Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Київгаз» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього 11 078 грн. 25 коп. заборгованості за спожитий природний газ, 1 850 грн. 07 коп. інфляційних збитків, 662 грн. 87 коп. 3% річних та 243 грн. 60 коп. витрат з оплати судового збору. В обґрунтування позову зазначило, що відповідач є споживачем природного газу, постачання якого здійснює публічне акціонерне товариство «Київгаз», відповідно до умов Договору про надання послуг з газопостачання № 31744206 від 01.03.2006 року, при цьому не здійснює оплату за отримані послуги, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити з викладених підстав. Також надала суду уточнення розрахунку боргу, окремо звернула увагу суду на те, що згідно п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання відповідачу було проведено перерахунок 01 січня 2013 року у зв'язку з перевищенням обсягів споживання, по яким визначалась ціна в 2012 році. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з договору про надання послуг з газопостачання № 31744206 від 01 березня 2003 року (а.с. 7-9), укладеного між Публічним акціонерним товариством «Київгаз» до [PERSON], останній є споживачем природного газу, постачання якого здійснюється в до квартири за місцем проживання відповідача за адресою: [ADDRESS]. Згідно умов вищевказаного договору Постачальник зобов'язався безперервно постачати природний газ та забезпечити технічне обслуговування газопроводів, газових приладів та пристроїв Споживача, дворовим газопроводів приватних будинків, вказаних в додатку № 1. Споживач зобов'язується оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими згідно із законодавством цінами в терміни, передбачені цим договором. Відповідно до п. 6.1 договору № 31744206 оплата за надані послуги з газопостачання здійснюється Споживачем Постачальнику щомісячно до 10 числа наступного за звітним місяця. Згідно із п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 (далі - Правила), розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання та/або видів (напрямів) споживання, що встановлені Національною комісією регулювання електроенергетики (НКРЕ), за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році. Газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема: у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році споживач зобов'язаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості. Відповідно до п.11 Правил у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Вартість газу визначається Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 812 від 13.07.2010 року. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У зв'язку з порушенням відповідачем порядку розрахунків, встановленого Правилами газопостачання та договором, у відповідача виникла заборгованість, яка відповідно до надано позивачем розрахунку, з врахуванням уточненої заяви представника позивача, поданої у судовому засіданні, складає 11 078,25 грн. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже вимога позивача про стягнення з відповідача 1 850 грн. 07 коп. інфляційних збитків та 662 грн. 87 коп. 3% річних, також є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги або доказів неналежного надання позивачем таких послуг, відповідачем суду не надано. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за спожитий газ є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. витрат з оплати судового збору.

Outcome: approved