Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому з просив визнати недійсним розпорядження органу приватизації від 03 жовтня 2007 року № 2442 та свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS], видане відділом приватизації житла Святошинської районної у місті Києві ради, на ім'я [PERSON] - ? частини, [PERSON] - ? частини, [PERSON] - ? частини та [PERSON] - ? частини. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов підтримав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та Святошинської РДА в м. Києві у судове засідання не з'явилися, про дату та місце судового засідання відповідачі були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням органу приватизації Святошинської районної у місті Києві ради № 2442 від 03.10.2007 року на підставі заяви [PERSON] передано квартиру [ADDRESS] у приватну спільну власність.(а.с. 7) Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 03.10.2007 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності у рівних частинах, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 6). Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Першою-третьою, п'ятою та шостою частинами статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання договорів недійсними: відповідність договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору, дієздатність сторін за договором, у чому конкретно полягає порушення вільного волевиявлення та не відповідність його внутрішній волі учасника правочину, не спрямованість сторони на реальне настання правових наслідків правочину та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Підставою для звернення позивача до суду стало те, що він не звертався до органу приватизації з відповідними заявами. Водночас, як вбачається з листа з Святошинської РДА в м. Києві, приватизація квартири проводилась згідно чинного законодавства, на підставі поданих документів: технічного паспорту на квартиру, заяви від наймача та повнолітніх членів родини, довідки по формі № 3. Також вказано, що про обізнаність та згоду на приватизацію квартири свідчить підпис [PERSON] на заяві про приватизацію житла, засвідчений керівником ЖЕО № 804. Суду не надані належні та допустимі докази того, що заява про приватизацію житла [PERSON] не підписувалась або того, що йому був невіломий її зміст, що зумовлює необхідність відмови у задоволенні даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed