Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначала, що 29 вересня 2012 року Бердянським РАЦС Запорізької області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №939. Від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO]. 28.жовтня.2015 року вони з відповідачем розірвали шлюб та разом не проживають. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000,00 грн. щомісячно з дня звернення до суду і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позов, наполягала на його задоволенні, додатково пояснивши на запитання суду, що вона наразі працює неофіційно поваром в кафе, має від цього дохід близько 2000,00 грн., крім цього, отримує на дитину допомогу до трьох років в розмірі 130,00 грн. та оформила допомогу як малозабезпеченій сімї, яка становить 750,00 грн. Дитина відвідує дитячий дошкільний заклад, щомісячна плата за який становить 250 грн., а з урахуванням коштів, необхідних на харчування, придбання одягу, взуття, лікування, витрати на дитину щомісячно становлять не менше 1500,00 грн. Відповідач не тільки не надає матеріальну допомогу, він навіть не телефонує. Наскільки їй відомо, він офіційно не працює, інших дітей у нього немає, його батьки отримують пенсію, стан його здоровя нормальний. Відповідач про день, час і місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації, проте конверт повернувся до суду за закінченням терміну зберігання, тому суд за згодою позивача відповідно до положень ст.ст.224-226 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів в заочному порядку. Заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 29.09.2012 року по 28.10.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копією рішення Бердянського міськрайонного суду від 02 жовтня 2015 року по справі №310/7031/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 28.10.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], батьками якого є позивач та відповідач, який проживає разом з матірю, що підтверджується копією свідоцтва про народження, довідкою вуличного комітету №32 від 04.04.2016 року. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Із змісту ст. 181 СК України вбачається, що при відсутності домовленості між батьками про утримання дитини, той з батьків, з ким проживає дитина має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій сумі. У відповідності з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати, зокрема, стан здоровя та матеріальний стан як позивача так і відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У всіх інших випадках визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України). Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають значення. Зі слів позивача, вона працює неофіційно поваром, має дохід близько 2000,00 грн., ще отримує державну допомогу на дитину до трьох років в розмірі 130 грн. та як малозабезпеченій родині в розмірі 750 грн., проте відповідних довідок суду не надала. Як пояснила позивач у судовому засіданні, зі слів матері відповідача, їй відомо, що він поки ніде не працює. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що позивач не обґрунтувала в позовній заяві необхідність стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 1000 грн. та можливість їх сплати відповідачем. Суд враховує, що сторони не надали суду відповідних доказів у підтвердження свого матеріального становища. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому, враховуючи обовязок обох батьків в рівній мірі утримувати свою дитину та з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, який становить на даний час 1228,00 грн. згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» та до 1 грудня 2016 року збільшиться до 1313 гривень, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в сумі 750,00 грн. щомісячно з дня предявлення позову до суду, розмір яких з урахуванням аналогічного обовязку матері на даний час, на думку суду, буде достатнім для задоволення потреб дитини з урахуванням її віку. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При постановленні рішення про стягнення аліментів у визначеному розмірі суд також враховує, що позивач та відповідач у даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України чи стягнення додаткових витрат на дитину згідно із ст.185 СК України. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial