Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

У квітні 2017 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що між ними було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «Фольксваген» поліс № АЕ/4122288 від 29 квітня 2015 року. 18 грудня 2015 року о 10:00 год. в м. Хоростків по вул. Кн. Володимира, Гусятинського району, відбулось зіткнення автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] з автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок цієї ДТП, було завдано майнової шкоди власнику автомобіля «Фольксваген». Дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON], на підставі заяви на виплату страхового відшкодування власника автомобіля «Фольксваген» (д.р.н. [NUMBER]), страхового акту №00183180 від 04.03.2016 та на підставі вимог Закону, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. (платіжне доручення №008130 від 10.03.2016 року). Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в судове засідання не з'явилася, проте надіслала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином, судовими повістками, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 квітня 2015 року між [PERSON] та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий поліс № АЕ/4122288). Строк дії договору з 30 квітня 2015 року до 29 квітня 2016 року включно. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров'ю 100000 грн., за шкоду заподіяну майну 50000 грн., розмір франшизи 0,00 грн. Забезпечений транспортний засіб «ВАЗ - 21099», реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Факт підписання вищезазначеного договору [PERSON] не оспорюється, підтверджуєчи той факт, що дійсно між ним та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» 29 квітня 2015 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4122288. Згідно ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом п.а ст. 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо водій керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Деліктне зобов'язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов'язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов'язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, після виконання особою, яка не завдавала шкоди, свого обов'язку з відшкодування потерпілому шкоди, заподіяної іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, тому первісне деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України). Первісне (основне) деліктне зобов'язання та зобов'язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за те, що 18 грудня 2015 року о 20.45 годині по вул. Кн. Володимира у м. Хоростків Гусятинського району Тернопільської області [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ - 21099», реєстраційний номер [NUMBER] порушив п. 10.1. Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за те, що 18 грудня 2015 року о 20.45 годині по вул. Кн. Володимира у м. Хоростків Гусятинського району Тернопільської області [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ - 21099», реєстраційний номер [NUMBER] з ознаками алкогольного сп'яніння на вимогу працівника міліції пройти медичний огляд на стан сп'яніння відмовився у присутності свідків. За змістом ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в якій [PERSON] визнано винним, автомобіль потерпілого «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Розмір шкоди згідно ремонтної калькуляції №00183180 становить 188 355,09 грн.. 04 березня 2016 року приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» складено страховий акт № 00183180 про виплату 50 000,00 грн., так як ліміт відповідальності страховика згідно полісу становить 50 000,00 грн.. 10 березня 2016 року приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» на підставі заяви на виплату страхового відшкодування власника автомобіля «Фольксваген» (д.р.н. [NUMBER]), страхового акту №00183180 від 04.03.2016 року, проведено виплату на користь [PERSON] 50 000,00 грн. страхового відшкодування. Враховуючи вищенаведені вимоги закону з відповідача слід стягнути на користь позивача 50000,00 грн. виплаченого страхового відшкодування. Згідно вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача та спростування наведеного позивачем. Крім того, в силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1600,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved