Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Крім позивача, в квартирі також зареєстрована [PERSON], однак за вказаною адресою відповідач фактично не проживає, оскільки разом зі своїм чоловіком мають окреме житло (квартиру), де мешкають протягом останніх років. Більш ніж 10 років, відповідач лише епізодично з'являється в квартирі, квартирою не користується, не веде в ній спільного з усіма господарства, у вказаній квартирі відсутні особисті речі відповідача. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Вказали, що причина не проживання відповідача у спірній квартирі більше ніж шість місяців полягає в тому, що остання разом зі своєю сім'єю проживає за адресою: [ADDRESS], де мешкає протягом багатьох років, веде там спільне господарство, зберігає власні речі, предмети побуту. Крім того, ніхто з мешканців квартири ніколи не перешкоджали відповідачу проживати в спірній квартирі, однак епізодичні та рідкісні появи відповідача у квартирі були пов'язані не з метою постійного проживання, а з метою лише утримати за собою частку у житлі. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Зазначили, що у спірній квартирі проживає її мати [PERSON] яка з відповідачем знаходиться у конфліктних стосунках, причиною конфлікту є поділ спірної квартири між особами, які в ній зареєстровані. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що відповідач постійно в квартирі [ADDRESS] не проживає, речі [PERSON] в квартирі відсутні, у вихідні дні, відповідачка у спірній квартирі відсутня. Так, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду показали, що їм відомо, що в квартирі [ADDRESS] були постійні скандали, життя [PERSON] в квартирі стало неможливе, відносини між сторонами були натягнуті. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] на сім'ю з 3 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] була надана двохкімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки за формою № 3, виданої КП «Житлосервіс «Оболонь», від 12 лютого 2014 року, в квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] (наймач), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онука). Квартира не приватизована, перебуває у державній власності. Вказана квартира складається з двох кімнат, жилою площею 31,1 кв.м., знаходиться на девятому поверсі дев'ятиповерхового будинку. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*і за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору -судом. Згідно з ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участи у справі. Як вбачається з показань позивача [PERSON], відповідач не проживає в спірному приміщенні понад 6 місяців - більш ніж 10 років без поважних причин, перешкод в користуванні жилим приміщенням їй ніхто не чинив. Суд не приймає до уваги вищевказані пояснення, оскільки вони спростовуються поясненнями відповідача [PERSON], її представника, показаннями свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме посилання на відсутність відповідачки в квартирі протягом останніх шести місяців до подання позовної заяви не підтверджене жодними доказами, окрім сумнівних показів свідків, однин з яких - [PERSON], яка проживає за межами міста, але свідчення дала щодо відсутності відповідачки за місцем проживання в м. Києві у вихідні дні. Більш того, твердження свідків про відсутність речей відповідачки в квартирі сприймається досить критично через те, що вони не змогли пояснити яким чином вони визначають приналежність конкретної речі тієї чи іншої особи, а в судовому засіданні встановлено і не заперечувалося сторонами, що кімната, якою користується відповідачка зі своєю дочкою, є закритою від позивачки на ключ, відтак і доступу до оцінки цих речей на предмет їх належності у «свідків - відвідувачів» не було. Як вбачається з висновку Оборонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 07.02.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] склались неприязні стосунки, які не уможливлюють спільне проживання в спірній квартирі. Як убачається з матеріалів справи, на даний час у сторін по справі склалися конфліктні відносини, що підтверджується як поясненнями сторін у справі, так показами свідків, допитаних у судовому засіданні та проживання відповідачки в іншому житловому приміщенні ніяким чином не стосується житлових прав відповідача стосовно квартири [ADDRESS]. Спірна квартира не приватизована, перебуває у державній власності, особовий рахунок відкритий на ім'я позивача [PERSON], який мешкає у спірній квартирі з 30.04.1981 року, що підтверджується довідкою КП «Житлосервіс «Оболонь»від 12 лютого 2014 року, за формою № 3. Окрім того відповідачкою [PERSON] в судовому засіданні були надані копії рахунків на сплату житлово - комунальних послуг з яких вбачається, що весь час з 2006 року по 2013 рік відповідачка сплачувала комунальні послуги в повному обсязі, окрім того вона жодним чином не відмовляється від сплати комунальних послуг і докази про таке до суду не надані, борги відсутні, вимоги про таке до них не направлялися. Обґрунтовуючи факт відсутності відповідача за місцем його реєстрації, позивач не підтверджується жодним чином, а саме жодним актом обстеження спірної квартири. За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, повно та неупереджено дослідивши обставини справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed