Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв'язку із його навчанням, в обґрунтування якого вказувала на те, що за період шлюбних стосунків у них з відповідачем народилися діти, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 05 червня 2002 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано, про що вчинено відповідний актовий запис №510. При цьому вказувала, що відповідач на протязі останніх п'яти років ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання молодшого сина, хоча вони домовлялися про добровільну сплату відповідачем аліментів. Зокрема, її молодший син [PERSON] з 01 вересня 2016 року зарахований і є студентом 1 курсу інституту фізико-технічних та комп'ютерних наук Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича, термін навчання - до 30 червня 2020 року. Крім того, у зв'язку із тим, що син є дитиною-інвалідом і знаходиться на її утриманні, вона до виповнення повноліття, вона до [INFO] отримувала державну соціальну допомогу у розмірі по 1556 грн., оскільки ніде не працює, однак з [INFO] державна допомога на його утримання припинена. Зазначала, що вона із сином знаходяться у тяжкому матеріальному становищі, а в подальшому воно стане ще більш нестерпнішим, тим більше із підвищенням тарифів на комунальні послуги, які вона повинна оплачувати, неможливістю сина працювати та її неможливістю отримати роботу, необхідністю купувати сину їжу, одяг, підручники, квитки на проїзд у транспорті та інше. Посилаючись на вказане, а також на те, що хоча їх син і досяг повноліття, однак навчається на денній формі навчання, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги, проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, просила на підставі ч. 1 ст. 199, ст. 200 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення ним 23 - річного віку. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягнення на утримання сина, вказувала на те, відповідач [PERSON] офіційно не працює, отримує нерегулярні, мінливі доходи, оскільки працює закордоном, на його утриманні інших дітей не перебуває. У судове засідання позивачка не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, в якій вказала що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останньою відомою адресою місця його проживання, причини неявки суду не повідомив, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції (а.с. 5). У період перебування сторін у шлюбі, у них народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. При цьому, судом встановлено, що молодший син сторін [PERSON] з 01 вересня 2016 року зарахований і є студентом 1 курсу інституту фізико-технічних та комп'ютерних наук Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича, термін навчання - до 30 червня 2020 року ( а.с. 7). Так, згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, згідно із роз'ясненнями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до наведеного спроможність надавати матеріальну допомогу є предметом доказування. Так, на підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, повнолітній син сторін [PERSON] . з 01 вересня 2016 року зарахований і є студентом 1 курсу інституту фізико-технічних та комп'ютерних наук Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича, термін навчання - до 30червня 2020 року (а.с. 7). Також судом встановлено, що син сторін проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Крім того, у роз'ясненнях, виклеєних у п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року вказано на те, що стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з'ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дітей, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Як установлено судом, з відповідача на користь позивачки стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1500 грн., що підтверджується доводами позивачки, викладеними у поданому позові. Таким чином, з огляду на те, що [PERSON] є студентом денної форми навчання, у зв'язку із чим не має можливості працювати, суд приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, а саме те, що він офіційно не працює, має нерегулярний дохід, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та враховуючи вимоги ст. ст. 182, 183, 200 СК України, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання. При цьому, визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина [PERSON], враховуючи, що відповідач офіційно не працює, отримує нерегулярні доходи, а також враховуючи матеріальне становище дочки відповідача та матеріальне становище самої позивачки, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно і на весь період навчання сина, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду. Крім того, при призначенні аліментів суд також враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. До того ж відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаного, а також доказів щодо його незадовільного стану здоров'я, наявності інших зобов'язань, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з [INFO]. Крім того, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved