоряна, 43, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №593303, який виданий на підставі рішення 8 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 15 березня 2007 року №7/6, та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010732900260, 13 липня 2007 року в Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів. 10 березня 2016 року, державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО [PERSON] внесено запис про іпотеку №13618500, підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер 1221, виданий 10 березня 2016 року, видавник [PERSON], приватний нотаріус КМНО, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 28654924 від 10 березня 2016 року, приватного нотаріуса КМНО [PERSON], відомості про основне зобовязання: строк виконання основного зобовязання 09 вересня 2016 року, розмір основного зобовязання: 437778,00 (чотириста тридцять сім тисяч сімсот сімдесят вісім) гривень 00 копійок, правочин, в якому встановлено основне зобовязання: договір позики №1 виданий 10 березня 2016 року, видавник [PERSON]. Відомості про субєктів: Іпотекодержатель: [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], паспорт громадянина України, серія МР 138720, виданий Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області 24 травня 2005 року (надалі по тексту відповідач); Іпотекодавець: [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], паспорт громадянина України серія СМ 631376, виданий Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 29 вересня 2004 року. Крім того, 10 березня 2016 року тим же приватним нотаріусом була проведена реєстрація обтяження, номер запису про обтяження: 13618658, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, обтяжувачем виступає відповідач, а особою, майно якої обтяжуються позивач. При посвідченні договору іпотеки 10 березня 2016 року, приватним нотаріусом було проведено Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за громадянином України [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підстава виникнення права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯД №924244, виданий 13 липня 2007 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 870801032224, номер запису про право власності: 13617842. 19 квітня 2016 року позивач на свою домашню адресу отримав вимогу, якою невідома позивачу особа [PERSON], повідомила, що між позивачем та нею ніби то укладено Договір позики №1, відповідно до умов якого відповідач надала позичальнику позику (грошові кошти) в розмірі 437778,00 гривень, еквівалент 16335 доларів США, а позичальник зобовязався повертати надану позику. Також у вимозі значиться, що за Договором позики №1 обовязки не виконуються, та на 14 квітня 2016 року виникла заборгованість, яку позичальник має усунути. Дана вимога підписана від імені [PERSON] [PERSON], який діє на підставі Довіреності, виданої відповідачем 10 березня 2016 року, та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1223, яку відправник приклав до своєї вимоги. В своїй позовній заяві позивач стверджував й підтвердив це в судовому засіданні, що вказані договори не підписував, а наявний в матеріалах нотаріальної справи паспорт громадянина України - [PERSON] йому не належить й фото в паспорті не його. З цих підстав позивач також звернувся до правоохоронних органів, де 14 квітня 2016 року відомості по його заяві внесені до ЄРДР за №12016100100004812 розпочато досудове розслідування, яке здійснюється Шевченківським УП ГУНП в м. Києві. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, позивач працює в Головному управлінні урядового фельдєгерського звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України та 10 березня 2016 року з 7 годин 25 хвилин до 8 годин 50 хвилин 11 березня 2016 року перебував на добовому чергуванні за адресою м. Київ, вул. Мала Житомирська,19 та не покидав місце дислокації свого підрозділу, що підтверджується Довідкою №63/07-755 від 22 квітня 2016 року, що видана та підписана начальником 2 відділу УФС ГУУФЗ Держспецзвязку полковником [PERSON], та відповідно вищевказані договір позики №1, та договір іпотеки №1221 не міг укладати та підписувати. З довідки №721 від 30 березня 2016 року, виданої Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, на запит Позивача для підтвердження відсутності забудов на його земельній ділянці, вбачається, що земельна ділянка площею 0,1045 га, кадастровий номер 3222486201:01:110:0186, належить йому згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №593303, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010732900260 від 13 липня 2007 року. Натомість нотаріусу було надано Державний акт серія ЯД № 924244. Згідно висновку спеціаліста Судової незалежної експертизи України № ED-1726-7-864.17 від 18 жовтня 2017 року, підпис від імені [PERSON] в розділи Реквізити та підписи сторін Договору позики № 1 від 10 березня 2016 року виконаний не [PERSON], а іншою особою; підпис від імені [PERSON] в розділи Реквізити та підписи сторін Договору іпотеки від 10 березня 2016 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Так, згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України\~\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 203 ЦК України\~чітко встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України\~недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. Недійсний правочин породжує не ті права і обов'язки, яких бажали його учасники, а правові наслідки, котрі прямо передбачені у законі. Відповідно до вимог ч.3 ст. 203 ЦК України,волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. \~При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договорів, які саме повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Частиною 2 ст. 548 ЦК України передбачено, що недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. За таких обставин, зважаючи на те, що позивачем оспорювані договора не укладались та ним не підписувались, вимога про визнання вказаних договорів недійсними підлягає до задоволення. Одночасно суд вважає також обгрунтованою вимогу позивача про застосування наслідків недійсності правочину й скасовує всі реєстраційні дії, що були здійснені при укладенні недійсного правочину. В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved