Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив та остаточно просив, визнати за [PERSON] право на проживання та користування житлом за адресою: [ADDRESS], вселити [PERSON] у житло за вищезазначеною адресою, та виселити з нього [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування вимог зазначає, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2014 року справа № 204/7890/14-ц (2/204/2953/14) [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO]. рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 23.01.2015 року № 05/1 малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 19.06.2015 року № 94/4 за малолітньою [PERSON], яка влаштована до дитячого будинку сімейного типу, закріплено житло за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. виборзька[ADDRESS]. У цьому спірному житлі було зареєстровано місце проживання матері з дитиною на підставі ордеру № 185, серія Г, виданого 23.04.1983 року виконкомом Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська. 05.08.2015 року незаконно без дозволу органу опіки та піклування ОСББ «Виборзький» за відсутності правових підстав для вселення як члена сімї наймача, без укладення (зміни) договору найму житла [PERSON] зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою. 20.08.2015 року [PERSON] знялась з реєстрації місця проживання за вказаною адресою та незаконно без дозволу органу опіки та піклування зняла з реєстрації місця проживання також і дитину [PERSON] незважаючи на те, що втратила всі права, засновані на спорідненості з дитиною, позбавивши таким чином дитину права на житло. Згідно відповіді ВАДР ГУ ДМС України в Дніпропетровській області [PERSON] зареєстрована на території Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, отже вибула зі спірного житла на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. На цей час спірне житло самоправно зайнято, замінені вхідні двері, відповідачами не надається можливість увійти до житла та їм користуватися. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 167 СК України, якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава забезпечує дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, призову на строкову військову службу в Збройні Сили України, взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк мали впорядковане житло, що зберігалося за ними, невідкладне вселення їх у ці приміщення і повернення їм майна, що знаходилося в цих приміщеннях на день передачі дітей під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, призову на строкову військову службу в Збройних Силах України, взяття під варту або засудження до арешту ,обмеження волі, позбавлення волі на певний строк. У судовому засіданні було встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року, [PERSON], [INFO] було позбавлено батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 23.01.2015 року № 05/1 малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 4). Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 19.06.2015 року № 94/4 за малолітньою [PERSON] закріплено житло за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). У вищезазначеному спірному житлі було зареєстровано місце проживання матері з дитиною на підставі ордеру серії Г № 185 виданого 23.04.1983 року виконкомом Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська. 20.08.2015 року [PERSON] без дозволу органу опіки та піклування зняла з реєстрації місця проживання дитину [PERSON]. Згідно висновку Красногвардійського РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 22.10.2015 року скасовано зняття з реєстрації місця проживання дитини за адресою місця спірного житла, а тому дитина залишилася зареєстрованою за адресою: [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 148 ЗК України «Про охорону дитинства», органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до п. 3 ч. ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо вселення [PERSON], [INFO], у житло за адресою: [ADDRESS], є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги, щодо визнання за [PERSON], [INFO], права на проживання та користування житлом за адресою: [ADDRESS], то вона задоволенню не підлягає, оскільки дане право дитини не було порушено, так як рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 19.06.2015 року № 94/4 за малолітньою [PERSON] закріплено житло за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі Позовна вимога щодо виселення з житла за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], також задоволенню не піддягає, оскільки у судовому засіданні не було надано належних та допустимих доказів, що зазначені особи дійсно проживають у вказаному житлі, а також не наведено та не обґрунтовано підстав для виселення [PERSON] та [PERSON] з вищезазначеного житла. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачів в дохід держави слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у сумі по 275 грн. 60 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial