Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Служби у справах дітей Чортківської райдержадміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачка вказала, що є власником житлового будинку по [ADDRESS]. У даному будинку, крім позивачки, зареєстрований внук [PERSON]. Відповідач за місцем реєстрації не проживає, так як проживає з батьками за іншою адресою. Його реєстрація обмежує права позивачки щодо розпорядження свою власністю, оскільки власник не може укладати правочини щодо нерухомого майна без відповідної на те згоди органу опіки та піклування. Зняття з реєстрації не буде порушувати прав неповнолітньої дитини, оскільки фактично він проживає за іншою адресою. [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Чортківської райдержадміністрації Андрунишин С.М. в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника третьої особи, свідків та дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарською будівлею та спорудами по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 01 березня 1999 року на право власності на жилий будинок, посвідченого приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Гресько О.І. та договором дарування від 01 березня 1999 року серії ААР №208408, посвідченого приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Гресько О.І. Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1160 від 26 вересня 2018 року виданої гр. [PERSON] вбачається, що до складу сім'ї (зареєстрованих) за адресою [ADDRESS] входять чоловік [PERSON],[INFO], внук [PERSON], [INFO], брат чоловіка [PERSON], [INFO] Актами про встановлення факту непроживання від 02 вересня 2017 року, 06 квітня 2018 року, 29 вересня 2018 року встановлено, що [PERSON] по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує з вересня 2017 року. Свідки [PERSON], [PERSON] суду підтвердила, що дійсно відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку більше року, власником якого є позивачка, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує, проживає разом з батьками за іншою адресою. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх регулюється ст. 29 Цивільного кодексу України, яка визначає місце проживання фізичної особи в залежності від її віку: відповідно до частини 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Ця норма є імперативною, тобто дитина, яка не досягла 10 років може бути зареєстрована лише з батьками, або з одним із батьків. Таким чином, закон надає дитині право обирати самостійно місце свого проживання після досягнення 14 років, до досягнення цього віку дитина не має права вільного вибору свого місця проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин не користується житлом понад один рік.

Outcome: approved