Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому після уточнення позову, просила, зокрема змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 19.06.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалою суду від 05.10.2018 року позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів виділено в самостійне провадження. Ухвалою суду від 13.11.2018 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] зміну розміру аліментів закрито, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після припинення шлюбних відносин сторін залишилась проживати з позивачкою. На утримання доньки рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 13.07.2012 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.06.2012 року і до повноліття дитини. Відповідач ухиляється від виконання рішення суду, аліменти не сплачує. Станом на січень 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 30372 грн. 42 коп. Крім того, відповідач життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з донькою, не цікавився її здоровям, вихованням та розвитком. При цьому сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного виховання та утримання дитини. Враховуючи збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, просить збільшити мінімальний розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON],\~[INFO], в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого на дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, у визначений судом строк відзив на позов або зустрічний позов не подав. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 13.07.2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.06.2012 року і до повноліття дитини(арк.9-10). На підставі вказаного судового рішення, 03.09.2012 року судом видано виконавчий лист №0816/1043/2012, який на даний час перебуває на примусовому виконанні в Бородянському районному відділі ДВС ГТУЮ у Київський області АСВП №49188029 (арк.11). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~N789-XII\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141\~СК України передбачено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.\~182\~СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України визначає, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини , яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст.12,13,81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Зясувавши обставини справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки. При цьому, суд виходить з того, що зі змісту статей 181, 192\~СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року,\~ збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Так, визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж\~50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). При вирішенні даної справи, суд виходить з того, що з моменту ухвалення 13.07.2012 року Михайлівським районним судом Запорізької області рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки, змінився мінімальний розмір аліментів, який повинен стягуватись на утримання дитини та який зараз становить не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що на думку суду, є доказом зміни (погіршення) майнового стану того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки він потребує значно більших витрат на її утримання. У зв'язку із вказаними обставинами, враховуючи, що розмір аліментів, який визначений рішенням суду від 13.07.2012 року є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку дитини та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, суд прийшов до висновку про те, що позивачкамає право наотримання аліментів в більшому розмірі на утримання неповнолітньої доньки. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини таінтереси неповнолітньої дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд вважає можливим змінити розмір аліментівна утримання дитини та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого на дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 704 грн. 80коп., слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved