Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

у жовтні 2018 року Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів Голосіївського району м. Києва «Голосіївський» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказав на те, що [PERSON] є членом кооперативу згідно рішення засідання правління членів КБЕІГ «Голосіївський» протокол № 4 від 30.10.1994 року та власником гаражного боксу [ADDRESS]. Однак, [PERSON], будучи членом кооперативу, своїх зобов'язань по сплаті вступних, членських та цільових внесків не виконує, внаслідок чого станом на 01.10.2018 року має заборгованість по платежам, яка загалом становить 17 917,13 грн., з яких : 9 259,80 грн. - заборгованість по платежам, 7 114,24 грн. - інфляційні нарахування, 1 543,09 грн. - 3% річних. За таких обставин, просив стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Ухвалою від 06.11.2018 року відкрито провадження у цивільній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооперація - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської діяльності та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічним, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Статтею 3 вказаного Закону визначено, що метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Так, судом встановлено, що [PERSON] є членом кооперативу згідно рішення засідання правління членів КБЕІГ «Голосіївський» протокол № 4 від 30.10.1994 року та власником гаражного боксу [ADDRESS]. Згідно ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними обов'язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов'язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Законами, що регулюють діяльність окремих видів типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обв'язки його членів. Згідно п. 2.8.5 Статуту Кооперативу член Кооперативу зобов'язаний своєчасно сплачувати вступні, членські та цільові внески у розмірі і в терміни, встановлені Правлінням та Загальними зборами Кооперативу. Звертаючись до суду, позивач вказав, що вказаного обов'язку відповідач не виконує, і в обґрунтування своїх вимог надав розрахунок заборгованості, сума якої станом на 01.10.2018 року загалом становить 17 917,13 грн., з яких : 9 259,80 грн. - заборгованість по платежам, 7 114,24 грн. - інфляційні нарахування, 1 543,09 грн. - 3% річних (а.с. 8-14). Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений законом. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін у цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних і допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому, сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребовування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Разом з цим, наданий позивачем розрахунок, на думку суду, не може бути належним доказом наявності заборгованості відповідача у визначеному розмірі, оскільки не містить будь-яких відомостей про підстави встановлення та зміни розміру обов'язкових внесків, котрі мають сплачуватись відповідачем як членом кооперативу, а з розрахунків, доданих до позовної заяви, вбачається, що ці показники, починаючи з 2002 року і по 2018 рік, неодноразово змінювалися, зокрема, становили у 2002 році - 15,00 грн., у 2003 році - 13,75 грн., у 2004 році - 15,00 грн., у 2005 році - 15,00 грн., у 2006 році - 15,00 грн., у 2007 році - 35,00 грн., у 2008 році - 35,00 грн., у 2009 році - 47,50 грн., у 2010 році - 43,33 грн., у 2011 році - 43,33 грн., у 2012 році - 40,00 грн., у 2013 році - 57,50 грн., у 2014 році - 50,00 грн., у 2015 році - 66,66 грн., у 2016 році - 83,33 грн., у 2017 році - 110,00 грн., у 2018 році - 115,00 грн. Рішення Правління та Загальних зборів Кооперативу щодо встановлення розмірів внесків і термінів їх сплати в матеріалах справи відсутні. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували вищенаведений розмір заборгованості відповідача перед позивачем, матеріали справи також не містять. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed