Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

У жовтні 2020 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з нерухомого майна. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 16.02.1998 року він є власником 1/4 частки житлової квартири в [ADDRESS] . Маючи намір укласти договір відчуження своєї частки квартири, він дізнався про те, що на квартиру накладено арешт постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС від 15.02.2002 року. При зверненні до ВДВС 21.08.2020 року, із заявою про зняття арешту з вказаної житлової квартири, йому було надано відповідь за № 122829 від 29.08.2020 року із роз`ясненнями, що з огляду на термін, який пройшов з моменту накладення арешту, встановити інформацію по даному обтяженню на житлову квартиру не мається можливості. Виконавче провадження, за яким було накладено арешт на квартиру позивача завершено, тому [PERSON] просить зняти арешт з належної їй частини квартири. хвалою судді від 23.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали заяву про слухання справи без їх участі, позов підтримали, просили задовольнити повністю. Представник відповідача Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) проти задоволення позову не заперечував. При вирішенні спору просив суд враховувати, що в разі завершення виконавчого провадження з підстав ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не має повноважень припинити дію арешту. Представник третьої особи Дніпровської митниці Держмитслужби у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення поову не заперечував. Суд,\~дослідивши \~зібрані у\~справі докази,\~встановив такі\~фактичні обставини\~справи: На виконанні в Автозаводському районному ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області у період з 2002 року по 2005 рік перебувало виконавче провадження з виконання постанови Ленінського суду м. Полтави № 3-990/01 про стягнення [PERSON] на користь держави вартості автомобіля «Фольксваген Транспортер», 1987 року випуску, в розмірі 16 419 грн 35 коп. В рамках даного виконавчого провадження було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , частина якої належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 16.02.1998 року. Кошти в розмірі 16 419 грн 35 коп. позивачем сплачено на користь держави, що підтверджується квитанцією № 78 від 05.01.2005 року (а.с. 13). За даними довідки Автозаводського районного ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за № 122829 від 22.08.2020 року (а.с. 15) згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що Автозаводським ВДВС у місті Кременчуці у 2002 році накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . З огляду на термін, який пройшов з моменту накладення арешту, ВДВС не має можливості зняти арешт (а.с. 15). Вирішуючи спір, суд виходить з такого: Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. Так, підставою цього позову позивач визначив наявність арешту, накладеного на нерухоме майно, що перешкоджає у реалізації його прав на нерухоме майно. Ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Наразі у ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на виконанні виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] не перебуває, що підтверджується відповіддю № 155226 від 16.11.2020 року (а.с. 24-25). Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Зважаючи на те, що виконавчі провадження щодо [PERSON] завершені, питання про зняття арешту з вищевказаного майна не вирішено державним виконавцем самостійно, продовження арешту майна перешкоджає позивачу у реалізації прав власника. Відповідно до ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст.\~321 ЦК України\~власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд приходить до висновку, що накладений арешт на майно, порушує права позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.\~263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved