Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 09 вересня 1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1187. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують та проживають окремо за різними адресами. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій позов підтримує та просить проводити судове засідання за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань у встановленому законом порядку від відповідача не надійшло. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 09 вересня 1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1187. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують та проживають окремо за різними адресами. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Крім того, [PERSON] у своєму позову просить визначити місце проживання дітей наступним чином: визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з нею, а місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком - [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому будь-яких обґрунтуваннь вимоги про визначення місця проживання дітей позовна заява не містить. З огляду на зазначене суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, розірвати шлюб між сторонами, а в решті вимог відмовити. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial