Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

У квітні 2014р. [PERSON] звернулась до суду з уточненим та доповненим в подальшому позовом до Публічного акціонерного товариства «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства «УСК «Гарант-Авто» (далі - ПАТ «УСК «Гарант-Авто»), третя особа: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди посилаючись на те, що 26.10.2013р. о 10 годині 00 хвилин на розі вулиць Тираспольське (Дальницьке) шосе та 1-го Амурського провулку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21063», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Hyundai Elantra», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п.п.2.3,13.1 Правил дорожнього руху України (далі-Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Вина [PERSON] підтверджується постановою Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2013р., відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Одеській філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Позивачка зазначала, що внаслідок даного ДТП автомобілю, який належить їй на праві власності були завдані механічні пошкодження. На виконання обов'язку, закріпленого п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пошкоджений транспортний засіб позивача зберігався нею в такому стані, в якому він знаходився після ДТП, а також була забезпечена можливість представнику ПАТ «УСК «Гарант-Авто» провести огляд пошкодженого транспортного засобу, що і було ним зроблено 28.10.2012р. Зі слів співробітників ПАТ «УСК «Гарант-Авто» позивачу стало відомо, що партнером відповідача є ТОВ «Автомобільний Дім Одеса» (Мерседес-Центр), у зв'язку із чим позивачу було рекомендовано звернутися до вказаної організації для здійснення попередньої оцінки вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та отримання відповідного рахунку, що і було зроблено позивачем 29.10.2013р. За результатами оцінки був виготовлений рахунок на суму 32038,18грн., з переліком необхідних відновлювальних робіт. Позивач зазначала, що крім пошкоджень її транспортного засобу пов'язаних з ремонтом кузову, після ДТП вона виявила недоліки у роботі системи електроустаткування (помилки на бортовому комп'ютері ТЗ «EPS», «ESPOFF»). Про це було зазначено у поясненнях щодо обставин виникнення ДТП, які були вручені відповідачу разом із повідомленням про ДТП. У зв'язку із тим, що ТОВ «Автомобільний Дім Одеса» не займається ремонтом електроустаткування автомобілів марки «Hyundai» позивач була вимушена звернутися до спеціалізованого ремонту центру «Hyundai», а саме то ТОВ «Базіс Авто» з метою виявлення та усунення причин неполадок у роботі системи електроустаткування ТЗ. Співробітниками ТОВ «Базіс Авто» було встановлено, що вищевказані неполадки викликані зміщеннями положення рульового колеса, що сталося через сильний поштовх ТЗ під час ДТП, а також проведено ряд робіт по їх усуненню (електродіагностика та калібрування положення рульового колеса) на суму 204,12грн. Після вищевказаних подій, позивач звернулась до відповідача із заявою про страхове відшкодування від 04.11.2013р., яка була отримана ПАТ «УСК «Гарант-Авто» 04.11.2013р. за вх. №1789, із проханням узгодити розмір страхового відшкодування та здійснити його, яке було проігноровано відповідачем. На неодноразові усні звернення позивача відповідач відповідав неможливістю здійснити страхове відшкодування з різних причин. Листом №967 від 02.04.2014р., відповідач все ж визначив розмір страхового відшкодування у сумі 30127,62грн. та зобов'язався здійснити його у строки встановлені Законом, чого до теперішнього часу не зроблено. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд винести рішення, яким стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на її користь страхове відшкодування в сумі 30127,63грн., відшкодування витрат за вже здійснений ремонт електроустаткування пошкодженого транспортного засобу в сумі 204,12грн., пеню за прострочення виплат страхового відшкодування в сумі 1812,60грн., інфляційні за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 3085,63грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 341,72грн. та моральну шкоду в сумі 3000,00грн., а також стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору в розмірі 385,73грн. Представник позивача, діючий за довіреністю від 18.04.2014р. у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичної неявкою відповідача в судові засідання (а.с.81). Представник ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України (а.с. 69,80). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-1У) та розділом третім главою 82 книги п'ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 26.10.2013р. о 10 годині 00 хвилин на розі вулиць Тираспольське (Дальницьке) шосе та 1-го Амурського провулку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21063», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Hyundai Elantra», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль «Hyundai Elantra», д/н [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с.15). Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п.п.2.3,13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Вина [PERSON] підтверджується постановою Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2013р., відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та постановою про виправлення описки від 27.02.2014р. (а.с.17,18). Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Одеській філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто», що підтверджується полісом АЕ/1142735 від 11.12.2012р. (а.с.19). Внаслідок ДТП автомобілю, який належить позивачці на праві власності були завдані механічні пошкодження. Відповідно до вимог чинного законодавства [PERSON], як особа, яка керувала автомобілем «Hyundai Elantra», д/н [NUMBER], 28.10.2013р. повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду шляхом направлення в адресу ПАТ «УСК «Гарант-Авто» повідомлення потерпілої особи про ДТП та пояснень щодо обставин виникнення ДТП, яка мала місце 26.10.2013р. (а.с.20,21). Зі слів співробітників ПАТ «УСК «Гарант-Авто» позивачу стало відомо, що партнером відповідача є ТОВ «Автомобільний Дім Одеса» (Мерседес-Центр), у зв'язку із чим позивачу було рекомендовано звернутися до вказаної організації для здійснення попередньої оцінки вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та отримання відповідного рахунку, що і було зроблено позивачем 29.10.2013р. За результатами оцінки був виготовлений рахунок №0000012078 від 01.11.2013р. на суму 32038,18грн., з переліком необхідних відновлювальних робіт (а.с.23) Судом встановлено, що крім пошкоджень транспортного засобу «Hyundai Elantra», д/н [NUMBER], пов'язаних з ремонтом кузову, після ДТП були виявлені недоліки у роботі системи електроустаткування (помилки на бортовому комп'ютері ТЗ «EPS», «ESPOFF»). Про це було зазначено у поясненнях щодо обставин виникнення ДТП, які були вручені відповідачу разом із повідомленням про ДТП (а.с.21). У зв'язку із тим, що ТОВ «Автомобільний Дім Одеса» не займається ремонтом електроустаткування автомобілів марки «Hyundai» позивач звернулась до спеціалізованого ремонту центру «Hyundai», а саме то ТОВ «Базіс Авто» з метою виявлення та усунення причин неполадок у роботі системи електроустаткування ТЗ. Співробітниками ТОВ «Базіс Авто» було встановлено, що вищевказані неполадки викликані зміщеннями положення рульового колеса, що сталося через сильний поштовх ТЗ під час ДТП, а також проведено ряд робіт по їх усуненню (електродіагностика та калібрування положення рульового колеса) на суму 204,12грн. (а.с.25,26,27). Після вищевказаних подій, позивач звернулась до відповідача із заявою про страхове відшкодування від 04.11.2013р., яка була отримана ПАТ «УСК «Гарант-Авто» 04.11.2013р. за вх. №1789, із проханням узгодити розмір страхового відшкодування та здійснити його, яке було проігноровано відповідачем (а.с.28-29). На неодноразові усні звернення позивача відповідач відповідав неможливістю здійснити страхове відшкодування з різних причин. Листом №967 від 02.04.2014р., ПАТ «УСК «Гарант-Авто» визначило розмір страхового відшкодування у сумі 30127,62грн. та зобов'язалося здійснити його у троки встановлені Законом. Пунктом 36.2 ст.36 Закону України №1961-1У передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. З пояснень представника позивача встановлено, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» виплату страхового відшкодування позивачу не здійснило, хоча була повідомлена про страховий випадок та розгляд справи у суді. Згідно з ч.3 ст.1 Закону України №1961-1У потерпілі - це треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода. Відповідно до ст.3 Закону України №1961-1У обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 29 Закону України №1961-1У передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством... Встановлено, що за заявою [PERSON] експертами ТОВ «Автомобільний Дім Одеса» був проведений огляд пошкодженого автомобіля «Hyundai Elantra», д/н [NUMBER] та 01.11.2013р. складений розрахунок №0000012078, відповідно до якого за ремонт транспортного засобу до сплати підлягає 32038,18грн. (а.с.23). Вказаний розрахунок ні позивачем, ні іншими учасниками процесу не оскаржувався і всі сторони з ним були згодні. Даний факт сторонами не заперечувався. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України № 1961 -1У у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 9 Закону №1961-1У встановлено, що розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до полісу АЕ/1142735 від 11.12.2012р. ліміт страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00грн, розмір франшизи 510,00грн. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення на його користь суми страхового відшкодування в розмірі 30127,63грн. (30637,63грн. - 510,00грн. франшиза) підлягають задоволенню із вказана сума повинна бути стягнута з ПАТ «УСК «Гарант-Авто», оскільки саме страхова компанія зобов'язана їх відшкодовувати відповідно до вимог чинного законодавства. Також відшкодуванню підлягає сума, за вже здійснений ремонт електроустаткування пошкодженого транспортного засобу в сумі 204,12грн. (а.с.24). Відповідно до п. 36.4., 36.5 ст.36 Закону України №1961-1У виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Подвійна облікова ставка НБУ становила з 13.08.2013р. по 14.04.2014р. - 13% річних, а з 15.04.2014р. по 24.06.2014р. - 19% річних. Сума страхового відшкодування за мінусом франшизи становить 30127,63 грн. За таких обставин, оскільки позивач не отримала від відповідача виплату страхового відшкодування, у строки визначені Законом, то відповідно до вимог ст. 36 Закону України №1961-1У ПАТ «УСК «Гарант-Авто» зобов'язано виплатити позивачці пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, з наступного розрахунку: В період з 03.02.2014р. по 14.04.2014р. - 30127,63 грн. х 13% х 71день:365днів = 761,85 грн. та в період з 15.04.2014р. по 20.06.2014р. - 30127,63грн. х 19% х 67днів:365днів = 1050,75грн., в загальному розмірі 1812,60грн. Крім того, відповідно до п.21 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, з боку відповідача на користь позивача, окрім страхового відшкодування підлягає стягненню сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого індексу інфляції (30127,63грн. х 100,6% х 102,2% х 103,8% х 103,8% - 30127,63грн. = 3085,63грн.) в розмірі 33213,26грн. та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування на 80 днів в сумі 341,00грн. Відповідно до ст.26-1 Закону України №1961-1У страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г1» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,-МТСБУ) відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Таким чином, зі змісту Закону України №1961-1У вбачається, що вказаним законом не передбачено відшкодування страховиком моральної шкоди за шкоду заподіяну майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187). Власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки на підставі ст.23 ЦК України відшкодовувати її повинен заподіювач шкоди - [PERSON], до якого позивач не пред'являла вимог про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судовий збір у справі складає 356,00грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial