Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У квітні 2015 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області (третя особа - Оріхівська державна нотаріальна контора Запорізької області), в якій позивач просила визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини на підставі заповіту, вчиненого на її користь громадянкою [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що 28.01.2008 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 51, яким заповіла позивачу земельну ділянку на території Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, належну їй на праві приватної власності на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 07.05.2001 року. [INFO] [PERSON] померла, у зв'язку з чим відкрилась за нею відкрилась спадщина. 20.02.2015 року позивач звернулась до Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із пропуском встановленого законом строку прийняття спадщини. Вказуючи на поважність причин пропуску строку прийняття спадщини, позивач посилалась на те, що вона тривалий час не могла одержати від [PERSON] (сина спадкодавця) оригіналу свідоцтва про смерть спадкодавця, яке є необхідним для прийняття спадщини, але знаходилось у відповідача. [PERSON] тривалий час був відсутній за місцем свого проживання, або в силу перебування у стані алкогольного сп'яніння не розумів вимог, які висувала до нього позивач. 27.04.2015 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій другим відповідачем визначений [PERSON], а предмет та підстави позову залишені без змін. У судовому засіданні 13.05.2015 року позивач свої вимоги підтримала, посилаючись на факти та норми права, зазначені у позовній заяві. 13.05.2015 року розгляд справи відкладався у зв'язку з необхідністю позивача надати додаткові докази в обґрунтування позовних вимог. У судове засідання 20.05.2015 року позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, та надала копію свого свідоцтва про народження, копію свідоцтва про шлюб та копію рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву від 13.05.2015 року, в якій просив розглянути справу без його участі та вказав, що з позовними вимогами згоден повністю. Відповідач Преображенська сільська рада Оріхівського району Запорізької області, а також третя особа - Оріхівська державна нотаріальна контора Запорізької області, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, але явку представників не забезпечили, подавши заздалегідь письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксація судового процесу технічними засобами аудіозапису відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалась. Дослідивши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Оріхівським відділом ЗАГС 17.09.1987 року, дівоче прізвище позивача - [PERSON]. 28.01.2008 року [PERSON] секретарем виконавчого комітету Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 51 заповіт, зробила наступне заповідальне розпорядження: «Державний акт про право приватної власності на землю серії [NUMBER] в розмірі 5,42 га, виданий Преображенською сільською радою Оріхівського району Запорізької області, належний мені на праві особової власності, заповідаю [PERSON]». 24.06.2011 року позивач уклала шлюб з [PERSON], взявши прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Таврійською сільською радою Токмацького району Запорізької області. [INFO] [PERSON] померла у віці 89 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 21.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області. Заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 04.11.2014 року шлюб позивача з [PERSON] був розірваний, а позивачу було залишено прізвище - [PERSON]. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом, вчиненим [PERSON] 28.01.2008 року на користь [PERSON] Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України у зв'язку із смертю [PERSON] за нею [INFO] відкрилась спадщина, строк прийняття якої в силу вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України сплинув 20.01.2015 року. 20.02.2015 року, тобто з пропущенням встановленого законом строку прийняття спадщини, позивач звернулась до Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON]. Постановою завідувача Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області, державного нотаріуса А.С. Зайцевої, від 20.02.2015 року № 241/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] у зв'язку із пропуском встановленого законом строку прийняття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1271 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як пояснила у судовому засіданні позивач, вона тривалий час не могла отримати на руки оригінал свідоцтва про смерть спадкодавця, оскільки той знаходився у відповідача [PERSON], який його отримав у встановленому порядку як син померлої [PERSON], але постійно був відсутній за місцем проживання, або не міг його надати через перебування у стані алкогольного сп'яніння. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У зв'язку з цим у суду немає підстав піддавати сумніву обставини, викладені у позовній заяві. Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, оригінал свідоцтва про смерть є документом, за відсутності якого видача свідоцтва про право на спадщину є неможливим. Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Згідно пояснень, наданих суду позивачем, відповідач [PERSON] прийняв від померлої [PERSON] інше, ніж значено у заповіті на ім'я позивача, майно, і спору між ними щодо майна за заповітом немає. За таких обставин, з урахуванням ст. 8 ЦК України, суд вбачає підстави вважати визнання відповідачем [PERSON] позову - письмовою згодою із прийняттям позивачем спадщини понад встановлений законом шестимісячний строк. Зважаючи на зазначені обставини, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом, строк на прийняття спадщини після померлої [PERSON], який позивач пропустила, є незначним, спору між сторонами з приводу даного спадкового майна немає, суд вважає, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не буде порушувати права та законні інтереси заінтересованих осіб, суперечити принципам законності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 3, 1268-1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved