overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 квітня 2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З березня 2016 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у позові, просив слухати справу за його відсутності. Відповідачка, проти позову не заперечувала, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. \~\~\~\~ Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 05 квітня 2014 року в Центральному відділі державної реєстрації акті цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис - 193. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з березня 2016 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Місце проживання малолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], необхідно визначити з матір»ю [PERSON]. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2014 року. З січня 2016 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Відповідачка, проти позову не заперечувала. \~\~\~\~ Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 11 липня 2014 року в Центральному відділі державної реєстрації акті цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис - 527. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з січня 2016 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 53764 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 22.06.2012 року ЗАТ «Альфа - Банк» та відповідач уклали кредитний договір №700010688. ЗАТ «Альфа - Банк» 19.08.2009 року було перейменовано в ПАТ «Альфа - Банк». Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 65226,29 грн., а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього станом на 16.09.2016 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом 39959,69 грн., за відсотками - 13804,31 грн. Зазначену заборгованість позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до кредитного договору №700010688 від 22.06.2012 року відповідач отримав кредит у сумі 65226,29 грн. Однак, в порушення умов договору [PERSON] не сплачував суми кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором №700010688 від 22.06.2012 року встановив, що станом на 16.09.2016 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом 39959,69 грн., за відсотками - 13804,31 грн. Згідно до ст. 25 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача. Крім цього, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 56405,75 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 16.10.2012 року ЗАТ «Альфа - Банк» та відповідач уклали кредитний договір №700012387. ЗАТ «Альфа - Банк» 19.08.2009 року було перейменовано в ПАТ «Альфа - Банк». Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 54900,00 грн., а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього станом на 26.08.2016 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом 37945,59 грн., за відсотками - 12695,66 грн., по комісії - 5764,50 грн. Зазначену заборгованість позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до кредитного договору №700012387 від 16.10.2012 року відповідач отримав кредит у сумі 54900,00 грн. Однак, в порушення умов договору [PERSON] не сплачував суми кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором №700012387 від 16.10.2012 року встановив, що станом на 26.08.2016 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом 37945,59 грн., за відсотками - 12695,66 грн., по комісії - 5764,50 грн. Згідно до ст. 25 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача. Крім цього, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 57372,23 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 15.10.2013 року ЗАТ «Альфа - Банк» та відповідач уклали кредитний договір №700015779. ЗАТ «Альфа - Банк» 19.08.2009 року було перейменовано в ПАТ «Альфа - Банк». Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 67840,00 грн., а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього станом на 15.08.2016 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом 46425,63 грн., за відсотками - 10946,60 грн. Зазначену заборгованість позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до кредитного договору №700015779 від 15.10.2013 року відповідач отримав кредит у сумі 67840,00 грн. Однак, в порушення умов договору [PERSON] не сплачував суми кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором №700015779 від 15.10.2013 року встановив, що станом на 15.08.2016 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом 46425,63 грн., за відсотками - 10946,60 грн. Згідно до ст. 25 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача. Крім цього, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] Вайдотаса з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 24 травня 2013 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №105159, актовий запис №255. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя не склалось. В сімї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з липня 2014 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач та її представник у судове засідання не прибули. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірителя. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що Кочераускене (дошлюбне прізвище «Сулименко») [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] Вайдотасом 24 травня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №105159, актовий запис №255. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя не склалось. В сімї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з липня 2014 року. На думку сторін відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. [PERSON] Вайдотас не заперечує проти розірвання шлюбу із [PERSON], що підтверджується його заявою, засвідченою приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] від 02.12.2016, зареєстровано в реєстрі за №2596. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 07 серпня 2004 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Кременчуцькому відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 111411, актовий запис № 500. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з травня 2015 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище «Терещенко») [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 07 серпня 2004 року у Кременчуцькому відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №111411, актовий запис №500. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з травня 2015 року. На думку сторін відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 17 січня 2015 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-КЕ № 127466, актовий запис № 23. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу у добровільному порядку. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з жовтня 2015 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище «Лиходій») [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 17 січня 2015 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-КЕ № 127466, актовий запис № 23. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу у добровільному порядку. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з жовтня 2015 року. На думку сторін відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved