Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 112069,73 грн., а також судові витрати в розмірі 1762,00 грн. Як на підставу позовних вимог вказав, що згідно кредитного договору № б/н від 30.11.2006, укладеного між сторонами, відповідач отримав кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 30.09.2018 утворилася заборгованість у сумі 204330,71 грн., яка складається з 3158,44 грн. заборгованості по кредиту, 195590,20 грн. відсотків за користування кредитом, 5582,07 грн. пені та комісії. З яких позивач просить стягнути 3158,44 грн. заборгованості по кредиту та 108911,29 грн. відсотків за період з 30.11.2006 по 29.01.2018 грн., всього 112069,73 грн. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання сторони повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 30.11.2006 [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», на теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву без номеру про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту в розмірі 6500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді та розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Однак, як вбачається із матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів утворилась заборгованість. Розрахунком заборгованості позивач підтвердив, що станом на 07.10.2018 зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 204330,71 грн., яка складається з 3158,44 грн. заборгованості по кредиту, 195590,20 грн. відсотків за користування кредитом, 5582,07 грн. пені та комісії. З яких позивач просить стягнути 3158,44 грн. заборгованості по кредиту та 108911,29 грн. відсотків за період з 30.11.2006 по 29.01.2018 грн., всього 112069,73 грн. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Отже, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Таким чином, [PERSON] , підписавши заяву, отримавши та ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, уклала з позивачем договір про надання банківських послуг, при оформленні якого сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, притаманних даному виду договору, що підтвердила своїм підписом у заяві-анкеті. Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Враховуючи наведені вимоги закону, умови укладеного між сторонами договору, наявні у справі докази та диспозитивність цивільного судочинства, яка встановлена статтею 13 ЦПК України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі вказаному позивачем. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762,00 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved