Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

У квітні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.05.2013 [PERSON] отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов'язання за договором виконував не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 28.02.2018 у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 20209,70 грн., з яких: 530,16 грн. заборгованість за кредитом; 14840,98 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 938,56 грн. штраф (процентна складова). Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Разом з позовом подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, відповідно до якої визнав суму основного боргу в розмірі 530,16 грн. Зазначив, що з сумою нарахованих процентів за користування кредитом не згоден, просить суд їх перерахувати та зменшити суму заборгованості за пенею та комісією. Справу просить розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. В матеріалах справи міститься копія Анкети-заяви про долучення до Умов та Правил надання банківських послуг у [PERSON], про ознайомлення з ними та Тарифами [PERSON], яку підписано відповідачем [PERSON] та представником ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 7). Відповідно до вказаного документа, який підписано сторонами 22 травня 2013 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Віповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання. У звязку з вищевикладеним, в поєднанні з положеннями Анкети-заяви та фактичним визнанням відповідачем суми заборгованості за кредитом в розмірі 530,16 грн., суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 530,16 гривень. Стосовно іншої частини позовних вимог слід зазначити наступне. Анкета-заява, підписана сторонами 22.05.2013, містить посилання на Умови та Правила надання банківських послуг та на [PERSON]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочини, які вчиняються між фізичною та юридичною особою, мають бути укладені в письмовій формі. Статтею 207 ЦК України встановлено вимоги до письмової форми правочину: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до Анкети-заяви, підписаної сторонами 22.05.2013, відсотки за користування кредитом становлять 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із ч. 3 ст. 1056-1ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги умови, зазначені в Анкеті-заяві та [PERSON], а також дані, вказані в Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22.05.2013, де зазначено, що базова процентна ставка за кредитом становить 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості, з 01.09.2014 34,80 %, з 01.04.2015 по 28.02.2018 43,20 %, сума заборгованості по процентам за користування кредитом, яка підлягає задоволенню частково, з 26.06.2013 по 28.02.2018 становить 1083,71 грн., що підтверджується наступним розрахунком. ПеріодСума боргуКількість днів% ставкаСума 26.06.201311.07.2013792,281630,0010,42 12.07.201321.07.2013762,25106,27 22.07.201324.07.2013794,6531,96 25.07.201307.08.2013784,65149,03 08.08.201312.08.2013745,8653,07 13.08.201309.09.2013796,562818,33 10.09.201328.09.2013755,911911,80 29.09.201308.10.2013797,41106,55 09.10.201310.10.2013757,0721,24 11.10.201310.11.2013791,073120,16 11.11.201316.11.2013751,2263,70 17.11.201323.12.2013789,223724,00 24.12.201330.12.2013747,8674,30 31.12.201308.01.2014793,3695,87 09.01.201430.01.2014753,882213,63 31.01.201412.02.2014787,88138,42 13.02.201424.02.2014747,38127,37 25.02.201425.03.2014788,382918,79 26.03.201403.04.2014746,1295,52 04.04.201409.04.2014767,2263,78 10.04.201411.04.2014727,4921,20 12.04.201419.04.2014782,4985,15 20.04.201426.05.2014799,223724,31 27.05.201431.05.2014758,5453,12 01.06.201417.06.2014784,441710,96 18.06.201425.06.2014744,4784,90 26.06.201419.07.2014790,072415,58 20.07.201407.08.2014750,091911,71 08.08.201423.08.2014777,091610,22 24.08.201431.08.2014798,1885,25 01.09.201426.11.2014798,188734,8066,21 27.11.201430.12.2014683,283422,15 31.12.201410.02.2015624,264225,00 11.02.201507.03.2015560,142513,35 08.03.201531.03.2015530,162412,13 01.04.201528.02.2018530,16106543,20668,26 1083,71 Позивачем до стягнення також заявлено 3400,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. При розгляді питання щодо обґрунтованості позову в цій частині, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що сума заборгованості за тілом кредиту становить 530,16 грн., в той час як пеня, нарахована на цю суму, складає 3400,00 грн., що становить 641,32 % від суми основної заборгованості. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пеня є одним з видів неустойки. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право суду на зменшення розміру неустойки, за умови, що такий розмір перевищує розмір збитків, відображено також у правовій позиції, викладеній в Ухвалі Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14. Суд враховує вказану правову позицію, оскільки підстав для відступлення від цієї правової позиції в даній справі не вбачається. За таких обставин, розмір пені підлягає зменшенню до 100 % від розміру заборгованості за тілом кредиту, тобто до 530,16 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість за пенею та комісією підлягає стягненню частково в розмірі 530,16 грн. Позовні вимоги про сплату штрафу на суму 1438,56 грн. не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому договором. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15). Будь-яких інших доказів щодо обґрунтованості заявлених до стягнення процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафів, позивачем до справи не долучено. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати повязані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача в сумі 186,93 грн. пропорційно задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial