Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утриманні двох неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з червня 2013 року по серпень 2015 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від яких мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Також внаслідок усиновлення доньки позивача [PERSON] , [INFO] , відповідач також є її батьком. Відповідач з 2015 року не бере належної участі у вихованні та утриманні дітей, а позивач не може самотужки забезпечити їм належний рівень життя, необхідний для розвитку дітей, у зв`язку з чим вона просить суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі 1699 грн. щомісячно та на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі 2118 грн. щомісячно, з моменту подачі позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. На запит суду в порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України отримана інформація з відділу адресно-довідкової роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про те, що відповідач зареєстрований в Центральному районі м. Дніпра. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов. 20 листопада 2019 року відповідач надав до канцелярії суду заперечення, які суд сприймає як відзив на позов. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав в частині розміру заявлених аліментів, зазначивши, що приймає участь в утриманні і вихованні дітей, сплачує за дітсадок сина грошові кошти, купує іграшки та в межах своїх можливостей виплачує кошти в рахунок аліментів, однак крім цього ще має обов`язок з утримання хворого батька. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з наступних підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками двох дітей: малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 серпня 2014 року, а також малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 серпня 2014 року виданого повторно, долучених до матеріалів справи в копіях (а.с.5). Обидві дитини проживають разом із матір`ю (позивачем), що підтверджується довідкою з ЖБК «Лотос» від 30 жовтня 2019 року № 020 (а.с.15) та перебуває на її утриманні, що визнано відповідачем у судовому засіданні та, відповідно, за правилами ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. За даними трудової книжки та довідки про доходи, виданої ТОВ «Техмлінвест» за №76 від 13 листопада 2019 року, в судовому засіданні встановлено, що відповідач працює за трудовим договором на посаді інженера-технолога та за період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2019 року отримав дохід у формі заробітної плати в розмірі 63 072,17 грн. В судовому засіданні знайшли підтвердження обставини того, що відповідач частково сплачує аліменти, що підтверджується ксерокопіями квитанцій з ПАТ КБ «Приватбанк» про перерахунок коштів на харчування сина [PERSON] , сплату за відвідування дитиною дитсадка, тощо, обставини чого не заперечувались позивачем. Крім того, за даними довідки відповідача про склад сім`ї №1091, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР 22 лютого 2019 року, та виписки з медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] , встановлено, що він проживає разом із батьком [PERSON] , який є особою похилого віку, непрацездатний та потребує лікування та матеріальної допомоги, яку він як син має надавати в силу ст. 202 СК України. Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо стабільної сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у даній справі досягнуто не було, разом з тим, обов`язок по утриманню дітей є безумовним, виникає в результаті народження дітей з моменту їх народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх сина і дочки. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 3, ст. 4, ст. 5 Конвенції про права дитини 20.11.1989 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує згідно ст. 182 СК України стан здоров`я та матеріальне становище малолітніх дітей, які потребують піклування, утримання, мешкають разом із матір`ю (позивачем), перебувають на її утриманні, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, працює в ТОВ «Техмлінвест», має сталий заробіток, має обов`язок з утримання непрацездатного батька, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, часткове визнання позову відповідачем, відсутність заперечень позивача стосовно стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття кожного з дітей, але не менше ніж сума, що складається з сум по 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожного з дітей відповідного віку. При цьому, визначаючи розмір аліментів на двох дітей, суд виходить з того, що аліменти є тим утриманням, суть якого має саме регулярний характер, з тим, щоб за рахунок стабільності таких виплат мало місце планування бюджету з цільовим використанням за для забезпечення життєдіяльності, здоров`я та розвитку дітей, у зв`язку з чим розмір такого утримання не може залежати виключно від волі та розсуду того з батьків, який проживає окремо від дітей. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial