Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, просить визнати виконавчий напис про задоволення вимог банку за рахунок звернення стягнення на нерухоме майно: квартири [ADDRESS] від 26.09.2013р. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 08.10.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та нею було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, останній було надано кредит в сумі 245000доларів США зі сплатою 12,25% річних за користування кредитними коштами та остаточним їх поверненням 08.10.2029 року. В забезпечення виконання її зобов'язань за кредитним договором, 08.10.2007 року між тими ж сторнами було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку передано квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності позивачу. 26.09.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого звернено стягнення на вказану квартиру, що є предметом іпотеки за рахунок суми заборгованості у розмірі 2 949 816грн. Оскільки вказаний виконавчий напис було вчинено в порушення вимог Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила позов задовольнити в повному обсязі. Додатково до викладеного зазначила, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості та направлення повідомлення позивачу про погашення суми заборгованості та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить на думку представника позивача про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що підлягає виконанню. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та третьої особи, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При з'ясуванні та встановлені обставин справи суд виходить з вимог ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вимог ст.58, ст. 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів та положень ч.1 ст.61 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 08.10.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №39.29-50/969, відповідно до умов якого, останній було надано кредит в сумі 245000доларів США зі сплатою 12,25% річних за користування кредитними коштами та остаточним їх поверненням 08.10.2029 року. (а.с.6-12) В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 08.10.2007 року між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки №3929-50/567і, який посвідчений 08.10.2007року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до умов даного договору іпотекодавець передає іпотекодержателю квартиру [ADDRESS], яка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08.10.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.14-18) Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 284 зазначеної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Як зазначила в судовому засіданні представник позивача, 26.09.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого звернено стягнення на вказану квартиру, що є предметом іпотеки за рахунок суми заборгованості у розмірі 2 949 816грн. Разом із тим, суд, оцінюючи наявний в матеріалах справи документ у нечитабельному виді вважає його недостатнім та неналежним в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України доказом того, що 26.09.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено вказаний вище виконавчий напис, а тому вважає відсутніми підстави стверджувати про порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вимог Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Твердження представника позивача в частині того, що згаданий вище виконавчий напис був вчинений за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості та направлення повідомлення позивачу про погашення суми заборгованості та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки суд не приймає до уваги, оскільки будь-яких доказів, які б підтверджували вказану обставину, представник позивача суду не надала. Іншого судом не встановлено. Суд неодноразово звертав увагу представника позивача на необхідність надання у судовому засіданні доказів у підтвердження своїх тверджень та посилань, та про наслідки ненадання доказів, однак представник позивача належних та достатніх доказів у підтвердження своїх терджень та посилань, суду не надала. Виходячи з встановлених обставин справи, позивач не довела, що діями відповідача порушені її права та інтереси, а тому суд вважає відсутніми підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а відтак вважає, що слід відмовити у задоволенні позову. У зв'язку з відмовою у позові, судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягає стягненню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed