Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року під час виконання трудових обов'язків на ТОВ «Технологія вуглездобичі» загинув її чоловік [PERSON]. 30 грудня 2014 року підприємством був складений акт про нещасний випадок, що пов'язаний з виробництвом за формою Н-1. У страхових виплатах відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську Донецької області їй було відмовлено у зв'язку з тим, що місце реєстрації проживання її та її чоловіка різне. Вважає, що вона має право на отримання одноразової п'ятирічної виплати на сім`ю, оскільки вона разом з чоловіком фактично проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS]. Вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Зазначила, що з моменту народження другої дитини не працювала, здійснювала догляд за сином, родина існувала на кошти, які заробляв [PERSON]. [PERSON] раніше був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично там не проживав, тому був знятий з реєстрації за цією адресою за рішенням суду, на момент смерті він ніде не був зареєстрований. На думку позивачки, доказом того, що вона проживали однією сім'єю з її чоловіком [PERSON] є той факт, що похоронами чоловіка займалася вона з допомогою підприємства, траурна церемонія чоловіка здійснювалася за адресою: [ADDRESS]. Остаточний розрахунок по заробітній платі чоловіка, його документи, особисті речі, які залишилися на роботі, також отримала вона. Просила суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю з її чоловіком [PERSON] до дня його смерті, [INFO] року, за адресою: [ADDRESS]. Зобов»язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську Донецької області призначити та виплатити їй одноразову страхову виплату у розмірі п»ятирічної заробітної плати загиблого на сім»ю. 3.07.2015 року [PERSON] в додатковій позовній заяві просила стягнути із відповідача одноразову страхову виплату у розмірі п»ятирічної заробітної плати загиблого на сім»ю в розмірі 283889,40 грн., виходячи із середнього заробітку [PERSON], та 121800 грн. одноразової допомоги,виходячи із 100 розмірів прожиткового мінімуму. 30.09.2015 року [PERSON] уточнила розмір одноразової страхової виплати у розмірі п»ятирічної заробітної плати загиблого на сім»ю в 425709,60 грн., виходячи із місячної тарифної ставки забійника на відбійних молотках 6 р. підприємств вугільної промисловості станом на листопад 2014 року в 7095,16 грн.. При розгляді справи по суті [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь одноразову страхову виплату у розмірі п»ятирічної заробітної плати загиблого на сім»ю в 425709,60 грн.. Інші вимоги не підтримала. Рішенням Дзержинського міського суду від 30 вересня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. Встановлено факт спільного проживання однією сім'єю [PERSON] з чоловіком [PERSON] до дня його смерті, [INFO] року, за адресою: [ADDRESS]. З відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську Донецької області на користь [PERSON] стягнуто одноразову допомогу у розмірі п'ятирічної заробітної плати загиблого [INFO] року [PERSON] під час виконання трудових обов'язків в сумі 425709,60 грн. В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення в частині розміру стягнутої суми та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є необґрунтованим та не законним, оскільки постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що довідка про заробітну плату загиблого, яка надана ТОВ «Технологія вуглездобичі» не відповідає вимогам діючого законодавства України, оскільки на кутовому штампі довідки про заробітну плату зазначена юридична адреса підприємства ТОВ «Технологія вуглездобичі» м. Донецьк, але згідно даних Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на вказану дату підприємство не перемістилося на підконтрольну українській владі територію. Також зазначив, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську для розрахунку суми страхових виплат не може застосовувати тарифну ставку (посадовий оклад) в галузі, у зв'язку з тим, що підприємство, на якому працював [PERSON] не ліквідовано, дані про його заробіток збереглися та відмінні від тарифної ставки. Крім того, зазначив, що [PERSON] не є особою, яка переміщена з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, тому [PERSON] не підпадає під дію постанови від 11.12.2014р. №12, відповідно до якої особам, які тимчасово переміщені призначаються відповідно до вимог Закону №1105 страхові виплати. Звертає увагу, що судом першої інстанції в резолютивній частині рішення не визначено розмір середньої заробітної плати потерпілого та не зобов'язано відділення нараховувати інші страхові виплати із даного розміру заробітної плати. У зв'язку з цим при призначенні інших страхових виплат буде встановлено інший розмір середньої заробітної плати потерпілого, місячні страхові виплати та однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні буде нараховуватись по одній середній платі потерпілого, а п'ятирічна заробітна плата нарахована по іншому розміру середній заробітній плати потерпілого. В судове засідання з»явився представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську Донецької області за дорученням [PERSON]. [PERSON] в судове засідання не з»явилася,надала свої заперечення на апеляційну скаргу, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином,про що свідчить телефонограма та повідомлення про вручення поштового відправлення, отримані нею особисто. Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5- рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18 вересня 2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON],[INFO] та сина [PERSON],[INFO]. Відповідно до довідки Державної міграційної служби від 13 березня 2015 року та довідки б/н від 12 березня 2015 року, виданої виконкомом Дзержинської міської ради ДКП «Дзержинськжитлосервіс», [PERSON] знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS], м. Дзержинськ на підставі рішення суду від 04.08.2010 року. Проте, згідно акту б/н від 22 квітня 2015 року, підписаного начальником участка та свідками, [PERSON] фактично проживав разом з дружиною та дітьми за адресою: [ADDRESS], м. Дзержинськ. Відповідно до акту №1 про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом від 30 грудня 2014 року в результаті нещасного випадку на виробництві загинув [PERSON]. Після смерті чоловіка [PERSON], звернулась до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську з заявою про виплату їй одноразової допомоги у розмірі п'ятирічного заробітку потерпілого. Листом від 16 квітня 2015 року №01-04/517 [PERSON] відмовлено у виплаті цієї допомоги у зв'язку з тим, що вона з чоловіком зареєстровані за різними адресами, та зазначено, що вона буде мати право на призначення такої допомоги лише після встановлення в судовому порядку факту сумісного проживання однією сім'єю. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачка є дружиною потерпілого [PERSON], на момент його смерті проживали з ним однією сім'єю, були пов'язані з ним спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки тому відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відповідач зобов'язаний нарахувати та виплатити позивачу одноразову допомогу у розмірі п'ятирічної заробітної плати [PERSON] у зв'язку з його смертю. При вирішенні питання про визначення розміру, який підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що довідка про заробітну плату загиблого [PERSON] видана підприємством, де він працював, однак на довідці зазначена юридична адреса підприємства-м.Донецьк. Підприємство на територію,підконтрольну українській владі не перемістилося, а тому довідка не може бути прийнята до уваги. А тому розрахунок проведено,виходячи із тарифної ставки робітника підприємства вугільної промисловості. Між тим, пп.11,12 постанови КМ України від 26.09.2001 року №1266 « Про обчислення середньої заробітної плати(доходу,грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням передбачено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа). У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку. Судом встановлено, що [PERSON] працював в ТОВ «Технологія вуглездобичі« з 21.10.2014 року по 19.11.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно довідки ТОВ «Технологія вуглездобичі« заробітна плата [PERSON] для розрахунку страхових виплат складає 4731,49 грн.. Відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відповідач зобов'язаний нарахувати та виплатити позивачу одноразову допомогу у розмірі п'ятирічної заробітної плати [PERSON] у зв'язку з його смертю. Довідкою ТОВ «Технологія вуглездобичі« підтверджена заробітна плата [PERSON]. Тому, при наявності фактичної заробітної плати потерпілого,не приймати до уваги довідку з тих підстав, що на штампі підприємства зазначено м.Донецьк, не має підстав. Сторонами не оспорюється, що працівники ТОВ «Технологія вуглездобичі« і на теперішній час фактично працюють на шахті в м.Дзержинську. Доказів,які б спростовували фактичну заробітну плату потерпілого, не надано. Таким чином, одноразова допомога у розмірі п'ятирічної заробітної плати [PERSON] у зв'язку з його смертю, яка повинна бути розрахована із заробітної плати потерпілого і виплачена [PERSON] становить 283889,40 грн. (4731,49 х60). За встановлених обставин рішення суду в частині розміру стягнутої суми підлягає зміні, розрахунок одноразової допомоги повинен бути проведений із фактичної заробітної плати потерпілого.

Outcome: partial