Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним договору № DOXRFT26400069 від 20 листопада 2007 року. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 16 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним договору № DOXRFT26400069 від 20 листопада 2007 року задоволені, вирішено визнати недійсним договір № DOXRFT26400069 від 20 листопада 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON]. Стягнуто з Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 коп. Не погодившись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, та просив задовольнити апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначив, що суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач не використовував свій паспорт на момент укладення кредитного договору 20.11.2007 року. Почеркознавча експертиза не проводилась, оскільки позивач не дав на це згоди, згідно цього, на думку відповідача не можна дійти однозначного висновку, що кредит отримала інша особа із використанням паспорту. Суд першої інстанції посилався на єдиний доказ - наявність копії паспорту виданого 12.06.2007 року. На що апелянт вважає не достатнім та вважає, що цей доказ не може бути покладеним в основу судового рішення. В судовому засіданні Апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив його задовольнити. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились. Від позивача надійшли письмові заперечення в яких він просить в задоволенні скарги відмовити. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № DOXRFT26400069 (а.с.37). Згідно даного договору, документами, що посвідчують особу позичальника вказано: паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області від 04.06.1997 року. У той же час, з листа Шахтарського міського відділу ГУ ДМС України в Донецькій області вбачається, що на [PERSON], [INFO], 23 січня 2007 року звертався до Шахтарського МВ ГУ МВС України в Донецькій області у зв'язку з втратою паспорта [NUMBER], виданого 04.06.1997 року Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області. 12.06.2007р. [PERSON], [INFO], був документований паспортом громадянина України [NUMBER], виданим Шахтарським МВ ГУ МВС України в Донецькій області (а.с.4). Паспорт [NUMBER], виданий 04.06.1997 року Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області не було анульовано, тому що він був заявлений, як втрачений (а.с.13). Крім того, копії паспорта позичальника із відповідної кредитної справи, у паспорті, який належав позивачу до його втрати, вклеєна фотокартка іншої особи, а не позивача (а.с.41). Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. При цьому суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з вимог ч.1 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з журналу судового засідання (а.с.49) судом першої інстанції було роз'яснено сторонам у справі про право на призначення експертизи. Ні позивач, ні його представник клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявляли. Тобто факт підписання договору не позивачем, а іншою особою, не був доказаний, не з'ясовано дійсно не [PERSON], а інша особа уклала договір з ПАТ КБ «ПриватБанк». З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи та встановлення правовідносин, що виникли між сторонами, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed