Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначав, що згідно договору інвестування від 21.09.2014 року, мені в приватну власність перейшла квартира [ADDRESS]/ вул. Лермонтова буд. 23 в м. Запоріжжі. 11.09.2017 року за позивачем зареєстровано право власності на вищевказану квартиру. Як стало відомо позивачу, у квартирі, що йому належить, зареєстрований [PERSON]. Будь-яких речей та іншого особистого майна, які б належали відповідачу в квартирі не має, будь-яких стосунків сторони не підтримують. Комунальні послуги за даною адресою тривалий час не сплачувались, у даній квартирі ні хто не мешкав. У добровільному порядку вирішити питання щодо зняття відповідача з реєстрації в органах Державної міграційної служби позивач не може, оскільки з відповідачем не знайомий, його місце проживання та будь-які контактні дані не відомі. Своїми діями відповідач порушує права позивача як власника, створює перешкоди у користуванні належною йому квартирою, а тому позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю - квартирою № 42 по вул. Перемоги, буд. 67/ вул. Лермонтова буд. 23 в м. Запоріжжі, визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою 42 по вул. Перемоги, буд. 67/ вул. Лермонтова буд. 23 в м. Запоріжжі. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду не заперечує. У судові засідання по цій справі відповідач повторно не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у звязку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у вищезазначені судові засідання. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 223 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю позивача, відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, відповідно до якого закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору інвестування від 21.09.2014 року, належить квартира [ADDRESS]/ вул. Лермонтова буд. 23 в м. Запоріжжі. 11.09.2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на вищевказану квартиру( реєстраційний номер обєкта нерухомості 1353616923101). Незважаючи на це, [PERSON] відповідач по справі, зареєстрований в належній позивачу на праві власності квартирі, чим створює перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належним майном. Відповідач в спірній квартирі не проживає, але будь-яких дій, спрямованих на зняття з реєстрації за зазначеною адресою не вчиняє, місце його проживання на цей час позивачу невідоме. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з позбавленням володіння його нерухомого майна. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Згідно зі\~ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Крім того, відповідно до\~\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України\~власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Обмеження власника у цих правах допускається лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями ст.ст.\~16,\~391,\~386 ЦК України\~власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Обраний позивачем спосіб захисту його прав відповідає вимогам закону. Отже вимоги позивача є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивачем вимоги про стягнення судових витрат [PERSON] не заявлялися, суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved