Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася із позовом до ТОВ «Виробничо-торгівельна компанія Ютак» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що вона у період із 21.02.2017 р. по 31.08.2018 р. працювала на посаді головного бухгалтера ТОВ «Виробничо-торгівельна компанія Ютак». У день свого звільнення, а саме 31 серпня 2018 р., позивач відпрацювала повний робочий день, однак в цей день відповідач не провів із позивачем розрахунки по заробітній платі. 04 вересня 2018 р. відповідачем виплачено частину заробітної плати в сумі 5056,94 грн., інша частина заробітної плати у розмірі 2943,89 грн. надалі залишається невиплаченою. Крім того, при звільненні, відповідач не виплатив [PERSON] компенсацію за невикористану щорічну відпустку. Станом на 31.08.2018 р. розмір такої компенсації становить 7986,85 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь частину невиплаченої заробітної плати при звільненні у розмірі 2943,89 грн. та компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 7986,85 грн. Також, у звязку із тим, що відповідач затримує розрахунок із позивачем по заробітній платі, остання також просить стягнути на свою користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, розмір якої становить 5875,92 грн. Разом з тим, та у звязку із неповною, несвоєчасною виплатою належної позивачу заробітної плати зі сторони відповідача [PERSON] зазнала певних моральних страждань та порушень нормального життєвого ритму, оскільки не маючи іншого доходу та утримуючи малолітню дитину, змушена була відмовляти собі та своєму синові у належному, збалансованому харчуванні, відвідуванні дитиною гуртків для розвитку творчих здібностей, купівлі дитині спеціального якісного взуття та сезонного одягу, відвідуванню позивачем процедур, які рекомендовані лікарем. Розмір завданої відповідачем шкоди [PERSON] оцінює у 6000 грн. та просить її стягнути із відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі, відзиву на позовну заяву до суду не надав. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням цієї статті. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ст.\~47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Як передбачено\~ст.\~116\~КЗпП України\~при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред'явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про нараховані\~суми,\~належні працівникові\~при звільненні,\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~письмово повідомити\~працівника перед\~виплатою зазначених\~сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За змістом ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Із копії трудової книжки вбачається, що на підставі наказу № 2-к від 20.02.2017 р. [PERSON] з 21.02.2017 р. прийнято на посаду головного бухгалтера у ТОВ «ВТК Ютак» (а.с. 10). Наказом ТОВ «ВТК Ютак» № 5-к від 27.08.2018 р. звільнено [PERSON] з посади головного бухгалтера з 31.08.2018 р. за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України та наказано здійснити виплату компенсації за невикористану відпустку (37 календарних днів) за період роботи з 21.02.2017 р. по 31.08.2018 р. (а.с. 9). Також, відомості про звільнення позивача із посади 31 серпня 2018 року внесені до її трудової книжки. Зі змісту розрахункового листка по заробітній платі [PERSON] вбачається, що за серпень 2018 рік позивачу нарахована заробітна плата, яка з урахуванням податків становить 16\~311,47 грн., та в яку входить оклад у розмірі 6250 грн., індексація 139,92 грн. та компенсація за невикористану відпустку 9921,55 грн. Розмір суми, яка належить до виплати становить 13\~130,74 грн. Також, із даного розрахункового листа вбачається, що станом на початок місяця (серпень 2018 р.) по заробітній платі позивача рахувався борг у розмірі 2856,94 грн. Отже, загальний розмір суми, яка підлягає виплаті [PERSON] з урахуванням боргу становить 15\~987 (п'ятнадцять тисяч девятсот вісімдесят сім) грн. 68 коп. Так, із виписки за картковим рахунком клієнта [PERSON] за період із 23.08.2018 р. по 04.10.2018 р. вбачається, що на її картковий рахунок 04.09.2018 р. зараховано заробітну плату у розмірі 5056 (пять тисяч пятдесят шість) грн. 94 грн. Докази того, що відповідачем виплачено позивачу іншу частину заробітної плати у матеріалах справи відсутні. Отже, виходячи із викладеного, розмір невиплаченої [PERSON] заробітної плати з урахуванням компенсації за невикористану відпустку становить 10\~930\~(десять\~тисяч девятсот\~тридцять) грн.\~74\~коп., які підлягають стягненню із відповідача. Також, статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За змістом п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100, збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Як передбачено п. 8 вищевказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період Із наданого позивачем розрахунку, який здійснений з дотриманням вищевказаного Порядку та який суд бере до уваги, вбачається, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яку повинен сплатити відповідач на користь позивача становить 5875 (пять тисяч вісімсот сімдесят пять) грн. 92 коп. Щодо стягнення із відповідача на користь [PERSON] моральної шкоди, суд зазначає наступне. Частина 1 статті 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач зазначає, що відповідач своїми діями щодо затримки та невиплати заробітної плати завдав їй моральної шкоди, яка полягає у порушенні нормального життєвого ритму. Зокрема, не маючи іншого доходу та утримуючи малолітню дитину, позивач змушена була відмовляти собі та своєму синові у належному, збалансованому харчуванні, відвідуванні дитиною гуртків для розвитку творчих здібностей, купівлі дитині спеціального якісного взуття та сезонного одягу, відвідуванню позивачем процедур, які рекомендовані лікарем. Однак, вищенаведене позивачем доведено не в повному обсязі, тому суд вважає, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди виходячи із засад розумності та справедливості, підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі відшкодування 1000 грн. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, та

Outcome: partial