Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У квітні 2014 року ПАТ КБ «Правекс-банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 21.06.2005 позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 09008-031/05Р, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в іноземній валюті на загальну суму 6.100,00 доларів США, терміном з 21.06.2005 року по 21.06.2009 року, зі сплатою 12 % річних. На виконання умов кредитного договору, для забезпечення зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків, що може утворитися у зв'язку з можливим порушенням даного кредитного договору [PERSON] передав за договором застави транспортного засобу № 09008-031/05Р від 21.06.2005 року у заставу банку належний йому автомобіль ВАЗ 210990, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. За договором поруки [PERSON] зобов'язалася відповідати перед Банком за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору. [PERSON] порушив умови кредитного договору і має заборгованість станом на 19.09.2013 року в розмірі 133.439,95 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № 09008-031/05Р від 21.06.2005 року станом на 19.09.2013 року в сумі 133.439,95 грн., яка складається з кредиту в сумі 38759,49 грн., пені за кредитом в сумі82976,15 грн., відсотків в сумі 3115,16 грн., пені з відсотків в сумі 8589,25 грн., та судовий збір в розмірі 1.334,40 грн. (а.с.2-3). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року позовні вимоги - задоволено (а.с.59-61). В апеляційній скарзі (а.с.65-70) [PERSON] просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки: - позивач вже звертався з аналогічними позовними вимогами до Печерського районного суду м. Києва, яким 12 січня 2007 року ухвалено рішення про стягнення боргу з [PERSON]; - на погашення заборгованості боржником було передано для реалізації транспортний засіб та по сьогоднішній день з заробітної плати апелянта утримуються кошти за виконавчим листом; - з 15.07.2009 року по 01.06.2013 року апелянт знаходився в місцях позбавлення волі; - після реалізації транспортного засобу ніяких претензій до дружини апелянта позивачем не пред'являлось. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, виконання якого забезпечено договором поруки, укладеним між банком та [PERSON]; внаслідок порушення умов кредитного договору з боку позичальника виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором № 139-пк-2007 від 21.06.2005 року відповідач [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті на суму 6.100,00 доларів США терміном по 21.06.2009 року зі сплатою 12 % річних (а.с.4-7). Згідно з розрахунком банку заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 19.09.2013 року становить 16700,87 доларів США, що становить 133.439,95 грн., та складається з кредиту в сумі 38759,49 грн., пені за кредитом в сумі 82976,15 грн., відсотків в сумі 3115,16 грн., пені з відсотків в сумі 8589,25 грн. (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] надані банком відомості про розмір заборгованості станом на 19.09.2013 року не спростував. Разом з тим, як вбачається зі справи, рішенням постійно діючого незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 12.02.2007 року з відповідача [PERSON] на користь банку стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 09.10.2006 року в розмірі 27381,10 грн., що становить 5422,0 доларів США по курсу НБУ 1 долар = 5,05 грн., в тому числі: кредит в розмірі 5154,0 доларів США, що становить 26027,70 грн., пеня за непогашення кредиту в розмірі 93,0 доларів США, що становить 469,65 грн., відсотки за користування кредитом в розмірі 173,0 доларів США, що становить 873,65 грн., пеня за несплату відсотків в розмірі 2,0 долари США, що становить 10,10 грн. (а.с. 103-105). Згідно з ухвалою Печерського районного суду м. Києва, яким 19 березня 2008 року за рішенням третейського суду від 12.02.2007 року виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 27381,10 грн. та судових витрат в розмірі 2738,11 грн. (а.с.111). За рахунок реалізації арештованого автомобіля, належного відповідачу [PERSON], на погашення вказаної заборгованості за розпорядженням Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на рахунок банку перераховано 520,00 грн. (а.с.108), які отримані банком 26.05.2011 року та враховані банком при наданні розрахунку про стан заборгованості станом на 19.09.2013 року (а.с. 106-107). Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути прийняті до уваги. Задовольнивши позовні вимоги банку про стягнення заборгованості станом на 19.09.2013 року, суд першої інстанції не врахував, що за тим самим договором з [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість станом на 09.10.2006 року в розмірі 27381,10 грн. за рішенням третейського суду. Відповідно до п.5 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Тому суду першої інстанції слід було закрити провадження у справі за позовом банку про стягнення заборгованості станом на 09.10.2006 року в розмірі 27381,10 грн., яка вже стягнута рішенням третейського суду, що судом не було зроблено. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального та процесуального права. Відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 09.10.2006 року в розмірі 27381,10 грн., яка складається з: кредиту в розмірі 26027,70 грн., пені за непогашення кредиту в розмірі 469,65 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 873,65 грн. та пені за несплату відсотків в розмірі 10,10 грн., яку стягнуто рішенням третейського суду. Тому позовні вимоги банку підлягають задоволенню частково за період з 09.10.2006 року по 19.09.2013 року в розмірі 26973,30 грн., яка складається з: кредиту в сумі 12731,79 грн. з розрахунку: 38759,49 грн. - 26027,70 грн. = 12731,79 грн., відсотків в сумі 2241,51 грн. з розрахунку: 3115,16 грн. -873,65 грн. = 2241,51 грн., пені за неповернення кредиту в сумі 10000,00 грн., та пені за несплату відсотків в сумі 2000,00 грн. Що стосується пені, то при врахуванні її стягнення третейським судом її розмір за період з 09.10.2006 року по 19.09.2013 року становить: пені за неповернення кредиту - 82506,40 грн. з розрахунку: 82976,15 грн. - 873,65 грн. = 82506,40 грн., та пені за несплату відсотків - 8579,15 грн., з розрахунку: 8589,25 грн. - 10,10 грн. = 8579,15 грн. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Збитки банку станом на 19.09.2013 року складаються з суми неповернутого кредиту в розмірі 12731,79 грн. та суми несплачених відсотків в розмірі 2241,51 грн. Положення ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14. З огляду на це колегія суддів вважає, що позовні вимоги банку про стягнення пені за неповернення кредиту підлягають задоволенню частково в розмірі 10000,00 грн. та пені за несплату відсотків в розмірі 2000,00 грн. В частині позовних вимог банку про стягнення заборгованості в розмірі станом на 09.10.2006 року, яка стягнута рішенням третейського суду, провадження у справі слід закрити з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.205 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2005 року між банком та відповідачем [PERSON] укладений договір поруки № 09008-031/05Р, за яким [PERSON] є поручителем за кредитним договором (а.с.8). Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Укладений з [PERSON] договір поруки № 09008-031/05Р від 21.06.2005 року не містить умови про строк припинення поруки. В кредитному договорі встановлений строк повернення кредиту 21.06.2009 року. Відповідно до цього порука відповідача [PERSON] перед банком припинена протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. З огляду на це в задоволенні позову банку до відповідача [PERSON] як з поручителя слід відмовити. Тому заборгованість за кредитним договором за період з 09.10.2006 року по 19.09.2013 року в розмірі 26973,30 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь банку підлягають стягненню судові витрати в розмірі 269,73 грн. У зв'язку з викладеним і

Outcome: approved