Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 серпня 2002 року Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, за актовим записом № 1606 між [PERSON] та [PERSON]- зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дітей, сина - [PERSON] [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позовної заяви зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що між позивачем та відповідачем склалися різні погляди на життя, а також на вирішення питань, що постають у сімейному житті. Шлюбні відносини припиненні з червня 2015 року. Спільне господарство не ведеться з червня 2015 року. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам і моральним устоям суспільства. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідач в судове засідання не з'явлась, про день і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2002 року Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1606 (а.с 5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин з червня 2015 року, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved