Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що у червні 2011 року між ним та [PERSON] була досягнуто домовленість про купівлю автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], за 4000 дол. США. Дані кошти були передані відповідачу, про що останній написав власноручно розписку. В розписці чітко зазначено, що кошти передані за автомобіль та обовязок відповідача зняти автомобіль з реєстраційного обліку на першу його вимогу, що ним зроблено не було. 07 березня 2015 року він був зупинений працівниками ДАІ та повідомлено про наявність арешту його автомобіля, який поставлено на зберігання на спеціальний майданчик. Оскільки між сторонами було досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, він сплатив кошти, а відповідач передав йому автомобіль в користування, тому вважає, що набув право власності відповідно до вимог закону. Просив суд визнати його добросовісним набувачем транспортного засобу, визнати за ним право власності на автомобіль марки Chevrolet Aveo SF69Y, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований в Києво-Святошинським МРЕВ 06 травня 2008 року; зобовязати відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області зняти арешт з автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], накладений відповідною постановою. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали на зазначених в позовній заяві обставинах та підставах. Суду пояснили, що оголошення про продаж даного авто найшли в інтернеті. Між ними було досягнуто згоди по всім істотним умовам договору купівлі-продажу. Він передав кошти, а відповідач йому автомобіль. Відповідач обіцяв зняти автомобіль, але не виконав свого обовязки. При купівлі автомобіля у відповідному реєстрі була відсутня вказівка щодо наявності застави. Просили суд задоволити позов. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав. У судове засіданні представник відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» проти позову заперечував. Суду пояснив, що між банком та [PERSON] укладено кредитний договір та передано в заставу автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Про наявність кредиту зазначено в свідоцтві про реєстрацію права транспортного засобу. Відчуження автомобіля не могла відбутись без згоди заставодержателя. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що автомобіль марки Chevrolet Aveo SF69Y, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований в Києво-Святошинському МРЕВ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АІС №186505, на імя [PERSON]. З поданої суду розписки від 04 червня 2011 року вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] 4000 дол. США за проданий автомобіль марки Chevrolet Aveo SF69Y, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Також вказано, що [PERSON] зобовязується протягом місяця переоформити автомобіль на [PERSON]. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Власникам транспортних засобів або уповноваженим на використання цих транспортних засобів особам може бути відмовлено в проведенні реєстрації (перереєстрації) таких транспортних засобів, коли такі особи мають заборгованість зі сплати штрафних санкцій за порушення правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, - до сплати ними зазначеної заборгованості. У ст.37 даного закону передбачена заборона експлуатації незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів. Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок» - ці Правила є обовязковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. У п.8 визначає перелік документів, на підставі яких проводиться реєстрація транспортних засобів. Так подається заява власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мінюстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими субєктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться. При розгляді справи позивачем не надано суду доказів дотримання встановленого порядку набуття права власності на спірний автомобіль. Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно зі ст.589 ЦКУ, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Встановлено, що 23 січня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким [PERSON] отримав в кредит грошові кошти в розмірі 16\~255 дол. США. 23 січня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] укладено договір застави. За яким в заставу банку передано автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області №35478384 від 18 червня 2013 року накладено арештна спірний автомобіль у виконавчому провадженню по примусовому стягненню з [PERSON] заборгованості в розмірі 122\~007,94 грн. на користь ПАТ «Унівресал Банк». Згідно ст. 20 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Оскільки позивачем не надано суду доказів укладення договору купівлі-продажу у встановленому законом порядку, тобто не довів, що він є власником майна, тому у задоволенні позову суд відмовляє. Покази допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд до уваги не бере, та як вони не підтверджують обставин справи. Враховуючи наявність застави, чинної і на час написання розсипки, відсутність згоди заставодержателя на відчуження майна, тому позовні вимоги суд вважає безпідставними. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed