Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 грудня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 546 - розірвати. В обґрунтування позову вказує на те, що від шлюбу вони мають неповнолітнього доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Під час проживання з [PERSON] сумісним сімейним життям, між позивачем та відповідачем виникали сварки, конфлікти та непорозуміння та ця обставина тяжким чином впливала на психічний стан їхньої дитини. Шлюбно-сімейні відносини між подружжям остаточно припинилися ще у лютому 2006 року, і позивач була вимушена проживати окремо від відповідача. Позивач вважає, що надання строку на примирення не виправить стан сімейних відносин та лише погіршить стан їхніх відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі. Окрім цього, на думку позивача, вони з чоловіком мають різні характери, протилежні погляди на сімейне життя і обов'язки, що виключає їх подальше спільне життя, збереження їх шлюбу суперечить інтересам їх малолітньої доньки. Майновий спір між подружжям відсутній. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. 23 грудня 2000 року між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб, актовий запис № 546 (а.с.2). Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з лютого 2006 року сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved