Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що 20 лютого 2015 року померла її мати [PERSON], яка постійно проживала і була зареєстрована за адресою [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок, що розташований по вулиці Ковельська, 186 (колишня вулиця [PERSON]) у місті Камені-Каширському. Цей житловий будинок раніше належав її батькові [PERSON], який помер 23 жовтня 1986 року. Її мати [PERSON] успадкувала вказане нерухоме майно після смерті батька [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Будинок був побудований в 1957 році, за життя [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не оформила. Згідно заповіту все своє майно мати заповіла своєму внукові відповідачу [PERSON] Останній від прийняття спадщини відмовився. Як спадкоємець першої черги за законом вона, подавши до нотаріуса у встановлений строк відповідну заяву, прийняла спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі, що належали її матері. Окрім того, у свідоцтві про одруження її батьків та у свідоцтві про смерть її батька є розбіжності у написані по батькові, а саме, у свідоцтві про смерть по-батькові її батько записаний на російській мові як «Авксентьевич», а у свідоцтві про одруження «Оксентівич». З врахуванням наведеного, позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться по вулиці Ковельська, 186 у місті Камені-Каширському Волинської області у порядку спадкування за законом після смерті її матері. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з викладених у ньому підстав і просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, розяснення спеціаліста та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. У відповідності до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася 21 листопада 1953 року та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16, 19). Батько позивачки помер 23 жовтня 1986 року (а.с. 13). Йому, згідно зі свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, виданим на підставі рішення виконкому Камінь-Каширської міської Ради народних депутатів № 129 від 10 квітня 1990 року, належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Жовтневої Революції, 186 у м. Камені-Каширському. У відповідності до довідки Камінь-Каширської міської ради від 27.08.2015 року № 5690, вулиця Жовтневої революції, 186 була перейменована на вулицю Ковельська, 186 (а.с. 97). Належний [PERSON] житловий будинок, загальною площею 49,10 кв.м., з надвірними будівлями погріб «Д», сарай «а1», сарай «б», сарай «Б-1», сарай «В-1», вбиральня «Г», огорожа 1-1», колодязь 1/2 ч. «Ж» були побудовані у період з 1957 по 1980 р.р., що стверджується матеріалами інвентаризаційної справи на будинковолодіння (а.с. 48-107). Положеннями ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадщину, що відкрилася з дня смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с. 6-8, 14) та стала власницею житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по вулиці Ковельська, 186 у м. Камені-Каширському. Зі свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] вбачається, що по батькові батька позивачки зазначено «Оксентівич», а у свідоцтві про смерть «Авксентьевич» (а.с. 13, 14). Згідно з доданим позивачкою до позову експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 08 жовтня 2015 року № 056/227-ml, попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, по батькові [PERSON] (свідоцтво про одруження батьків позивачки, свідоцтво про народження позивачки) та рос. «Авксентьевич» (свідоцтво про смерть батька позивачки), а також в інших документах зазначеної особи, є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційних документах субнормативної чоловічої форми імені по батькові ([PERSON] замість Оксентович) від особового імені [PERSON] (рос. Авксентий) а.с. 15. Рішенням виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 17.05.1988 року № 220, [PERSON] був наданий дозвіл на добудову житлового будинку по вулиці Жовтневої Революції, 186 (на теперішній час вул. Ковельська) у м. Камені-Каширькому. Як пояснила у судовому засіданні спеціаліст [PERSON], яка за замовленням позивачки проводила технічну інвентаризацію спірного будинковолодіння, під час огляду та дослідження цього обєкту нерухомості нею самочинно зведених будівель виявлено не було. Згідно з п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. N 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Враховуючи наведені положення закону та беручи до уваги, що [PERSON] був наданий дозвіл на проведення добудови до житлового будинку, суд приходить до висновку, що прибудова літ. «а» площею 58,50 кв.м., 1989 року будівництва, до житлового будинку (а.с. 12) не є самочинним будівництвом. 20 лютого 2015 року мати позивачки [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть від 23 лютого 2015 року (а.с. 5). З дня смерті [PERSON], у відповідності з вимогами ст. 1220 ЦК України, відкрилась спадщина на належне їй майно. Ще за життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно, в тому числі житловий будинок по вул. Ковельська, 186 у м. Камені-Каширському заповіла своєму внукові відповідачу [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу у шестимісячний строк з часу її відкриття заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується його заявою, поданою приватному нотаріусу Камінь-Каширського районного нотаріального округу [PERSON] 29 липня 2015 року (а.с. 33). Позивачка [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину, що відкрилася з дня смерті її матері [PERSON], подавши нотаріусу 29 липня 2015 року, тобто протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини після смерті її матері (а.с. 32). Разом з тим, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки вона не подала нотаріусу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що належало її матері [PERSON] Таких документів остання за життя не мала, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна по вул. Ковельська, 186 у місті Камені-Каширському, № довідки 46290201, сформована 26.10.2015 року (а.с. 23). Отже, позивачка позбавлена можливості оформити у порядку спадкування своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд приходить до висновку, що за позивачкою [PERSON] належить визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по вул. Ковельська, 186 у м. Камені-Каширському у порядку спадкування за законом. За згодою позивачки суд не стягує з відповідача судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved