Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Т-Фактор (далі ТОВ Т-Фактор), у якому просить визнати за нею майнові права на квартиру № 116, загальною площею 44,1 м2, що розташована на 4-му поверсі у другій секції обєкту незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку № 21-Б по вулиці Черняховського у місті Бровари Київської області, посилаючись на те, що у порушення умов укладеного ними 20 січня 2012 року договору № 116 про участь у спільному будівництві житлового будинку відповідач ТОВ Т-Фактор будинок не добудував та квартиру у власність їй не передав. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Представник відповідача ТОВ Т-Фактор [PERSON] у суді позов визнав частково, майнових прав [PERSON] на квартиру № 116 у житловому будинку № 21-Б по вулиці Черняховського у місті Бровари Київської області в розмірі внесених позивачем за 43,5 м2 коштів у сумі 217640 грн. не заперечував. Стягнення із товариства на користь [PERSON] сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2176 грн. 40 коп. вважав безпідставним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 02 жовтня 2006 року між Орендним підприємством Броварипромжитлобуд (далі Підприємство) і [PERSON] (далі Пайовик) був укладений договір № 25 про пайову участь у будівництві житлового будинку № 21-Б по вулиці Черняховського у місті Бровари. За умовами цього договору Пайовик приймає участь у будівництві вказаного житлового будинку з метою отримання у власність квартири № 116, загальною площею 43,5 м2, що розташована на 4-му поверсі багатоквартирного житлового будинку № 21-Б по вулиці Черняховського у місті Бровари Київської області, вартістю 4900 грн. за 1 м2, які Пайовик оплачує поетапно. Згідно із додатковою угодою, укладеною 23 жовтня 2006 року між цими ж сторонами, вартість 1 м2 становить 5400 грн. Проплачена Пайовиком площа квартири складає 34,4 м2. Загальна вартість квартири становить 217640 грн. Недоплачену площу квартири 9,1 м2 на суму 49140 грн. Пайовик оплачує до 15 грудня 2008 року. Позивач [PERSON] свої зобовязання за договором виконала та оплатила визначену сторонами вартість квартири площею 43,5 м2. 31 серпня 2007 року між Підприємством, [PERSON] і Товариством з обмеженою відповідальністю Північзахідтрансбуд (далі ТОВ Північзахідтрансбуд) було укладено додаткову угоду до зазначеного договору про пайову участь у будівництві житлового будинку, якою Підприємство у даному договорі замінено на ТОВ Північзахідтрансбуд. 03 грудня 2009 року ТОВ Північзахідтрансбуд і [PERSON] уклали додаткову угоду до договору від 02 жовтня 2006 року, якою визначено строк введення будинку в експлуатацію перше півріччя 2009 року. 20 січня 2012 року між відповідачем ТОВ Т-Фактор і позивачем [PERSON] був укладений договір № 116 про участь у спільному будівництві житлового будинку в місті Бровари по вулиці Черняховського, 21-Б (далі договір про участь у будівництві). За умовами п. п. 1.1, 1.2 даного договору обєктом нерухомості за цим договором є квартира № 116, загальною площею 44,1 м2, на 4-му поверсі, у 2-й секції, 301-квартирного житлового будинку із вбудованими приміщеннями соціально-культурної сфери у місті Бровари Київської області по вулиці Черняховського, 21-Б (далі обєкт нерухомості). У п. 2.1 цього договору визначено, що відповідач ТОВ Т-Фактор є правонаступником попереднього замовника ТОВ Північзахідтрансбуд по його зобовязаннях перед позивачем [PERSON] стосовно обєкта нерухомості. Згідно із п. 2.2 договору про участь у будівництві ТОВ Т-Фактор зобовязувалося добудувати та здати в експлуатацію зазначений житловий будинок, після чого передати обєкт нерухомості [PERSON] у власність в четвертому кварталі 2012 року. Відповідно до п. 2.5 вказаного договору загальна вартість обєкта нерухомості станом на момент підписання сторонами договору складає 222740 грн. Вартість внеску [PERSON] становить 217640 грн. За умовами п. 2.6 цього договору [PERSON] зобовязалася внести 5100 грн. протягом 5-ти банківських днів з моменту здачі будинку в експлуатацію. У п. 2.7 договору про участь у будівництві визначено, що загальна площа обєкта нерухомості підлягає уточненню після введення будинку в експлуатацію на підставі даних технічного паспорта, виданого БТІ. Після цього [PERSON] у випадку збільшення фактичної загальної площі квартири здійснює доплату за різницею площі. У випадку зменшення площі квартири ТОВ Т-Фактор повертає вартість різниці площі позивачеві. Відповідно до умов п. 3.1.6 договору ТОВ Т-Фактор зобовязалося після здійснення остаточних розрахунків передати [PERSON] обєкт нерухомості і всі необхідні документи для оформлення нею права власності на квартиру. Згідно із п. п. 5.1, 5.2 договору про участь у будівництві цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до моменту передачі ТОВ Т-Фактор обєкта нерухомості у власність [PERSON] Судом встановлено, що позивач [PERSON] свої зобовязання за договором про участь у будівництві виконала та оплатила визначену сторонами у договорі вартість обєкта нерухомості в розмірі 217640 грн., що відповідачем ТОВ Т-Фактор не заперечується. Всупереч умовам п. п. 2.2, 3.1.6 зазначеного договору відповідач ТОВ Т-Фактор своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконало, у встановлений сторонами строк до 31 грудня 2012 року житловий будинок не добудувало та обєкт нерухомості у власність [PERSON] не передало. Орієнтовний час введення житлового будинку в експлуатацію ТОВ Т-Фактор не визначено, оскільки будівництво на даний час відповідачем не ведеться. За змістом ст. ст. 177, 190 ЦК України майнові права є обєктами цивільних прав. У ч. 2 ст. 3 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні визначено, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Верховний Суд України у постанові від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 зазначив, що майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Згідно із ст. 1 Закону України Про інвестиційну діяльність інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в обєкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону обєктами інвестиційної діяльності можуть бути також майнові права. За змістом ч. 5 ст. 7 зазначеного Закону інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися обєктами та результатами інвестицій, відповідно до законодавчих актів України. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом положень ч. ч. 1, 4 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд та може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. У ч. 1 ст. 178 ЦК України встановлено, що обєкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невідємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є визнання права. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] свої зобовязання за договором про участь у будівництві виконала належним чином та оплатила за 43,5 м2 вартість обєкта нерухомості (квартири) в розмірі 217640 грн., а також те, що на даний час відповідачем ТОВ Т-Фактор будівництво житлового будинку не ведеться, визначені договором строки введення його в експлуатацію (до 31 грудня 2012 року) прострочено, обєкт нерухомості у власність позивачу не передано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому за нею має бути визнано майнові права на квартиру № 116, загальною площею 44,1 м2, на 4-му поверсі, у 2-й секції, багатоквартирного житлового будинку за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Черняховського, 21-Б, відповідно до внесених коштів у розмірі 217640 грн. Після здачі житлового будинку в експлуатацію протягом 5-ти банківських днів позивач [PERSON] згідно із умовами п. 2.5.1 договору зобовязана доплатити ТОВ Т-Фактор кошти в сумі 5100 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позовної заяви [PERSON] у визначеному законом розмірі сплатила судовий збір у сумі 2176 грн. 40 коп. Зазначена сума судового збору відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved