Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 27 квітня 2011 року, право власності на земельну ділянку площею 0,0945 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазимє, вулиця Деснянська, 136, кадастровий номер 3221282801:01:017:0021. В обґрунтування позову зазначав, що після смерті 27 квітня 2011 року [PERSON] відкрилася спадщина на все належне померлому майно, у тому числі на земельну ділянку площею 0,0945 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за зазначеною адресою, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №\~602923. Згідно із заповітом від 03 квітня 2008 року все своє майно [PERSON] заповів йому. У визначений законом шестимісячний строк він звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 березня 2016 року після смерті [PERSON] він успадкував ? частку житлового будинку із відповідними господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться у селі Зазимє Броварського району Київської області по вулиці Деснянській, 136. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку нотаріальною конторою йому відмовлено та розяснено, що для оформлення спадкових прав необхідно надати нотаріусу правовстановлюючий документ на земельну ділянку, у разі його відсутності необхідно звертатися до суду з питанням визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. 26 травня 2016 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій позивач, крім визнання за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку площею 0,0945 га, просив також визнати за ним у порядку спадкування за заповітом ще право власності на ? частку житлового будинку із відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазимє, вулиця Деснянська, 136. Обставин щодо обґрунтування цієї вимоги позивач у заяві не виклав, доказів на підтвердження даної вимоги не зазначив. 09 серпня 2016 року позивач [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. За клопотанням відповідача [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, судом було залучено [PERSON] Також суд визнав обовязковою явку позивача [PERSON] до суду для надання особистих пояснень у справі з приводу заявлених ним вимог. Позивач [PERSON] неодноразово у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином за вказаною у позовній заяві адресою, про причини неявки суд він не повідомив. Враховуючи заяву позивача [PERSON] про розгляд справи у його відсутність, судом проведено розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не зявилася, подала до суду заперечення на позов, у яких зазначала, що спадкодавець [PERSON] державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯИ №\~602923 від 16 грудня 2009 року в Управлінні Держкомзему у Броварському районі Київської області за життя не одержував, державну реєстрацію права власності на земельну ділянку всупереч вимогам ст. 210 ЦК України та п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень він не здійснив. На спірній земельній ділянці розташований житловий будинок із відповідними господарськими будівлями і спорудами, власниками якого по ? частки є позивач [PERSON] і третя особа: [PERSON], тому визнання за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку призведе до порушення прав [PERSON], яка відповідно до вимог ст. 377 ЦК України і ст. 120 ЗК України має право на частину спірної земельної ділянки пропорційно належної їй частки у житловому будинку. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити та розглянути справу без участі представника сільської ради. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] у суді позов не підтримали, подали до суду пояснення на позов, у яких просили у задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що право власності на спірну земельну ділянку спадкодавець [PERSON] не набув, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку за життя не одержав та своє право власності на земельну ділянку не зареєстрував, хоча розпочав процедуру приватизації земельної ділянки згідно із вимогами чинного законодавства. Правові підстави для задоволення позову та визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на земельну ділянку відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 27 квітня 2011 року у віці 54 років помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його смерть серії І-ОК №\~217978. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2009 року, яке набрало законної сили 01 березня 2009 року, за [PERSON], третьої особою у справі, та померлим 27 квітня 2011 року її братом [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті їхньої матері [PERSON], яка померла 18 жовтня 1983 року, визнано за кожним із них право власності на ? частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами: сарай, вбиральня, колодязь та огорожа, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазимє, вулиця Деснянська, 136. Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 червня 2009 року вбачається, що за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на зазначений вище житловий будинок у розмірі по ? частки за кожним. Із заповіту від 03 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №\~1169, видно, що [PERSON], який помер 27 квітня 2011 року, все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповідав [PERSON] (позивачу у справі). За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За змістом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із спадкової справи №\~328/2011 до майна померлого 27 квітня 2011 року [PERSON] видно, що у визначений законом строк із заявами про прийняття спадщини після його смерті до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області звернулися 13 травня 2011 року третя особа [PERSON], а 10 серпня 2011 року позивач [PERSON] 30 березня 2016 року [PERSON] після смерті [PERSON] нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться у селі Зазимє Броварського району Київської області по вулиці Деснянській, 136, належну померлому відповідно до зазначеного вище рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2009 року. Того ж дня державним нотаріусом здійснено реєстрацію за [PERSON] права власності на цю частину житлового будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0945 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: село Зазимє Броварського району Київської області, вулиця Деснянська, 136, кадастровий номер 3221282801:01:017:0021, на якій знаходиться належний позивачу і третій особі на праві спільної часткової власності житловий будинок, нотаріальною конторою відмовлено, про що свідчить лист від 30 березня 2016 року за вих. №\~2169/02-12. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку було те, що позивач [PERSON] не надав нотаріусу оригінал державного акта на право власності на дану земельну ділянку серії ЯИ №\~602923. У ч. 1 ст. 181 ЦК України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01 липня 2004 року №\~1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Із наданого суду третьою особою [PERSON] листа Управління Держкомзему у Броварському районі Київської області від 16 червня 2011 року за вих. №\~517 вбачається, що згідно із Книгою записів реєстрації державних актів на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №\~602923, що розташована на території села Зазимє по вулиці Деснянській, 136, на імя [PERSON] зареєстрований за №\~010994000798 від 16 грудня 2009 року, проте йому не видавався. За змістом ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. г). Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Доказів державної реєстрації за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку площею 0,0945 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться у селі Зазимє Броварського району Київської області по вулиці Деснянській, 136, кадастровий номер 3221282801:01:017:0021, позивачем суду не надано. За змістом розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у п. 3.5 Інформаційного листа Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року №\~24-753/0/4-13, набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України до спадкоємців у порядку спадкування не переходить. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно із ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи той факт, що спадкодавець [PERSON] за життя державний акт на право власності на спірну земельну ділянку не одержав, право власності на земельну ділянку на своє імя не зареєстрував, правових підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом суд не вбачає, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Відсутні й підстави для задоволення вимоги [PERSON] про визнання за ним у порядку спадкування за заповітом права власності на ? частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазимє, вулиця Деснянська, 136. Належну померлому [PERSON] на праві власності ? частку вказаного нерухомого майна позивач [PERSON] успадкував, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30 березня 2016 року, виданим йому Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області, зареєстрованим у реєстрі за №\~3-1444. Будь-яких прав на іншу ? частку цього будинку із господарськими будівлями і спорудами померлий [PERSON] не мав. Дана частина будинку на праві спільної часткової власності належить сестрі померлого, третій особі [PERSON] На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed