Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У жовтні 2014 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Камелія» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Вказаний будинок перебуває на балансі позивача, який його обслуговує та утримує. Відповідач своїх обов'язків по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості 7653,7 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач позов не визнав, проти його задоволення заперечував, звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Будинок [ADDRESS] в м. Херсоні перебуває на балансі позивача, який його обслуговує та утримує (протокол установчих зборів ОСББ №1 від 08.07.2010 року, Свідоцтво про державну реєстрацію серія А00 № 210956). Рішенням загальних зборів ОССБ від 08.07.2010 року затверджено кошторис по оплаті з обслуговування будинку та утриманню прибудинкової території у розмірі 1,00 грн. за 1 кв. м загальної площі приміщення. Відповідач своїх обов'язків по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість. Статтею ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено види житлово-комунальних послуг, до яких, зокрема, віднесені послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Статтями 19, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є вчасне та належної якості одержання послуг, а обов'язком є укладення відповідного договору та їх оплата у строки, встановлені договором або законом. Обов'язками виконавця визначено надання послуг, а також підготовка та укладення із споживачем договору про їх надання. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» розподіл загальних рахунків між власниками приміщень в одній квартирі здійснюється відповідно до законодавства та статуту з урахуванням розміру частки належного майна та кількості осіб, які проживають у квартирі. Власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобов'язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень. Таким чином, між сторонами фактично склались відносини, які регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тобто позивач фактично надавав відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової територій, а він зобов'язаний такі послуги оплатити. Відповідач ухиляється від укладання договору та від сплати внесків на утримання і обслуговування будинку та прибудинкової території, внаслідок чого утворилась заборгованість. Суд вважає, що допустимими та належними доказами доведено те, що відповідач в порушення вимог законодавства ухиляється від оплати спожитих житлово-комунальних послуг, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, яке, враховуючи відсутність поважних причин пропуску (ч. 5 ст. 267 ЦК України), для суду є обов'язковим. Визначаючи суму заборгованості та період, за який вона підлягає стягненню, суд виходить з того, що заборгованість по оплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До пред'явлення цього позову позивач у вересні 2014 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, однак йому було відмовлено у прийнятті заяви до розгляду. Наказне провадження є спрощеною та спеціальною формою судового захисту, застосовується вона у чітко визначених випадках, зокрема, при зверненні до суду з вимогами щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. При цьому законодавством (ч. 3 ст. 118 ЦПК України) заборонено звернення до суду в порядку позовного провадження без попереднього звернення із заявою про видачу судового наказу. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2012 року, жовтні 2012 року, жовтні 2013 року, липні 2014 року відповідачем здійснювались проплати у більшому розмірі, ніж було нараховано позивачем, що свідчить про визнання ним частини заборгованості та вказує на переривання строку позовної давності. Таким чином, в даному випадку перебіг позовної давності був перерваний у вересні 2012 року, жовтні 2012 року, жовтні 2013 року, липні 2014 року діями відповідача, а також зверненням позивача до суду із заявою про видачу судового наказу у вересні 2014 року та почався заново з поданням у жовтні 2014 року відповідного позову. Позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу щодо стягнення заборгованості за спожиті теплову енергію і гаряче водопостачання, що складається з суми заборгованості за кожен місяць як черговий платіж, має відраховуватись з вересня 2009 року (три роки з вересня 2012 року - часу вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання боргу) по грудень 2014 року (на день розгляду справи). Визначаючи суму заборгованості, що підлягає стягненню, суд виходить з того, що заборгованість позивача за вказаний період складає 4647,2 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України позивачем за вказаний період розраховано інфляційні збитки у сумі 1153,66 грн. та 434,91 грн. три відсотка річних. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 6235,77 грн. (зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 30.10.2013 року №6-59цс13). Відповідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Договір між сторонами не укладався, а законодавством не визначено розмір та порядок стягнення пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 243,6 грн.

Outcome: partial