Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що вони є батьками [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.12.2018 року з нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.02.2019 року з нього на користь та утримання [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісяця до досягнення дитиною трьох років. На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.11.2018 року він виплачує аліменти не користь [PERSON] на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що в нього на утриманні також перебуває син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного просить зменшити розмір аліментів на утримання дружини [PERSON] до досягнення дочкою трирічного віку з 1/4 до 1/6 частини. Позивач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю на підставі письмових матеріалів справи, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 листопада 2018 року. Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на користь дружини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, починаючи з 08 листопада 2018 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.11.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.04.2018 року, з урахуванням вже сплачених аліментів за цей період. Крім того, на утриманні позивача перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Статтею 48 Конституції України, гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Враховуючи думку відповідачки, яка визнала позов, обставини справи, те, що позивач сплачує аліменти на утримання двох дітей, добровільно забезпечує сина від першого шлюбу, це порушує його права та свободи, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим, розмір аліментів стягуваних з нього необхідно зменшити. Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність та обґрунтованість заявлених вимог, тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved