overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 18.12.1999 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини припинені, оскільки втрачено взаємопорозуміння та почуття поваги один до одного, що привело до неприязнених стосунків. Подальше сумісне проживання є неможливим. Питання щодо виховання дитини вирішено у добровільному порядку. Позивач до судового засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не зявився, про місце та час розгляду справи був належно повідомлений . Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 26.02.1994 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року шлюбні відносини припинені, оскільки втрачено взаємопорозуміння та почуття поваги один до одного, що привело до неприязнених стосунків. Подальше сумісне проживання є неможливим. Питання щодо виховання дітей вирішено у добровільному порядку. Суперечки про розподіл сумісно набутого майна не виникає. Позивач до судового засідання не зявилася, просила розглянути справу у її відсутність, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач до суду не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами погодився, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 30.10.1993 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З березня 2015 року шлюбні відносини припинені, оскільки втрачено взаємопорозуміння та почуття поваги один до одного, що привело до неприязнених стосунків. Подальше сумісне проживання є неможливим. Суперечки про розподіл сумісно набутого майна не виникає. Позивач до судового засідання не зявилася, просила розглянути справу у її відсутність, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач до суду не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами погодився, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

у квітні 2015року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 червня 2010року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 842 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Спільне господарство не ведеться з вересня 2014 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2014 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Збереження сім'ї не можливо та суперечить взаємним інтересам. Вважає, що надання терміну для примирення недоцільно. Позивач подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності, зазначає, що проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.16). Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 червня 2010року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 842 (а.с.8). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається із заяви позивача, сторони не підтримують шлюбних відносин з вересня 2014року, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

у квітні 2015року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.11.2014року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 3115 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, втрачено почуття любові та поваги один до одного, з лютого 2015року проживають окремо та не підтримують шлюбні стосунки, тому примирення та подальше збереження сім'ї не бажає. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.11.2014року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №3115 (а.с.3). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача, сторони з лютого 2015року не ведуть спільне господарство, проживають окремо та не підтримують шлюбних стосунків, примирення між подружжям неможливе, оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач останнім часом не надає матеріальну допомогу, їй одній важко утримувати дитину, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву із підстав викладених у ній. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив визначити розмір аліментів у сумі 600 грн. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров′я та матеріальне становище дитини; · стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що дитина знаходиться на утриманні своєї матері, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1 000 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначила, що 01 грудня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. У березні 2013 року сімейні відносини між ними були припиненні, оскільки відповідач на протязі сумісного проживання не проявляв турботи до родини, вживав спиртні напої, перебуваючи у нетверезому стані влаштовував скандали, що відбувалося на очах малолітньої дитини. Вважає спільне проживання неможливим, оскільки за час окремого мешкання, спроб примиритись не було, тому вважає що збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. З вказаного часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з розірванням шлюбу згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюбу (а.с. 4), сторони перебувають у шлюбі, який укладений 01 грудня 2007 року та зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1263. Від шлюбу, подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що знаходить підтвердження в матеріалах справи (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи, подружжя з березня 2013 року сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що відповідач на протязі сумісного проживання не проявляв турботи до родини, вживав спиртні напої, перебуваючи у нетверезому стані влаштовував скандали, що відбувалося на очах малолітньої дитини. За час окремого проживання шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно, позивач стверджує, що збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивача суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. У обґрунтування позову посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованого 21.03.2003. Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.03.2003, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ФП №072031. Від спільного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис № 3218). Із пояснень позивача встановлено, що з серпня 2014 року відповідач не виконує батьківських обов'язків щодо утримання доньки, що і стало причиною звернення до суду. Вказані обставини відповідач не заперечував. Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 наведеного Кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до частини другої статті 182 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 191 вказаного Кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За наведених вище обставин та враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, на своєму утриманні інших осіб не має та є особою працездатного віку, вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Також, згідно з частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Так як позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 27.09.2014 року. Дітей від даного шлюбу немає. З 30 грудня 2014 року між нею та відповідачем припинені шлюбні відносини, відносини не склалися через різні характери та погляди на життя, через що, виникали постійні сварки, відповідач проживає окремо, шлюб має формальний характер. Тому збереження шлюбу вважає неможливим і просить його розірвати та відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином. Позивач подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 27.09.2014 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб актовий запис № 2081, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятися не бажають, мір для цього не приймають, зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду вищезазначеної позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243, 60 грн., тому підлягає стягненню на її користь з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

у квітні 2015року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 листопада 2004року Бритівською сільською радою Білгород - Дністровського району Одеської області за актовим записом № 26 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини з травня 2015року. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 листопада 2004року Бритівською сільською радою Білгород - Дністровського району Одеської області за актовим записом № 26 (а.с.10). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин з травня 2015року, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved