Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], про визнання відповідачки та її дитини такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 41, село Рудка-Червинська, Камінь-Каширський район, Волинська область. Вимоги мотивує тим, що 07 травня 2011 року відповідачка [PERSON] уклала шлюб з її сином [PERSON] Після укладення шлюбу [PERSON] переїхала на постійне проживання в його житловий будинок, що знаходиться по вул. Дружби, 41 в селі Рудка-Червинська Камінь-Каширського району Волинської області. Від цього шлюбу у відповідачки та його сина є дочка [PERSON], [INFO]. Після народження дитини він дав дозвіл на постійну реєстрацію відповідачки та її дочки по місцю його постійного проживання. 31 січня 2012 року відповідачка [PERSON] провела реєстрацію проживання. З лютого 2013 року [PERSON] припинила спільне проживання з його сином та забравши всі свої речі переїхала разом з дочкою на постійне проживання до своїх батьків в с. Нові Червища Камінь-Каширського району Волинської області. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області шлюб між відповідачкою [PERSON] та його сином [PERSON] був розірваний. [PERSON] практично не проживає в належному йому житловому будинку з лютого 2013 року, тобто понад один рік, а тому втратила право на користування житловим приміщенням. Своїми діями [PERSON] перешкоджає йому вільно володіти і розпоряджатися належним йому на праві особистої власності житловим будинком, його вимогу добровільно припинити свою реєстрацію ігнорує. З урахуванням наведеного, позивач просить відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України визнати відповідачку [PERSON] та її дочку [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням по вул. Дружба, 41 у с. Рудка-Червинська. У судовому засіданні 19.11.2015 року позивач [PERSON] та 16.12.2015 року його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з викладених у позові підстав і просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні 19.11.2015 року позов не визнали. Відповідачка пояснила, що у житловому будинку позивача [PERSON] не проживає з грудня 2012 року з поважних причин, виселилася з житлового приміщення у звязку з розірванням шлюбу з сином позивача ([PERSON]С.) та неможливістю подальшого спільного проживання з останнім через його неправомірну поведінку, а тому просила у задоволені позову відмовити. Представник органу опіки та піклування [PERSON] у вирішенні позову щодо визнання неповнолітньої [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, поклався на розсуд суду і просив щоб при вирішенні цього питання не були порушенні законні права та інтереси дитини. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що власником житлового будинку, який знаходиться по вул. Дружби, 41 в селі Рудка-Червинська Камінь-Каширського району, є позивач [PERSON] Останній успадкував це нерухоме майно після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 23 червня 1996 року, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 грудня 2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу 30440266 від 04.12.2014 року. 07 травня 2011 року відповідачка [PERSON] уклала шлюб з сином позивача [PERSON] Від цього шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO]. З повідомлення Камінь-Каширського районного сектора Управління державної міграційної служби України у Волинській області № 0715/408 від 27.11.2015 року вбачається, що [PERSON] та її дочка [PERSON] у житловому приміщені по вул. Дружби, 41 в с. Рудка-Червинська Камінь-Каширського району Волинської області зареєстровані з 31 січня 2012 року. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 грудня 2012 року шлюб між відповідачкою [PERSON] та сином позивача, [PERSON], був розірваний. Після розірвання шлюбу місце проживання неповнолітньої дитини визначено не було. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] визнала ту обставину, що вона не проживає у житловому будинку позивача понад один рік, а саме після розірвання шлюбу з сином позивача, пояснивши, що в кінці грудня 2012 року разом з дитиною переїхала проживати до своїх батьків в с. Нові-Червища Камінь-Каширського району Волинської області. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Обґрунтовуючи заперечення проти позову [PERSON], [PERSON] посилається на те, що причина її не проживання понад один рік у вказаному житловому будинку є поважною, оскільки після розірвання у грудні 2012 року шлюбу з сином позивача та через неприязні стосунки з колишнім чоловіком і неправомірну поведінку останнього неможливо було у цьому помешканні проживати з неповнолітньою дитиною. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України [PERSON] неодноразово пропонувалося надати суду докази на підтвердження її заперечень проти позову. Разом з тим відповідачка не надала суду достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин її не проживання понад один рік у спірному помешканні. Нею не надано доказів, які б свідчили про протиправну поведінку її колишнього чоловіка, на що вона посилається як на обставини, що перешкоджали їй проживати у житловому будинку [PERSON] Таким чином, оскільки поважні причини, які б перешкоджали [PERSON] проживати у вказаному житловому будинку відсутні, то її слід визнати такою, що втратила право на проживання у житловому будинку за адресою: вул. Дружба, 41 у с. Рудка-Червинська, що належить позивачу. Окрім того, як свідчать матеріали справи, з 10 вересня 2014 року колишній чоловік відповідачки, [PERSON], знятий з реєстрації за адресою с. Рудка Червинська, вул. Дружби, 41 і не проживає у цьому житловому будинку. Не дивлячись на ці обставини, відповідачка [PERSON] з того часу будь-яких дій, що свідчили б про її інтерес до спірного житла не вчиняла. Що стосується неповнолітньої дитини відповідачки [PERSON], то відповідно до статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів, що реєстрація дитини у спірному житловому будинку порушує права позивача. Крім того, як вбачається з акту обстеження умов проживання неповнолітньої дитини, [PERSON] з матірю [PERSON] проживають в житловому будинку по вул. Дружби, 36 у с. Нові Червища, Камінь-Каширського району. Цей житловий будинок складається з 4 кімнат і у ньому проживають ще пятеро осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволені позову в частині визнання такою, що втратила право на користування належним позивачу житловим приміщенням [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при подачі позову до суду понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією № 74 від 19 жовтня 2015 року (а.с. 1). Таким чином, з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягнути понесені останнім судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial