Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за договором позики від 15.04.2013 року він передав відповідачу грошові кошти в сумі 3000,00 дол. США, а за договором позики від 30.07.2013 року - 5000,00 дол. США, а всього 8000,00 дол. США, і на підтвердження фактичного отримання коштів позичальником надано розписки від 15.04.2013 року та від 30.07.2013 року, згідно яких він зобов'язався повернути грошові кошти до 15.06.2013 року та до 30.09.2013 року. Однак кошти не повернув. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 8000,00 дол. США, що станом на 16.10.2014 року еквівалентно 103611,56 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце рогляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце рогляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) предає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 15.04.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав у позику відповідачеві грошові кошти у розмірі 3000,00 дол. США, які відповідач зобов'язався повернути позивачу до 15.06.2013 року, що підтверджується письмовою розпискою. 30.07.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено ще один договір позики, за яким позивач передав у позику відповідачеві грошові кошти у розмірі 5000,00 дол. США, які відповідач зобов'язався повернути позивачу до 30.09.2013 року, що також підтверджується письмовою розпискою. Однак грошові кошти боржник позивачу не повернув. Таким чином, умови договорів позики щодо повернення грошових коштів відповідачем не виконано, оскільки ним не надано суду доказів повернення позивачу отриманої в позику суму грошових коштів за договорами. Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 8000,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16.10.2014 року еквівалентно 103611,56 грн. Враховуючи, що позивач згідно посвідчення серії А № 436461 відноситься до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорія), у зв'язку з чим звільнений від сплати судового збору, тому за правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України в дохід держави з відповідача підлягає стягненню 1036,12 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved