Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати за кожним із них у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 05 серпня 2003 року, право власності на ? частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Русанів, вулиця Пролетарська, 17, посилаючись на те, що у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області їм відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів на це нерухоме майно. Позивачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, у яких зазначали, що позов підтримують, просять суд позовні вимоги задовольнити та розглянути справу за їхньої відсутності. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що заперечень проти позову не має, просить розглянути справу за відсутності їхнього представника у звязку із зайнятістю. Треті особи: Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області та [PERSON] у судове засідання теж не зявилися, подали до суду заяви, у яких просили розглянути справу за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 05 серпня 2003 року у віці 73 років помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-БК №\~453370. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачі: дружина померлого [PERSON], його син [PERSON], а також третя особа [PERSON], дочка померлого. У ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За змістом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із копії спадкової справи №\~971 до майна померлого 05 серпня 2003 року [PERSON] видно, що 09 жовтня 2007 року до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася дружина померлого [PERSON] 23 лютого 2016 року до цієї ж нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] подав син померлого позивач [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом зі спадкодавцем [PERSON] на день смерті за адресою: село Русанів Броварського району Київської області, вулиця Пролетарська, буд. 17, тому вони відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] Інший спадкоємець першої черги за законом дочка померлого [PERSON], яка проживала окремо від спадкодавця, спадщину не приймала, у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не подавала. Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Судом встановлено, що на день смерті спадкодавцю [PERSON] належав житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Русанів, вулиця Пролетарська, 17. Факт належності померлому 05 серпня 2003 року [PERSON] зазначеного спірного спадкового нерухомого майна підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та довідкою [PERSON] сільської ради №\~135 від 19 жовтня 2016 року, з яких вбачається, що [PERSON] був зареєстрований, проживав і значився власником домоволодіння за адресою: село Русанів Броварського району Київської області, вулиця Пролетарська, 17. На день смерті [PERSON] у спадковому житловому будинку постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON] дружина та [PERSON] син. Із технічного паспорта на житловий будинок №\~17 по вулиці Пролетарській у селі Русанів Броварського району Київської області, власником у якому значиться [PERSON], вбачається, що за цією адресою знаходяться: житловий будинок А-1, загальною площею 56,4 м2, житловою площею 19,7 м2, та господарські будівлі і споруди: сарай Б, літня кухня В, погріб Г, вбиральня Д, колодязь К та огорожа N. Листом за вих. №\~897/02-14 від 12 березня 2016 року у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на належний [PERSON] спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за вказаною адресою, Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області позивачам відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок, та рекомендовано звернутися до суду з питанням визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачі як спадкоємці першої черги за законом у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті 05 серпня 2003 року [PERSON], якому на день смерті належав житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved