Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути на свою користь з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму залишку неповернутого грошового вкладу в іноземній валюті у розмірі 4 675, 87 доларів США, що еквівалентно 121 642 грн. 75 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що 12.12.2011 року між сторонами у справі укладено договір банківського строкового вкладу «Пенсійний» № 40976/370-11 строком на сім місяців в іноземній валюті, за умовами якого позивач внесла грошові кошти у розмірі 1500 доларів США на термін з 12.12.2011 року по 16.12.2012 року під 9,6% річних. 19.12.2012 року між сторонами у справі укладено договір банківського строкового вкладу «Пенсійний» № 44103/370-12, за умовами якого позивач внесла грошові кошти у розмірі 1887 доларів США на період з 19.12.2012 року по 24.12.2013 року під 10,10 % річних. 03.06.2013 року між сторонами у справі укладено договір банківського строкового вкладу «Пенсійний» № 17228/370-13, за умовами якого позивач внесла грошові кошти у розмірі 6 000 доларів США на період з 03.06.2013 року по 08.06.2014 року під 9,6% річних. 14.05.2014 року між сторонами у справі укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № 300937/28817/6-14, за умовами якого позивач внесла грошові кошти у розмірі 25 000 гривень на період з 14.05.2014 року по 14.11.2014 року під 24 % річних. 10.06.2014 року між сторонами у справі укладено договір банківського строкового вкладу «Пенсійний» № 300937/34468/7-14, за умовами якого позивач внесла грошові кошти у розмірі 6 000 доларів США на період з 10.06.2014 оку по 10.01.2015 року під 12,10% річних. 14.11.2014 року між сторонами у справі укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № 300937/70345/3-14, за умовами якого позивач внесла грошові кошти у розмірі 25 000 гривень на період з 14.11.2014 року по 14.02.2015 року під 22,5% річних. 30.12.2014 року між сторонами у справі укладено договір банківського строкового вкладу «Пенсійний» № 300937/83806/370-14, за умовами якого позивач внесла грошові кошти у розмірі 5 887 доларів США на період з 30.12.2014 року по 04.01.2016 року під 13,6% річних. Позивач зазначає, що із зазначених вище договорів, відповідачем у повному обсязі виконано наступні договори: № 40976/370-11 від 12.12.2011 року, № 44103/370-12 від 19.12.2012 року, № 17228/370-13 від 03.06.2013 року, № 300937/28817/6-14 від 14.05.2014 року та № 300937/70345/3-14 від 14.11.2014 року. Договори № 300937/34468/7-14 від 10.06.2014 року та № 300937/83806/370-14 від 30.12.2014 року виконані відповідачем частково, зокрема, за вказаними договорами неповернутою залишається сума банківського вкладу у розмірі 4 675,87 доларів США. 23.01.2016 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу перераховано 200 000 гривень. Враховуючи викладене, просила стягнути з відповідача залишок суми не повернутого вкладу у розмірі 4 675,87 доларів США. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, в обґрунтування заперечень зазначив про те, що Постановою Правління Національного банку України № 612 від 17.09.2015 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року № 171 в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 898 від 17.12.2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації АТ «Фінанси та Кредит» та відкликання банківської ліцензії. Вказана інформація з 18.12.2015 року опублікована на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та у газеті «Голос України». Враховуючи вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 10.06.2014 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір банківського строкового вкладу «Пенсійний» № 300937/34468/7-14, за умовами якого [PERSON] внесла грошові кошти у розмірі 6 000 доларів США на період з 10.06.2014 року по 10.01.2015 року під 12,10% річних. Факт внесення позивачем грошових коштів підтверджується меморіальним ордером № 13635510 від 10.06.2014 року. 30.12.2014 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір банківського строкового вкладу «Пенсійний» № 300937/83806/370-14, за умовами якого позивач внесла грошові кошти у розмірі 5 887 доларів США на період з 30.12.2014 року по 04.01.2016 року під 13,6% річних. Факт внесення позивачем грошових коштів підтверджується меморіальним ордером № 15100787 від 30.12.2014 року Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначає, що відповідачем не у повному обсязі повернуто грошові кошти за вказаними вище договорами, та суму залишку неповернутих коштів складає 4 675,87 доларів США. З наданої АТ «Банк «Фінанси та Кредит» довідки № 1-001/1082 від 30.03.2016 року, вбачається, що на ім'я [PERSON] в філії «Центральне РУ «Банк «Фінанси та Кредит» 30.12.2014 року відкрито депозитний рахунок № 2635.1.061944004 в доларах США на суму 5 887 доларів США, станом на 30.03.2016 року залишок коштів на вказаному вище рахунку становить 4 675 доларів 87 центів. 12 та 13 лютого 2016 року [PERSON] зверталась зі скаргами на адресу відповідача щодо повернення залишку грошових коштів у розмірі 4 675 доларів 87 центів. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України). Згідно з Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року включно запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та кредит». Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Частинами 5, 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2001цс15. При цьому, відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено наслідки початку процедури ліквідації банку, та передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема, забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Враховуючи у сукупності вказані вище обставини, суд надходить до висновку про те, що на даний час відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], у зв'язку із чим позов підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed