Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернуся до суду з позовом до [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем кредитних зобовязань, просив стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 29.06.2010 року, яка виникла станом на 02.07.2015 року у сумі 21925 грн. 30 коп., яка складається з: 12707,44 грн. - заборгованість за кредитом, 7009,57 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 688,04 грн. -заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована складова), 1020,25 грн. штрафу (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1218 грн. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд не звернув уваги, що 29.06.2010 р. між банком та відповідачем укладений договір банківського обслуговування і відповідач користується послугами банку. Суд узяв до уваги лише отриману відповідачем дебетову картку за №4405 8858 2035 8452 з кінцевим строком дії до 11/14 року та не враховано, що [PERSON] за умовами договору також отримав кредитну картку за №5168 7423 0064 5243 зі строком дії до 05/17 року, що підтверджується довідкою про умови кредитування, підписану відповідачем. У письмових запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просить відхилити апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» та залишити без змін рішення суду першої інстанції, яке вважає законним і обгрунтованим. Відповідач стверджує, що доводи апеляційної скарги не стосуються правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем щодо дебетової картки, а на підтвердження позову суду не надано банком належних і допустимих доказів. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача [PERSON], який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, відповідача [PERSON], який наполягав на законності рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», з наступних підстав. Частина 1 ст. 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до ст.213 ЦК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з необґрунтованості і безпідставності заявлених вимог, оскільки 29 червня 2010 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» дебетову особисту картку, яка не передбачає надання кредиту, а з 11 лютого 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» змінив умови кредитування та обслуговування кредитної картки, якої [PERSON] не отримував. Однак, з таким висновком районного суду не може погодитися апеляційний суд, у звязку з невідповідністю висновків обставинам справи та порушенням норм матеріального права. Апеляційним судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.06.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладений договір банківського обслуговування, з відповідач став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил банківських послуг та отримав дебетову особисту картку за №4405 8858 2035 8452 з кінцевим строком дії до 11/14 року (а.с.63,67). У заяві [PERSON] своїм підписом засвідчив, що згоден з тим, що заява разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять договір про надання банківських послуг. [PERSON] ознайомлений і згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. На спростування зазначених обставин відповідачем апеляційному суду ніяких належних і допустимих доказів не представлено. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання банківськеих послуг [PERSON] може отримати будь-яку з послуг, які надає ПАТ КБ «ПриватБанк» своїм клієнтам як банківська установа, у тому числі і послуги кредитування. Перевіряючи доводи скарги, апеляційним судом встановлено, що після укладення вищевказаного договору про надання банківських послуг, [PERSON] 18.08.2010 року отримав банківську кредитну картку «Універсальна, 55» за №5577 2129 1651 8791 з відновлювальною кредитною лінією зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на суму залишку заборгованості за кредитом, строком дії картки до 06/14 року, що підтверджується витягом з програмного комплексу «Приват48» (а.с.81,102,104). В апеляційному суді відповідачем не доведено, що він не отримував кредитну картку «Універсальна, 55» за № 5577 2129 1651 8791 у ПАТ КБ «ПриватБанк» та не доведено, що цією кредитною карткою він не користувався. Як встановлено апеляційним судом, вже будучи клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», 11.02.2014 року [PERSON] отримав кредитну карту «GOLD» за № 5168 7423 0064 5243 із встановленим кредитним лімітом у сумі 13261,02 грн. Строк дії карти «GOLD» № 5168 7423 0064 5243 - до травня 2017 року, що підтверджується витягом з програмного комплексу «Приват48» (а.с.6,100,104). Прострочені платежі з»явилися з 30.04.2014 р., у травні 2014 р. прострочена заборгованість булла закрита, а з 30.11.2014 р. збільшувались суми прострочених платежів по тілу кредиту та по відсотках (а.с.5). В апеляційному суді відповідачем зазначені обставини не спростовані ніякими належними і допустимими документальними доказами. Як установлено апеляційним судом з виписки про рух коштів по картковому рахунку [PERSON] за кредитною карткою «GOLD» за № 5168 7423 0064 5243, 13 лютого 2014 року кредитний ліміт у розмірі 13261,02 грн. був направлений на погашення залишку за кредитною карткою «Універсальна, 55» (а.с.126). Зазначені обставини в апеляційному суді [PERSON] не спростував ніякими належними і допустими доказами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви. Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати /зменшити або збільшити/ кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Як встановлено апеляційним судом з наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 29.06.2010 року станом на 02.07.2015 року по кредитній картці GOLD» за № 5168 7423 0064 5243 становить 21925,30 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 12707,44 грн. за період з 26.03.2014 року по 02.07.2015 року, заборгованість по відсотках у сумі 7009,57 грн. за період з 25.03.2014 року по 02.07.2015 року, заборгованість за пенею та комісією у сумі 688,04 грн. за період з 31.12.2014 року по 02.07.2015 року, заборгованість по штрафам, з яких: 500 грн. штрафу (фіксована складова), 1020,25 грн. штрафу (процентна складова) (а.с.5). Зважаючи на те, що вищевказаним розрахунком, який є належним та допустимим доказом по справі відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України, підтверджено заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 29.06.2010 року саме у розмірі 21925,30 грн., апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, стягнувши з [PERSON] на користь позивача 21925,30 заборгованості. Вирішуючи справу, районний суд не врахував, що після отримання [PERSON] згідно договору банківського обслуговування дебетової особистої картки, між сторонами було укладено договір приєднання шляхом підписання [PERSON] довідки про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна,55» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.81) та не були встановлені і не досліджувались обставини стосовно отримання відповідачем 11.02.2014 р. банківської послуги у вигляді кредитної картки GOLD» за № 5168 7423 0064 5243. Враховуючи вищевикладене, на підставі ч.ч.1,4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». У звязку із задоволенням позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню понесений і документально підтверджений судовий збір у розмірі 2557 грн. 80 коп. (1218 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції + 1339,80 грн. за апеляційний розгляд справи) (а.с.1,83).

Outcome: approved