Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 12 вересня 1992 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони перестали розуміти один одного, між ними почали виникати сварки та непорозуміння. З липня 2017 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Зазначила, що сторони проживають в одній квартирі як сусіди, шлюб існує лише формально, примирення вважає неможливим. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Онисько». Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 1992 року Виконавчим комітетом Новолатівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 324555, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 18 січня 2016 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаєморозуміння між сторонами та постійні сварки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з липня 2017 року, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved