Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування зазначив, що згідно заяви відповідачки їй було призначено адресну грошову допомогу як особі, що переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Управлінням було призначено грошову допомогу на періоди з 26.01.2015 року по 25.07.2015 року в розмірі 884,00 грн. на місяць, з 31.08.2015 року по 30.11.2015 року в розмірі 884,00 на місяць, з 30.12.2015 року по 29.02.2016 року в розмірі 884,00 грн. на місяць. В ході проведення перевірки було встановлено, що при написанні заяви про призначення грошової допомоги від 26 січня 2015 року (а.с. 14) відповідач надала неправдиві відомості, а саме засвідчила про відсутність в неї нерухомості житлового приміщення, розташованого в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] має у власності квартиру, що розташована на підконтрольній Україні території, а саме за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Сонячна (Щорса), 4/37, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Селидівської міської ради від 19.11.1997 року № 978. Позивач просив стягнути з [PERSON] надміру виплачені бюджетні кошти, у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за періоди з 26.01.2015 року по 25.07.2015 року, з 31.08.2015 року по 30.11.2015 року, з 30.12.2015 року по 29.02.2016 року в розмірі 9 809 грн. 55 коп. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради до до [PERSON] про стягнення занадто отриманих коштів щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відмовлено. В апеляційній скарзі УСЗН Селидівської міської ради ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення його позовних вимог. Відповідно до п. 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 уповноважений представник сімї в заяві про надання грошової допомоги зазначає відомості щодо наявності у будь-якого із членів сімї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Відповідач у своїй заяві зазначила, що не має такого житла. Проте, в ході перевірки було виявлено наявність у володінні відповідача такого житлового приміщення. Пунктом 11 Порядку визначено, що суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. В засідання апеляційного суду сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином телефонограмами. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла електронна заява про розгляд справи в у її відсутність. Відповідно до статті 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність сторін. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] перебувала на обліку в УСЗН Селидівської міської ради як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою УСЗН Селидівської міської ради № 18551 від 09 листопада 2016 року (а. с. 3). 26 січня 2015 року відповідач звернулася до УСЗН Селидівської міської ради Донецької області із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 8-9). В заяві відповідач надала письмову інформацію про відсутність в неї та членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Своєю заявою від 15 жовтня 2015 року відповідач засвідчила про відсутність обставин щодо змін в сімї, які впливають на призначення адресної грошової допомоги. На підставі цього рішенням Селидівського УСЗН від 25 жовтня 2015 року [PERSON] призначено допомогу у розмірі 15.10.2015 року по 14.12.2015 року в розмірі 2 210 грн. 00 коп. на місяць, з 15.12.2015 року по 14.02.2016 року в розмірі 1 989 грн. 00 коп. на місяць, з 15.02.2016 року по 14.04.2016 року в розмірі 1 768 грн. 00 коп. на місяць (а.с. 14). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] має у власності квартиру, що розташована на підконтрольній Україні території, а саме за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Сонячна (Щорса), 4/37, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Селидівської міської ради від 19.11.1997 року № 978. Згідно розрахунку надміру виплачені кошти, які підлягають відшкодуванню за період з 26.01.2015 року по 25.07.2015 року, з 31.08.2015 року по 30.11.2015 року, з 30.12.2015 року по 29.02.2016 року, складають суму 9 809 грн. 55 коп. (а.с. 3). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Селидове відноситься до територій, на яких здійснювалася антитерористична операція. Оскільки, належне відповідачу на праві власності житло, що розташоване за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Сонячна (Щорса), 4/37 відноситься до територій, на яких здійснювалася антитерористична операція, тобто в районі проведення антитерористичної операції, у позивача не було підстав для відмови у призначенні адресної допомоги. Але з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можливо через те, що він не відповідає закону. Згідно із пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі Порядок № 505), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. N 1085 (Офіційний вісник України, 2014 р., N 92, ст. 2655; 2015 р., N 98, ст. 3368). Відповідно до п. 6 цього Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а визначено райони та терміни проведення антитерористичної операції Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 року. Відповідно до розділу 1 пункту 20 розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Селидове зазначено як населений пункт, де здійснювалася антитерористична операція. Проте, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 травня 2015 року № 428-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, в яких м. Селидове не зазначено. Таким чином, на період з 26.01.2015 року по 25.07.2015 року, з 31.08.2015 року по 30.11.2015 року, з 30.12.2015 року по 29.02.2016 року коли відповідачу виплачувалася щомісячна адресна допомога, м. Селидове, де розташована відшукана за наслідками перевірки квартира, що належить відповідачу на праві власності, не входило до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і на території цього міста органи державної влади України здійснювали свої повноваження. За таких обставин, при зверненні до Селидівського УСЗН із заявою про нарахування щомісячної адресної допомоги [PERSON] зобовязана була навести інформацію про наявність в неї цього власного житла. Але такі відомості нею не були зазначені (а.с 14). Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014р. уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Селидівського УСЗН про стягнення з [PERSON] надміру виплачених бюджетних коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 9 809 грн. 55 коп. Так, в конкретних відносинах встановлено факт недобросовісності отримувача коштів державної допомоги [PERSON], яка всупереч нормам законодавства укрила інформацію про наявність в неї особисто у власності іншого житлового приміщення (житловий будинок за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Сонячна (Щорса), 4/37, розташованого не на тимчасово окупованій території України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення. Та якби не подання відповідачем документів з недостовірними відомостями не сталося б помилки нарахування і виплати Селидівським УСЗН сум грошової допомоги [PERSON] Відповідно до статті 309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового . Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, враховуючи, що судом встановлено факт недобросовісності отримувача коштів державної допомоги . Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.19 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на час подання позову 25.04.2017 року, органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення від сплати судового збору звільняються, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за подання позову майнового характеру юридичною особою у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 1 600 грн., та за подання апеляційної скарги 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, що дорівнює 1 760 грн. ,а всього 3 360 грн.

Outcome: approved