Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому 11.02.2011 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 56. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу шлюбні відносини між ними припинені, тому що в них з відповідачем різні погляди на життя, вони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного. З цих підстав в сімї постійно виникають сварки, які негативно впливають на її стан здоровя та стан здоровя дитини. З грудня 2014 року сторони проживають окремо та у кожного своє особисте життя. На думку позивача примирення між ними неможливе, тому розірвання шлюбу буде відповідати її інтересам та дитини. Крім того, позивач не працює, однак у звязку з тим, що вона самостійно утримує дитину та має тяжке матеріальне становище, коштів на утримання не вистачає. Відповідач на даний час працює офіційно та має постійний стабільний заробіток (дохід), однак коштів на утримання дини не надає, тому вона змушена звернутися до суду та просити стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з подання позовної заяви до суду і до досягнення повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з наведених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином згідно ст. 74-78 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що стосунки в сторін розладналися, вони як сім'я не проживають, миритися не бажають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім того, згідно положень статей 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач як батько дитини повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу та строків утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення статей 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси дитини, можливість відповідача як батька надавати матеріальну допомогу своїй дитині, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] , у розмірі ? частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з подання позовної заяви до суду, а саме з 02.10.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved