Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

У жовтні 2017 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~Кредекс Фінанс (далі ТОВ\~Кредекс Фінанс або Фактор) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №\~11239199000 від 23 жовтня 2007 року в розмірі 106668 грн. 71 коп., з яких: 60053 грн. 09 коп. заборгованість за кредитом, 46615 грн. 62 коп. заборгованість по процентам. В обґрунтування позову зазначало, що 23 жовтня 2007 року Акціонерний комерційний інноваційний банк УкрСиббанк (далі [PERSON]), правонаступником усіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк (далі ПАТ\~УкрСиббанк або також [PERSON]), і відповідач [PERSON] (далі Позичальник) уклали договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №\~11239199000 (далі кредитний договір), за умовами якого [PERSON] надав Позичальникові кредит у розмірі 13862,00 доларів США, що на день укладення договору за курсом НБУ становило 70003 грн. 10 коп., зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 14\~% річних, строком повернення не пізніше 23 жовтня 2014 року. Також 23 жовтня 2007 року у забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між Банком і відповідачем [PERSON] (далі Поручитель) був укладений договір поруки №\~152233, за умовами якого остання зобовязувалася відповідати перед Банком солідарно за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань перед Банком за вказаним вище кредитним договором. 20 квітня 2012 року між ПАТ\~УкрСиббанк і ТОВ\~Кредекс Фінанс було укладено договір факторингу №\~05/12, відповідно до умов якого [PERSON] відступив Фактору належне йому право вимоги за зазначеним вище кредитним договором, тому ТОВ\~Кредекс Фінанс як новий кредитор набуло права грошової вимоги та застави до відповідачів. Станом на день укладення договору факторингу заборгованість Позичальника перед новим кредитором становила 61019 грн. 46 коп., з яких: 60053 грн. 09 коп. заборгованість за кредитом, 966 грн. 37 коп. заборгованість по процентам. У порушення умов кредитного договору Позичальник погашення кредиту не здійснював, у звязку з чим після відступлення права вимоги Фактором відповідно до умов цього договору донараховані проценти в розмірі 45649 грн. 25 коп. Таким чином, станом на 17 жовтня 2017 року загальна сума заборгованості за вказаним вище кредитним договором складає 106668 грн. 71 коп., яка підлягає стягненню на користь Фактора солідарно із відповідачів. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, у поданих до суду відзивах на позов просили у задоволенні позову відмовити, у звязку зі спливом позовної давності та припиненням поруки згідно із ч. 4 ст. 267, ч. 4 ст. 559 ЦК України. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував та пояснив, що дійсно 23 жовтня 2007 року між Банком і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір. У звязку зі зростання курсу долара США та скрутним матеріальним становищем Позичальник не зміг виконати свої зобовязання належним чином та повернути кредит. Останній платіж у рахунок погашення кредиту ним було здійснено 24 травня 2012 року, після чого будь-які кошти ним не сплачувались. 19 червня 2012 року [PERSON] отримав від ТОВ\~Кредекс Фінанс вимогу про сплату ним суми заборгованості протягом чотирнадцяти календарних днів з дня отримання вимоги, тому з 03 липня 2012 року почався перебіг позовної давності щодо звернення Фактора як нового кредитора до суду з цим позовом. Згідно із ст. ст. 257, 267 ЦК України позовна заява давність становить три роки, сплив цього строку є підставою для відмови у позові. Не підлягає задоволенню даний позов і у частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідача [PERSON] як поручителя із зазначених вище підстав та у звязку з припиненням відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України поруки. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, у звязку зі спливом позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 23 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк, правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ\~УкрСиббанк, і відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №\~11239199000. Відповідно п. п. 1.1, 1.2, 1.3.1, 1.4 цього договору [PERSON] надав [PERSON] на купівлю автомобіля кредитні кошти (кредит) у розмірі 13862,00 доларів США, що на день укладення договору за курсом НБУ дорівнювало 70003 грн. 10 коп., зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 14\~% річних, строком повернення кредиту не пізніше 23 жовтня 2014 року. Банк свої зобовязання за цим договором виконав, надав [PERSON] на придбання автомобіля марки Daewoo, модель Lanos, 2007 року випуску, кредит у вказаному розмірі. Згідно із п. п. 1.2.2, 3.4.1 кредитного договору Позичальник зобовязувався використати кредит на зазначені у договорі цілі, повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, а також сплатити плату за користування кредитом й інші платежі. Також того ж дня, 23 жовтня 2012 року, у забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк і відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №\~152233, згідно із умовами якого Поручитель зобовязувалася відповідати перед Банком за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань, що виникли із вказаного вище кредитного договору як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У п. п. 1.3, 1.4, 3.1, 5.3 цього договору поруки визначено, що Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Позичальник, за всіма його зобовязаннями за кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, відшкодування можливих збитків, сплату пені та штрафних санкцій. Відповідальність Поручителя і Позичальника є солідарною. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань Позичальника за кредитним договором. Сторони притримуються загальних умов щодо строків позовної давності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] своїх зобовязань за цим кредитним договором належним чином не виконав, у визначений договором строк не пізніше 23 жовтня 2014 року кредит у повному обсязі не повернув, проценти за його користування не сплатив. Останній платіж у рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 115,00 доларів США, що за курсом НБУ дорівнювало 919 грн. 14 коп., Позичальником було здійснено 24 травня 2012 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 1 ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 20 квітня 2012 року між ПАТ\~УкрСиббанк і ТОВ\~Кредекс Фінанс\~укладено договір факторингу №\~05/12, відповідно до п. 2.1 якого [PERSON] відступив Фактору належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами. 11 червня 2012 року між ПАТ\~УкрСиббанк і ТОВ\~Кредекс Фінанс був укладений договір про внесення змін до договору факторингу №\~05/12 від 20 квітня 2012 року, за умовами якого сторонами внесено зміни до цього договору факторингу, зокрема, у частині Додатку №\~1 (Реєстру заборгованості боржників), з якого видно, що за №\~120 у ньому боржником значиться відповідач [PERSON] за кредитним договором №\~11239199000 від 23 жовтня 2007 року, станом на 11 червня 2012 року його заборгованість за кредитом складає 7513,68 доларів США, заборгованість по процентам 120,91 доларів США, сукупний розмір вимоги за кредитним договором у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на цю дату становить 61019 грн. 46 коп. 14 червня 2012 року за вих. №\~120 ТОВ\~Кредекс Фінанс направляло [PERSON] листа, у якому повідомляло його про відступлення Банком Фактору за договором факторингу від 20 квітня 2012 року права вимоги за кредитним договором від 23 жовтня 2007 року та пропонувало Позичальникові протягом чотирнадцяти календарних днів дня отримання даної вимоги сплатити суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). У ст. 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Визначення моменту початку відліку позовної давності міститься у ст. 261 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). 05 червня 2013 року за вих. №\~843 позивачем ТОВ\~Кредекс Фінанс відповідачу [PERSON] направлявся лист, у якому останньому для уникнення негативних наслідків щодо примусового стягнення заборгованості за укладеним ним із Банком 23 жовтня 2007 року кредитним договором №\~11239199000 пропонувалось негайно добровільно сплатити всю суму заборгованості за цим договором у розмірі 61320 грн. 83 коп. у строк до 21 червня 2013 року. Наведене вище свідчить про те, що позивач ТОВ\~Кредекс Фінанс, отримавши право грошової вимоги до боржника [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором, враховуючи невиконання останнім своїх зобовязань за даним договором у встановлений строк до 21 червня 2013 року, мало право протягом трьох років у межах визначеного ст. 256 ЦК України строку звернутися до суду з цим позовом, починаючи з 22 червня 2013 року. До суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором позивач ТОВ\~Кредекс Фінанс звернулося лише 23 жовтня 2017 року, тобто більш ніж через три роки з моменту коли Фактор фактично дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Враховуючи викладене, суд вважає, що строк предявлення ТОВ\~Кредекс Фінанс до суду даного позову сплинув 22 червня 2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, у яких просили суд відмовити ТОВ\~Кредекс Фінанс у задоволенні даного позову у звязку зі спливом позовної давності. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що ТОВ\~Кредекс Фінанс позов про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 23 жовтня 2007 року подано до суду з пропуском\~визначеного законом\~трирічного строку\~позовної давності, відповідачами у цій справі подано заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, у звязку зі спливом позовної давності. Доводи позивача ТОВ\~Кредекс Фінанс про те, що позов до суду ним подано у межах строків позовної давності на матеріалах справи не ґрунтується та висновків суду щодо відмови у позові зі спливом позовної давності не спростовують. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed