Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У квітні 2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 49 831,86 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 квітня 2016 року між позивачем та ТОВ «Унікредит Лізинг» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0101-01-01/7910, предметом якого є страхування транспортного засобу «БМВ», державний [NUMBER]. 14.18.2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «БМВ», державний [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Тойота», державний [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Винним у скоєнні ДТП визнано відповідача. На підставі заяви про настання страхового випадку, рахунку №330260 від 26.08.2016 року страхвого акта №ДККА-52257 та розрахунку до нього, ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 49 831,86 грн. Враховуючи, що фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 49 831,86 грн. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова компанія» звернулося до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 49 831,86 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1 600,00 грн. Представник позивача ПрАТ «СК «Українська страхова група» - Лобода М.А. в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 14 серпня 2016 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася на перехресті вулиці Глибочицької та проїзду Глибочицькому у місті Києві, транспортні засоби марки «Toyota Corolla», номерний знак [NUMBER], що був під керуванням [PERSON], та марки «BMW», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2016 року у справі про адміністративне правопорушення [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 18 квітня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» в особі Генерального директора ТОВ «Унікредит Партнер» Антоненко Максимом Юрійовичем та ПрАТ «Страхова Компанія Українська страхова група» було укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0101-01/7910. На підставі Заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 16.08.2016 року (а.с. 7), Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 16.08.2016 року, рахунку фактури №330260 від 26.08.2016 року, страхового акту №ДККА-52257 від 29.08.2016 року, розрахунку суми страхового відшкодування від 29 серпня 2016 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 49 831,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням №15694 від 29.08.2016 року. Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток. Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Як вказано у п. 1 ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Таким чином, відповідач повинен відшкодувати ПрАТ «СК «Українська страхова група» шкоду, завдану внаслідок ДТП у порядку регресу в розмірі 49 831,86 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України). Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідачем не надано жодних доказів на спростування доводів позивача. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Враховуючи викладене суд приходить до обґрунтованості та законності позовних вимог, а тому вважає, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved