Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Центрально - Міського відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу ГТУ юстиції у Дніпропетровській області, зазначаючи, що у 2011 році Центрально Міським відділом державної виконавчої служби м.Кривого Рогу було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги управління ПФУ в Центрально Міському районі м.Кривого Рогу за №Ф-712 У від 01.06.2012 року про стягнення з нього боргу в розмірі 641,65 грн на користь ПФУ. В межах зазначеного виконавчого провадження відповідачем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, без серії та номеру від 03.06.2011 року, відповідно до якої було накладено арешт на все належне йому майно, як рухоме, так і нерухоме. 29.09.2016 року ним було направлено звернення до відповідача з проханням винести постанову про звільнення майна, що належить йому на праві особистої приватної власності з під арешту на підставі того, що заборгованість, яка існувала, ним була погашена в повному обсязі, відповідно відсутні і будь - які підстави для існування арешту. У жовтні 2016 року ним було отримано відповідь від відповідача, в якій зазначалось, що 06.11.2012 року виконавче провадження було закінчено відповідно до п.8 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та передано на зберігання до архівного відділу. Цією ж відповіддю йому було розяснено про можливість звернутися до суду з заявою про звільнення майна з під арешту з метою вирішення цього питання. Посилаючись на викладене, позивач просив скасувати арешт майна, накладений Центрально Міським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження без серії та номеру від 03 червня 2011 року, реєстраційний номер обтяження стосовно нерухомого майна: 11253316 від 04.06.2011 року та реєстраційний номер обтяження стосовно рухомого майна: 11253317 від 04.06.2011 року. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, стосовно задоволення позовних вимог поклався на розгляд суду. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що в 2011 році Центрально Міським відділом державної виконавчої служби м.Кривого Рогу було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги управління ПФУ в Центрально Міському районі м.Кривого Рогу за №Ф-712 У від 01.06.2012 року про стягнення з позивача боргу в розмірі 641,65 грн на користь ПФУ. У межах зазначеного виконавчого провадження відповідачем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, без серії та номеру від 03.06.2011 року, відповідно до якої було накладено арешт на все належне йому майно, як рухоме, так і нерухоме. 29.09.2016 року позивачем було направлено звернення до відповідача з проханням винести постанову про звільнення майна, що належить йому на праві особистої приватної власності з під арешту на підставі того, що заборгованість, яка існувала, ним погашена у повному обсязі, відповідно відсутні і будь - які підстави для існування арешту. У жовтні 2016 року позивачем було отримано відповідь від відповідача, в якій зазначалось, що 06.11.2012 року виконавче провадження було закінчено відповідно до п.8 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та передано на зберігання до архівного відділу. Цією ж відповіддю йому було розяснено про можливість звернутися до суду з заявою про звільнення майна з під арешту з метою вирішення цього питання. Згідно із п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ. Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ураховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про звільнення майна з під арешту слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved