Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У жовтні 2015р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що вона з 06.08.1982 р. по час вихіду на пенсію тривалий час працювала у шкідливих умовах роботи на ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна». За змістом санітрано-гігієнічних характеристик умов праці від 16.07.2013 року № 515 на протязі роботи у ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» на неї впливали наступні шкідливі фактори. За період роботи з 06.08.1982 року по 02.02.1993 року за професією полірувальника абразивними кругами сухим способом: еквівалентний рівень вібрації - 120 дБ при гранично допустимій концентрації (ГДК) - 109дБ; еквівалентний рівень шуму - 98 дБ «А» при ГДК - 80 дБ «А», індивідуальні засоби захисту від впливу шуму не застосовувались. За періоди роботи з 02.02.1993 року по 22.05.1995 року та з 18.08.1995 року по 22.09.2008 року за професією машиніста на молотах, пресах, та маніпуляторах: шкідливі хімічні речовини (за результатами атестації робочих місць): азоту діоксид 2,6 мг/мЗ при ГДК - 2,0 мг/мЗ - III кл. 1 ст.; пил (за результатами атестації робочих місць) переважно фіброгенної дії - 10,2/15,4 мг/мЗ при ГДК - 4,0 мг/мЗ - III кл. 2 ст.; еквівалентний рівень вібрації - 96/108 дБ при ГДК - 92 дБ III кл. 2/3 ст.; еквівалентний рівень шуму - 86/92 дБ «А» при ГДК - 80 дБ «А» III кл. 3/2 ст. За періоди роботи з 15.01.2010 року по 01.2014 року за професією машиніста компресорних установок: еквівалентний рівень шуму - 92 дБ «А» при ГДК - 80 дБ «А» III кл. 2 ст. Всього позивач працювала в умовах підвищеного рівня вібрації - 15 років 09 місяців, підвищеного рівня шуму - 19 років 09 місяців. Також зазначила, що на неї впливали шкідливі мікрокліматичні умови - III кл. 1/3 ст., по температурі повітря III кл. 1 ст., по важкості праці III кл. 1/2 ст., за статичним навантаженням - III кл. 2 ст., напруженість праці - III кл. 2/3 ст. Загальні умови праці відносяться до III класу 2/3 ступеню. Тривалий період роботи Позивача у наведених шкідливих умовах призвів до значного ушкодження її здоровя та виникнення професійного захворювання. Згідно із медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 23.01.2014 року №137 Позивачу встановлені наступні захворювання професійного характеру: вібраційна хвороба II стадії від дії загальної вібрації з периферичним ангіодистонічним, в поєднанні з полірадикулонейропатією з вираженими статико- динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та мязово-тонічним синдромами, нейродисгрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФС другого ст..), остеоартрозу в поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ст..), деф. Артозом дрібних суглобів кистей та трофічними порушеннями на кистях; нейросенсорна приглухуватість 1 ст. (з легким зниженням слуху). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 04.02.2014 року встановлено, що захворювання виникло у звязку з недосконалістю технологічних процесів, тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Дніпроспецсталь», та з причини наявності Загальної вібрації - 96-108 дБ при гранично допустимому рівні - 102 дБ, шуму - 86-104 дБ «А» при гранично допустимому - 80 дБ «А». У звязку з отриманими захворюваннями за результатами огляду МСЕК Позивачу встановлена 3 група інвалідності та 45 % втрати працездатності (довідки від 18.02.2014 року). Позивач вважає, що внаслідок роботи протягом тривалого часу в небезпечних для її здоровя умовах та отримання професійного захворювання Відповідачем їй завдано моральної шкоди, яку позивачка оцінює в 30000 грн. та яку просить суд стягнути на її користь з відповідача. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтриали повністю, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Представник відповідача ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецталь» ім. А.М. Кузьміна» у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та зазначив, що діючим законодавством про працю не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадках втрати працездатності та заподіяння шкоди здоровю працівника. Крім того, позивач був повідомлений підприємством про умови праці, наявність важких та шкідливих виробничих факторів. Таким чином, будучи обізнаною про негативні наслідки впливу шкідливих факторів праці на власне здоровя, позивач уклала трудовий договір з підприємством та продовжувала виконувати роботу в таких умовах довгий час, тим самим з власної ініціативи допускала погіршення свого здоровя. За виконанні роботи у вищезазначених умовах праці позивач отримувала додаткові пільги та компенсації, а саме, призначення пенсії на пільгових умовах, просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі відділу виконавчої дирекції Фонду в м. Запоріжжі вважає, що позивач не надав суду доказів щодо нявності неправомірних дій з бооку відповідача, внаслідок яких позивачка отримала професійне захворювання, що заподіяло останній моральної шкоди, просив суд у задоволенні позову відмовити. Вислухввши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: Позивач [PERSON] з 06.08.1982 р. по час вихіду на пенсію тривалий час працювала у шкідливих умовах роботи на ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна». За змістом санітрано-гігієнічних характеристик умов праці від 16.07.2013 року № 515 на протязі роботи у ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» на Позивача впливали наступні шкідливі фактори. За період роботи з 06.08.1982 року по 02.02.1993 року за професією полірувальника абразивними кругами сухим способом: еквівалентний рівень вібрації - 120 дБ при гранично допустимій концентрації (ГДК) - 109дБ; еквівалентний рівень шуму - 98 дБ «А» при ГДК - 80 дБ «А», індивідуальні засоби захисту від впливу шуму не застосовувались. За періоди роботи з 02.02.1993 року по 22.05.1995 року та з 18.08.1995 року по 22.09.2008 року за професією машиніста на молотах, пресах, та маніпуляторах: шкідливі хімічні речовини (за результатами атестації робочих місць): азоту діоксид 2,6 мг/мЗ при ГДК - 2,0 мг/мЗ - III кл. 1 ст.; пил (за результатами атестації робочих місць) переважно фіброгенної дії - 10,2/15,4 мг/мЗ при ГДК - 4,0 мг/мЗ - III кл. 2 ст.; еквівалентний рівень вібрації - 96/108 дБ при ГДК - 92 дБ III кл. 2/3 ст.; еквівалентний рівень шуму - 86/92 дБ «А» при ГДК - 80 дБ «А» III кл. 3/2 ст. За періоди роботи з 15.01.2010 року по 01.2014 року за професією машиніста компресорних установок: еквівалентний рівень шуму - 92 дБ «А» при ГДК - 80 дБ «А» III кл. 2 ст. Всього позивач працювала в умовах підвищеного рівня вібрації - 15 років 09 місяців, підвищеного рівня шуму - 19 років 09 місяців. Також зазначила, що на неї впливали шкідливі мікрокліматичні умови - III кл. 1/3 ст., по температурі повітря III кл. 1 ст., по важкості праці III кл. 1/2 ст., за статичним навантаженням - III кл. 2 ст., напруженість праці - III кл. 2/3 ст. Загальні умови праці відносяться до III класу 2/3 ступеню. Тривалий період роботи Позивача у наведених шкідливих умовах призвів до значного ушкодження її здоровя та виникнення професійного захворювання. Згідно із медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 23.01.2014 року №137 Позивачу встановлені наступні захворювання професійного характеру: вібраційна хвороба II стадії від дії загальної вібрації з периферичним ангіодистонічним, в поєднанні з полірадикулонейропатією з вираженими статико- динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та мязово-тонічним синдромами, нейродисгрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФС другого ст..), остеоартрозу в поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ст..), деф. Артозом дрібних суглобів кистей та трофічними порушеннями на кистях; нейросенсорна приглухуватість 1 ст. (з легким зниженням слуху). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 04.02.2014 року встановлено, що захворювання виникло у звязку з недосконалістю технологічних процесів, тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Дніпроспецсталь», та з причини наявності Загальної вібрації - 96-108 дБ при гранично допустимому рівні - 102 дБ, шуму - 86-104 дБ «А» при гранично допустимому - 80 дБ «А». У звязку з отриманими захворюваннями за результатами огляду МСЕК Позивачу встановлена 3 група інвалідності та 45 % втрати працездатності, що підтверджується довідкою від 18.02.2014 р. Позивач вважає, що внаслідок роботи протягом тривалого часу в небезпечних для її здоровя умовах та отримання професійного захворювання Відповідачем їй завдано моральної шкоди, яку позивачка оцінює в 30000 грн. та яку просить суд стягнути на її користь з відповідача. Таким чином, та обставина, що позивач захворіла професійними захворюваннями, внаслідок того, що відповідачем не були створені належні і безпечні для здоровя працівників умови праці знайшла підтвердження під час судового розгляду. Як вбачається зі змісту ст.1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення особистих немайнових прав, право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про охорону праці», в редакції від 21.11.2002 року, державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Відповідно до ст.ст.1167, 1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяного працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою, яка її завдала. За змістом ч. 4 ст.23 ЦК України, відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам, яким є позивач по справі, не залежить від відшкодування матеріальної шкоди і є одним зі способів захисту особистих немайнових прав працівників. Згідно рішення Конституційного суду України від 27.01.2004 року громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п.4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне працівникові під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, завдають йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва особа втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж працівник, що не втрачає професійної працездатності. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку, що з вини відповідача, який не забезпечив безпечні умови роботи, позивачу була спричинена моральна шкода. У зв'язку з професійним захворюванням змінилися образ і якість життя позивача, що завдає їй моральних страждань. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноваженого ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Оскільки позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має бути відшкодована роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, неправомірними діями відповідача, який не створив безпечних умов праці, внаслідок отримання позивачу спричинена моральна шкода, оскільки внаслідок отриманого професійного захворювання Позивач втратила 45 % працездатності зі встановленням 3 групи інвалідності, постійно відчуває фізичний біль, вимушена постійно приймати ліки, неодноразово знаходилась на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, проходила санаторно-курортне лікування, тобто постійно відривалась від родини та сталого способу життя, мала адаптуватись до погіршених умов життя, до фізичних і соціальних обмежень, що заподіює їй інтенсивних негативних психологічних переживань (моральних страждань). Психологічні переживання Позивача порушують її душевну рівновагу, що виражається у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху. Також Позивач знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення її здоровя не має. Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання, порушують нормальні життєві звязки Позивача, їй доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що завдає позивачці моральних страждань, а тому на користь позивача з відповідача підлягає стягненню моральна шкода у сумі 15\~000 грн., яку суд визначив з урахуванням вимог розумності та справедливості. Судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial