Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У жовтні 2019 року позивачі [PERSON] й [PERSON] звернулися до суду із даним позовом, в якому просять визнати за ними у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] прав власності на Ѕ частину за кожним на садовий будинок «А-2», загальною площею 111,6 кв.м, житловою площею 47,9 кв.м, із господарськими будівлями та спорудами: мансардою «Амн», прибудовою «а-2», погребом «під А-2», вбиральнею-літній душ «Б», колонкою «К», огорожею «N», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначається, що позивачі у справі є спадкоємцями першої черги до майна померлого [INFO] [PERSON] , до складу спадщини якого входять майнові права на будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,09 га, що знаходиться на території Великодимерської селищної ради у садівничому товаристві «Тепличник». У визначений законом строк позивачі звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В. із заявами про прийняття спадщини [PERSON] . Постановою вказаного приватного нотаріуса від 11 серпня 2015 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року за позивачами у рівних частинах визнано право власності на вищевказану земельну ділянку. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В. від 26 квітня 2017 року позивачам також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний садовий будинок у зв`язку із відсутністю у померлого правовстановлюючого документу, виданого на його ім`я. З підстав визнання права власності на нерухоме майно позивачі звернулися до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено дану справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом залишено без розгляду. У судове засідання позивачі [PERSON] й [PERSON] не з`явилися. 12 грудня 2019 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутність. 12 грудня 2019 року [PERSON] електронною поштою направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання представника не направила. 01 листопада 2019 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача Ткача Ю.В. про розгляд справи без участі представника Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 2009 року відділом реєстрації смерті у місті Києві, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] Зі спадкової справи № 1 (2010)/2-14 до майна померлого [INFO] [PERSON] , розпочатої 08 квітня 2010 року вбачається, що 08 квітня 2010 року [PERSON] й [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В. із заявами про прийняття спадщини померлого [PERSON] Заявою від 08 квітня 2010 року спадкоємець за законом [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] й [PERSON] .Факт належності позивачів до спадкоємців першої черги за законом підтверджується свідоцтвом про одруження із [PERSON] та народження [PERSON] 27 травня 2010 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В. позивачам видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі № 77 на спадкове майно, що складається грошових вкладів із відповідними відсотками та компенсаційних виплат по них. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В. від 11 серпня 2015 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,090 га, що знаходиться на території Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області у садівничому товаристві «Тепличник» у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року, що набрало законної сили 07 червня 2016 року, за [PERSON] й [PERSON] визнано у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на Ѕ частину за кожним на земельну ділянку, площею 0,090 га, для садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Великодимерська селищна рада, садівниче товариство « Тепличник ». На підставі вказаного рішення суду позивачі зареєстрували право власності по Ѕ частці за кожним на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що свідчать відповідні витяги від 04 квітня 2017 року. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В. від 26 квітня 2017 року позивачам також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний садовий будинок у зв`язку із відсутністю у померлого правовстановлюючого документу, виданого на його ім`я. З довідки № 238 від 30 січня 2016 року, виданої садівничим товариством «Тепличник» вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті був членом садівничого товариства «Тепличник» і користувався земельною ділянкою [NUMBER] , площею 0,090 га, що була надана йому у постійне користування у 1988 році. Адреса ділянки: [ADDRESS] . Згідно із довідками, виданими садівничим товариством «Тепличник» від 02 листопада 2016 року № 274. 275, 276 [PERSON] й [PERSON] є членами садівничого товариства «Тепличник» на території якого розташована земельна ділянка, площею 0,090 га. [PERSON] й [PERSON] є співвласниками частини садового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться на зазначеній земельній ділянці та розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказаний садовий будинок побудований у 1990 році, загальна площа 111,6 кв.м, житлова - 47,9 кв.м «А-2». Крім того, біля будинок знаходиться ряд господарських будівель та споруд, зокрема погріб «під А-2», пандус, вбиральня-літній душ «Б», колонка «К», огорожа «N». Зазначена у довідці інформація підтверджується технічним паспортом на садовий (дачний) будинок, виготовленим станом на 28 січня 2016 року. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України). Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Таким чином, відповідно до статті 392 ЦК України з вимогами про визнання права власності на спадкове майно спадкоємець вправі звернутися до особи, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. Відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. У технічному паспорті на садовий будинок у графі «рік побудови» зазначено 1990 рік, тобто, спірний будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а отже, померлий [PERSON] набув за життя право власності на вказане домоволодіння, яке переходить у порядку спадкування до [PERSON] й [PERSON] . Отже, позивачами обраний належний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який є найбільш ефективним у спірних правовідносинах. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Нормами частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення даного позову з підстав його обґрунтованості.

Outcome: approved