Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що рішенням Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 27 від 1 травня 1994 року його було призначено на посаду художнього керівника Гурівського сільського будинку культури Долинського району Кіровоградської області. Розпорядженням Гурівського сільського голови Долинського району Кіровоградської області № 11 від 20 березня 2015 року [PERSON] було звільнено із займаної посади з 20 березня 2015 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України, а саме за прогул без поважних причин 11 березня 2015 року. [PERSON] зазначає, що 11 березня 2015 року з 10.00 години по 13.00 годину перебував у Кіровоградському обласному центрі народної творчості на консультації щодо діяльності аматорських колективів, обліку їх роботи, функціональних обов'язків художнього керівника клубного закладу. Крім цього, перед звільненням надав пояснення, що 11 березня 2015 року перебував у вказаному місці, однак не попередив безпосереднього керівника [PERSON], оскільки та напередодні була відсутня на робочому місці. Відповідно до викладеного, позивач [PERSON] уважає, що його звільнення проведено незаконно, а тому має бути поновлений на роботі, а також має бути стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити за обставин зазначених у ньому. [PERSON] суду пояснив, що 11 березня 2015 року перебував у м. Кіровограді в обласному Центрі народної творчості Кіровоградської обласної державної адміністрації з питань роботи народного аматорського колективну «Калинонька». Повернувся близько 16.00 години. Оскільки за місцем роботи нікого не було, відповідні пояснення з цього приводу не надавав. 12 березня 2015 року [PERSON] було надано відповідні пояснення, що стосуються відсутності на роботі 11 березня 2015 року. Профспілковим комітетом Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області було надано згоду на його звільнення за прогул. 20 березня 2015 року було видано розпорядження про звільнення за прогул 11 березня 2015 року. Представник відповідача Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області Чуприна С.П. у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні як заявленому необґрунтовано. Суду пояснив, що звільнення [PERSON] за прогул 11 березня 2015 року було проведено законно. Згідно посадової інструкції [PERSON], його роботу координує директор сільського будинку культури. [PERSON] відмовляється виконувати вказівки безпосереднього керівника. Згоду на відрядження 11 березня 2015 року до м. Кіровограда, а також посвідчення про відрядження [PERSON] не отримував. Взагалі не узгоджував указану поїздку з безпосереднім керівником. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Гурівський сільський голова Долинського району Кіровоградської області Коваленко О.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову, вважає позов не обґрунтованим. Суду пояснила, що обов'язком працівників сільського будинку культури, а також дитячого садка є повідомлення своїх безпосередніх керівників про відрядження. 11 березня 2015 року було виявлено відсутність на робочому місці художнього керівника сільського будинку культури [PERSON] Безпосередній керівник [PERSON] повідомила про цей факт, про що було складено відповідний акт. За вказаним фактом нею було вирішено звільнити [PERSON] за прогул 11 березня 2015 року. Коваленко О.В. указує, що [PERSON] - дружина позивача, раніше займала посаду директора сільського будинку культури. Після її звільнення позивач [PERSON] не виконує вказівки безпосереднього керівника, постійно конфліктує, ображає безпосереднього керівника, а також її як сільського голову. На сесіях Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області вказана поведінка [PERSON] була предметом заслуховування. Крім цього, Коваленко О.В. суду пояснила, що погодження начальником відділу культури, туризму та культурної спадщини Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області призначення або звільнення художнього керівника сільського будинку культури носить формальний, а не обов'язковий характер, остаточне рішення про таке призначення чи звільнення приймається сільським головою. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - відділу культури, туризму та культурної спадщини Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову, вважає позов необґрунтованим. Суду пояснила, що обов'язком відділу є надання методичних рекомендацій з приводу роботи сільських будинків культури та його аматорських колективів. Обласний Центр народної творчості Кіровоградської обласної державної адміністрації здійснює методичну роботу, що стосується районних будинків культури, а також проводить різного роду семінари, лекції. [PERSON] повідомила, що не є обов'язковим погодження начальником відділу призначення або звільнення художнього керівника сільського будинку культури, а таке погодження носить формальний характер, остаточне рішення приймається сільським головою. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює спеціалістом - землевпорядником Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, а також є депутатом сільської ради. 11 березня 2015 року [PERSON] їхав у відрядження до м. Кіровограда. Їдучи у автобусі побачив [PERSON] Вирішив зателефонувати до сільської ради та доповісти про вказаний факт. [PERSON] характеризує [PERSON] як особу, яка зверхньо ставиться до керівництва, не виконує вказівки. Неодноразово поведінка [PERSON] була предметом обговорення депутатів сільської ради. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є директором Гурівського сільського будинку культури Долинського району Кіровоградської області, а також безпосереднім керівником художнього керівника цього будинку культури. Працює директором, починаючи з 2011 року. Свідок [PERSON] характеризує [PERSON] негативно. [PERSON] постійно її ображав, принижував, недосконало виконував свої безпосередні обов'язки. 10 березня 2015 року була присутня на робочому місці. Цього ж дня також була проведена робоча нарада у сільській раді. Після обіду перебувала у будинку сільської ради разом з бібліотекарем. Свідок уважає, що [PERSON] не мав права самостійно у робочий час їхати у справах до м. Кіровограда без погодження з нею. 11 березня 2015 року [PERSON] був відсутній на робочому місці з 08.00 години до 17.00 години. [PERSON] доволі часто порушує трудову дисципліну, на зауваження не реагує або реагує агресивно. Свідок указує, що позивач міг по телефону повідомити про факт відсутності на робочому місці та причини відсутності, однак він цього не зробив. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є депутатом Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Свідок є учасником аматорського колективу «Гурівські бабусі», який у свій час відмовився очолити [PERSON] За три роки діяльності цього аматорського колективу здобуто безліч грамот. [PERSON] характеризує [PERSON] негативно. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює секретарем Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Свідок характеризує [PERSON] негативно, той постійно робить, що забажає, не виконує вказівки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює бухгалтером Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Свідок зазначає, що поведінка [PERSON] стала незадовільною з часу звільнення його дружини [PERSON], яка раніше очолювала сільський будинок культури. Також свідок є головою профкому. На засіданні профкому, що стосується питання звільнення [PERSON] за прогул 11 березня 2015 року жоден із членів профкому не проголосував проти звільнення. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює завідуючою Гурівською сільською бібліотекою Долинського району Кіровоградської області. 10 березня 2015 року проводили заходи, що стосуються дня смерті та народження Т.Г. Шевченка. Також, того дня після обіду перебували у приміщенні сільської ради, оскільки у будинку культури не було світла. Про вказану обставину залишили на підвіконні у будинку культури повідомлення. З урахування цього, свідок уважає необґрунтованими пояснення [PERSON] про відсутність директора будинку культури 10 березня 2015 року на робочому місці та неможливість у зв'язку з цим його повідомлення. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що розпорядженням Гурівського сільського голови Долинського району Кіровоградської області Коваленко О.В. від 20 березня 2015 року, [PERSON] було звільнено з посади художнього керівника Гурівського сільського будинку культури Долинського району Кіровоградської області, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, а саме за прогул без поважних причин 11 березня 2015 року (а. с. 6). Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно протоколу засідання комітету профспілки працівників Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 2 від 17 березня 2015 року вирішено надати згоду на звільнення художнього керівника Гурівського сільського будинку культури Долинського району Кіровоградської області [PERSON] Звільнення на вищевказаній підставі допускається тільки в тому випадку, якщо працівник здійснив прогул або був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважної причини. Оцінка причин як поважних здійснюється судом при розгляді спору про звільнення. Відповідно до абз. 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Судом установлено, а також указаний факт не заперечується позивачем [PERSON], що 11 березня 2015 року він був відсутній на робочому місці, а саме у Гурівському сільському будинку культури Долинського району Кіровоградської області, оскільки перебував у обласному Центрі народної творчості Кіровоградської обласної державної адміністрації з 10.00 до 13.00 години на консультації щодо діяльності аматорських колективів, обліку їх роботи, функціональних обов'язків художнього керівника клубного закладу (а. с. 7). Судом також установлено, що [PERSON] не погоджував свій візит 11 березня 2015 року до вищевказаного обласного Центру народної творчості Кіровоградської обласної державної адміністрації Кіровоградської області зі своїм безпосереднім керівником - директором Гурівського сільського будинку культури Долинського району Кіровоградської області [PERSON] Відповідно до абз. 1 п. 1 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 р. N 59 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17 березня 2011 р. N 362) службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства). Таким чином, відрядженим може бути тільки той працівник установи, що утримується за рахунок бюджетних коштів, який за розпорядженням керівника установи вибув на конкретний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи. Оскільки як установив суд художньому керівнику Гурівського сільського будинку культури Долинського району Кіровоградської області [PERSON] не було видано розпорядження на поїздку до обласного Центру народної творчості Кіровоградської обласної державної адміністрації Кіровоградської області для виконання службового завдання (доручення) 11 березня 2015 року, відповідно слід уважати, що [PERSON] не був у відрядженні цього дня. Відповідно до п. 1.2. посадової інструкції художнього керівника Гурівського сільського будинку культури Долинського району Кіровоградської області, затвердженої Гурівським сільським головою Василенко О.В., художній керівник сільського будинку культури безпосередньо підпорядковується директорові сільського будинку культури. Ст. 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Згідно вищевказаного, можливо дійти до висновку, що 11 березня 2015 року позивач [PERSON] умисно, самовільно залишив місце роботи та поїхав до м. Кіровограду, а саме до обласного Центру народної творчості Кіровоградської обласної державної адміністрації у справах, що не були предметом обговорення та погодження зі своїм безпосереднім керівником. Той факт, що позивач [PERSON] у період з 10.00 години до 13.00 години 11 березня 2015 року перебував у обласному Центрі народної творчості Кіровоградської обласної державної адміністрації на консультації щодо діяльності аматорських колективів, обліку їх роботи, функціональних обов'язків художнього керівника клубного закладу, суд уважає не є тією поважною причиною за якою звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України виключається, оскільки [PERSON] у цій ситуації будучи відсутнім на робочому місці діяв умисно, самоправно, всупереч вимогам трудової дисципліни, нехтуючи правилами внутрішнього трудового розпорядку, а також правовими нормами, що регулюють трудову дисципліну, діяв у справах, що не були дорученням безпосереднього керівника. Крім цього, указана консультація не мала загального, обов'язкового характеру, тобто була такою, що у будь-якому випадку повинна була виконуватись лише за дорученням або погодженням безпосереднього керівника. У будь-якому випадку поважними причинами відсутності на роботі мають бути такі причини, що не залежать від волі працівника, тобто є об'єктивними або такі, що залежать від волі працівника, однак у силу різного роду обставин виправдовують його таку поведінку. Слід зазначити, що необґрунтованими є доводи [PERSON] щодо неможливості погодження його дій з безпосереднім керівником з тих підстав, що її не було на робочому місці, оскільки як зазначала сама [PERSON], а також свідок [PERSON] 10 березня 2015 року проводився захід, що стосується дня народження та дня смерті Т.Г. Шевченка, а у після обідній період за відсутності світла у будинку культури, перебували у приміщенні сільської ради, при цьому залишили про це відповідне повідомлення. Так само необґрунтованими є доводи сторони позивача, що стосуються погодження звільнення [PERSON] з начальником відділу культури, туризму та культурної спадщини Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області, оскільки представник цього відділу [PERSON], а також Гурівський сільський голова Долинського району Кіровоградської області Коваленко О.В. суду пояснили, що таке погодження має формальний, необов'язковий характер, остаточне рішення приймається сільським головою. Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов до висновку, що 11 березня 2015 року художній керівник Гурівського сільського будинку культури Долинського району Кіровоградської області - позивач у справі [PERSON] був відсутній на роботі без поважних причин. За змістом ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] надав письмові пояснення з приводу його відсутності на роботі 11 березня 2015 року (а. с. 8). Суд вище зазначав, що позивач [PERSON] допускаючи 11 березня 2015 року прогул без поважних причин діяв умисно, самоправно, нехтуючи правилами внутрішнього трудового розпорядку, правовими нормами, що регулюють трудову дисципліну, діяв у справах, що не були дорученням керівника. Крім цього, позивач [PERSON] характеризується негативно, систематично не виконує вказівки безпосереднього керівника, допускає його образи, приниження, тобто своєю поведінкою завдає шкоди суспільним відносинам, що мають бути між керівником та підлеглим, а також у колективі загалом. Позивач [PERSON] неодноразово піддавався заходам впливу в тому числі від депутатів місцевої ради. Негативна поведінка [PERSON] була предметом заслуховування на сесіях Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Судом установлено, що позивач [PERSON] не тільки допускає образи, що стосуються безпосереднього керівника, а й інших осіб, у тому числі сільського голови, не виконує надані вказівки, діє всупереч інтересам установи. Суд уважає, що грамоти та подяки надані позивачем [PERSON] як свідчення його зразкової роботи, професіоналізму, а також спростування його характеристики, у будь-якому випадку з урахуванням його особи за встановлених судом обставин не можуть виправдовувати таку поведінку, оскільки ця поведінка безпосередньо завдавала шкоди суспільним відносинам, що повинні існувати у трудовому колективі. З урахуванням вищевикладеного, суд уважає цей позов [PERSON] необґрунтованим, а його звільнення за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України) як покарання за допущену поведінку є законним та справедливим. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed