overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 20 вересня 2014 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час донька проживає з позивачем. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З середини січня 2017 року сторони припинили спільне проживання. Сторони мають різні погляди на шлюб та сімю. Зазначила, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а також інтересам їх дитини. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 202, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 373678, виданим повторно 05 квітня 2017 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 523707, виданим 14 січня 2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 45 (а.с. 5). Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні погляди на шлюб та сімю. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з середини січня 2017 року. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що у серпні 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають протилежні погляди на сімейно-шлюбні відносини. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. За таких обставин вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спору щодо місця проживання спільної дитини не мають. На примирення не згодна. Спір щодо поділу майна, що є спільною сумісною власність сторін, не мають. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 30 серпня 2013 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 13 грудня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1319 (а.с. 10). Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають протилежні погляди на сімейно-шлюбні відносини. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 25 лютого 1995 року Люботинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану за актовим записом №26. Від цього шлюбу мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO].\~ Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з березня 2017 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Вважає, що подальше збереження їх родини недоцільне і тому просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Проти винесенення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності з вимогами\~ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 25 лютого 1995 року Люботинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану за актовим записом №26. Від цього шлюбу мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з березня 2017 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. У відповідності з вимогамист.88 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

у квітні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 04.10.2014 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилась, до його початку надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.10.2014 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 19.09.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1066. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім'ї, відсутністю у відповідача роботи, його проживання за рахунок допомоги, яку позивач отримує на дітей, неможливістю подальшого збереження сім'ї. Вказано на покладення судових витрат на відповідача, залишення позивачеві прізвища [PERSON]. Позивач позов підтримала, пояснила, що сімя розпалася, позивач постійно памятає про давню зраду чоловіка, зараз він веде переписку і спілкування з іншою жінкою, висловлює до неї почуття. У сімї частими є конфлікти, у т.ч. між дітьми і відповідачем, він не має постійної роботи тощо. Після розірвання шлюбу позивач має намір ініціювати виселення відповідача зі свого будинку. Відповідач заперечував щодо позову, вважав можливим примирення, підтвердив окремі випадки своєї некоректної поведінки, жалкує про це. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 12.03.2010 між сторонами зареєстровано шлюб. До реєстрації шлюбу прізвище позивача було Гончарова, після реєстрації шлюбу стало [PERSON] (а.с. 4). Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей [PERSON], яка народилася 07.04.2010 (а.с. 7), і [PERSON], яка народилася 29.09.2013 (а.с. 6). Сторони, їх діти, двоє дітей позивача від першого шлюбу проживають разом (а.с. 5). Подальше спільне проживання сторін і збереження сімї неможливі, сімя сторін розпалася. Позивач наполегливо не бажає збереження шлюбу. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітніх дітей, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати 640,00 грн судового збору, сплаченого позивачем під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулась з позовною заявою до суду про стягнення з [PERSON]. аліментів на утримання дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягала (а.с. 15). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги визнав (а.с. 16). Позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася 14 вересня 2011 року. Батьками дитини у свідоцтві про народження вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, ухиляється від її матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 181, 182, 183 СК України кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі, при цьому суд визначає частку заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину. Оголосивши матеріали справи, суд вважає, що стягненню з відповідача у вигляді аліментів підлягає 1/4 частини доходів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, сина [PERSON] залишити проживати з нею. В обгрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 29.08.2013 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, припинили шлюбні стосунки, вказує, що втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі підряд у судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-СГ № 217242. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Сімейне життя в сторін не склалося, останні втратили один до одного всі почуття, подружніх стосунків не підтримують. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України, залишивши сина сторін проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 03.08.2013 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №141. Шлюбні відносини припинені. Причиною є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Позивач просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Суд розглядав справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №141, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО №328574 (а.с.6). Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені, втрачено почуття любові, взаєморозуміння. Спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище «Вансович». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 27.09.2008 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №221. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені. Причиною є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Позивач просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Суд розглядав справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.09.2008 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №221, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО №460948 (а.с.12). 08.02.2009 року у них народилася донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-НО №257677 (а.с.6). Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені, втрачено почуття любові, взаєморозуміння. Спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Судом встановлено, що позивач після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved