Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказувала, що до 14 вересня 2006 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що відповідач матеріально дитину не утримує, проте зобов'язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої, а тому позивачка просила суд стягувати з [PERSON] на свою користь на утримання доньки кошти (аліменти) в розмірі 1 500 грн. щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 жовтня 2014 року і до її повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що вона працює та отримує прибуток у вигляді заробітної плати, інших доходів ні вона, ні донька не отримують. В той же час [PERSON] має задовільний стан здоров'я. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав через канцелярію суду заяву в якій просив про розгляд справи у його відсутність. Крім цього подав письмове заперечення проти позову в якому вимоги визнав частково - в розмірі не більше 300 грн. на місяць, що становить близько ? частки його доходу. Заперечення обґрунтовував тим, що заявлений позивачкою розмір аліментів є необґрунтованим та не враховує матеріальні можливості кожного з батьків, є більшим отримуваного ним доходу. Крім цього просив врахувати, що він не працює, доходів, крім допомоги по безробіттю, не отримує, має на утриманні непрацездатну матір. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. Відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.ст.183,184 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері або розмір аліментів в твердій сумі, які будуть стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За такого, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний та може сплачувати аліменти на утримання малолітньої. Проте в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження наявність передбачених ст.184 СК України обставин, які є підставами для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а тому аліменти слід стягувати в частці від заробітку відповідача у звичайному розмірі, що склався в судовій практиці при таких обставинах, а саме 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню на користь бюджету 70 грн. судового збору.

Outcome: partial