Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після свого батька [PERSON], померлого 04 березня 1994 року, успадкував за заповітом 1/16 домоволодіння №23 по вул. Краснофлотській у м. Дніпропетровську, проте рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2010 року за заявою відповідача [PERSON] його було визнано безвісно відсутнім, остання отримала свідоцтво опікуна над його майном, а в подальшому рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2013 року його, [PERSON], визнано померлим в результаті чого відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на його, позивача, майно, проте після того, як стало відомо про таке рішення за заявою представника позивача рішенням суду від 06 листопада 2014 року останнє було скасовано, тому позивач просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02 квітня 2014 року П?ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою [PERSON] на 1/16 домоволодіння №23 по вул. Краснофлотській в м. Дніпропетровську (спадкова справа №436/2013), зареєстровано в реєстрі за №1-329. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав та в подальшому клопотав про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, пояснивши, що вважала свого брата [PERSON] померлим, оскільки довгий час від нього не було звісток та вона не могла його знайти, у зв?язку з чим оформила його частину спадщини після батька - [PERSON] за собою та у зв?язку з появою брата вважає, що свідоцтво про право на спадщину, видане 02 квітня 2014 року є недійсним, а майно підлягає поверненню законному власнику [PERSON] Третя особа П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила, про відкладення розгляду справи не клопотала, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що П?ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 07 березня 1996 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08 лютого 1982 року після батька [PERSON], померлого 04 березня 1994 року на ? долю належного спадкодавцю майна 1/8 частини домоволодіння №23 по вул. Краснофлотській у м. Дніпропетровську (а.с.10) та на підставі вказаного свідоцтва [PERSON] видано реєстраційне посвідчення про право власності на 1/16 частину домоволодіння №23 по вул. Краснофлотській у м. Дніпропетровську. Решту майна після [PERSON] успадкувала [PERSON] на підставі заповіту від 08 лютого 1982 року 1/16 домоволодіння №23 по вул. Краснофлотській у м. Дніпропетровську, про що отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 28 лютого 1996 року П?ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою (а.с.12-13). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2011 року, [PERSON] визнано безвісно відсутнім з 01 січня 2008 року. 05 липня 2005 року державним нотаріусом П?ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] видано [PERSON] свідоцтво опікуна над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою над майном [PERSON] (а.с.72). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2013 року [PERSON], [INFO], оголошено померлим (а.с.14-15) та на підставі вказаного рішення Кіровським відділом ДРАЦС РС Дніпропетровського МУЮ 19 вересня 2013 року вчинено актовий запис №01 про смерть [PERSON] 17 вересня 2013 року у віці 74 років, про що до матеріалів справи долучено свідоцтво в копії (а.с.65-зворот). 02 квітня 2014 року державним нотаріусом П?ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON], [INFO], померлого 17 вересня 2013 року, на належну йому на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 липня 2005 року 1/16 частку домоволодіння №23 по вул. Краснофлотській у м. Дніпропетровську (а.с.83) . Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2014 року, що набрало законної сили 17 листопада 2014 року, за заявою [PERSON] скасовано рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2013 року, ухвалене у цивільній справі №203/4140/13-ц (провадження №2о/0203/63/2013) за заявою [PERSON], заінтресовані особи Кіровський відділ ДРАЦС Дніпропетровського МУЮ, П?ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, про оголошення фізичної особи померлою (а.с.17). Відповідно до ч.2 ст. 28 ЦК України незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред'явника. Частиною 1 ст .1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Слідуючи роз?ясненням Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.26 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозвязку на предмет належності, допустимості, достатності, приймаючи до уваги, що права позивача, який був оголошений померлим у будь-якому разі підлягають відновленню з часу його появи, а його майно поверненню, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення і визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02 квітня 2014 року державним нотаріусом П?ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], на майно позивача відповідачу недійсним. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати належить віднести на рахунок відповідача.

Outcome: approved