Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з останньої на його користь аліменти на малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частин від її заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду, допустивши негайне виконання рішення. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі до 26 лютого 2015 перебували у шлюбі, у якому 01 липня 2004 року у них народився син [PERSON], проживає при батьку і перебуває на його утриманні. Відповідач є матірю дитини, працездатного віку, інвалідом не являється, проживає окремо, але матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на утримання сина не надає. Позивач у судових засіданнях позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач повторно не зявилася в судове засідання, повідомлена належним чином відповідно до статей 76-77 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надала, заяв про розгляд справи за її відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судових засіданнях судом встановлено, що сторони у справі з 21 лютого 2004 року по 26 лютого 2015 року перебували у шлюбі, який розірвано за рішенням суд. У сімї [PERSON] 01 липня 2004 року народився син [PERSON], проживає при батьку та знаходиться на його утриманні /копії ас. 9-11, ас.12/. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини що склалися між сторонами, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 141, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, за змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 1286 гривень. На думку суду, позивачем надані належні докази на підтвердження своєї позиції по справі. Отже, оскільки дитина сторін проживає разом з позивачем і потребує коштів на утримання, відповідач записана матірю малолітнього сина, суд знаходить, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частин від її заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісяця. При цьому, відповідачем не надано суду доказів щодо її стану здоровя, наявності інших утриманців, які враховуються при визначенні розміру аліментів, чим не виконала вимоги ст.ст.10,58,59 ЦПК України, і судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову з 06 квітня 2015 року. Відповідно до ст. 367 ЦПК допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому, суд стягує з відповідача 243 грн. 60 коп. в доход Державного бюджету України.

Outcome: approved