Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому зазначив, що 18 червня 2009 році він подарував цілий житловий будинок, який розташований за адресою: м. Миколаїв вулиця Тарле 2\\2, своїй молодшій дочці [PERSON]. Мотивом укладення даного договору було те, що він чоловік похилого віку, стан здоровя не задовільний, потребує у постійному догляді, матеріальної та моральної підтримки. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.04.2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору дарування від 18.06.2009 був задоволений. Рішенням Корабельного районного суду від 27.01.2016 року визнано недійсним рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012 року за № 16/45 щодо надання [PERSON] у власність земельної ділянки загальною площею - 563 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Тарле, 2/2. 01.03.2016 року позивач звернувся до виконавчого комітету Миколаївської міської ради з заявою щодо оформлення правових документів на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Тарле, 2/2. Листом виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 02.06.2016 року було повідомлено, що для оформлення його права власності на земельну ділянку необхідно в порядку цивільного судочинства скасувати державний акт на земельну ділянку від 26.07.2012 року серії ЯК № 918961, який посвідчує за [PERSON] право власності на земельну ділянку по вул. Тарле, 2/2. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 918961, який виданий 14.08.2012 року на ім'я [PERSON], на підставі рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012 року за № 16/45 недійсним та скасувати державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 918961. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позов підтримають, з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Треті особи: Миколаївська міська рада та Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області надали заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши надані письмові докази по справі, прийшов до наступного. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Позивачу [PERSON] належить цілий житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями № 2\\2 розташований на земельній ділянці загальною площею 563 кв.м за адресою: м. Миколаїв, вулиця Тарле на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 11.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно, витяг про реєстрацію № 19508736, виданий МБТІ 11.07.2008 року, номер запису № 9434 в книзі № 63. 18 червня 2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір дарування вищезазначеного житлового будинку, який посвідчила приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу - [PERSON] Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.04.2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору дарування від 18.06.2009 був задоволений. Рішення набрало законної сили 30.04.2012 року (а.с.9-10). В період розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] про розірвання договору дарування від 18.06.2009 року, відповідач [PERSON] отримала рішення Миколаївської міської ради від 19.04.2012 року за № 16/45 про надання їй у власність земельної ділянки загальною площею 563 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вулиця Тарле № 2/2 та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 918961 від 26.07.2012 року. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України однією із підстав припинення права користування земельними ділянками є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Відповідно до ч.2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до п.1 ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved