Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказувала, що вона є власником вищевказаної квартири. Відповідач є її сином, однак фактично він у квартирі не проживає з березня 2011 року, оскільки за рішенням суду його місцем проживання було визначене з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідач в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує. При цьому через наявність реєстрації відповідача житловими органами проводяться додаткові нарахування комунальних платежів, що для позивача є перешкодою для отримання субсидії. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Ухвалою судді від 25.11.2019 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді від 16.01.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання, призначені на 10.03.2020 року, 13.04.2020 року, 25.05.2020 року не з`явився, повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу проживання, копію позовної заяви відповідачем отримано 28.02.2020 року. Однак, останній про причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань та заяв до суду не направив, відзиву на позов не подав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 28.07.1999 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , яка відповідно до копії свідоцтва про одруження від 09.10.1999 року [NUMBER] , змінила прізвище на [PERSON] , а згодом на [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про народження від 18.12.2000 року [NUMBER] , відповідач [PERSON] є сином позивача. Як вбачається з рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року, відповідач з 2011 року постійно проживає разом зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS] . Також, про не проживання відповідача у квартирі позивача з березня 2011 року свідчить долучена до позову копія Акта від 10.10.2019 р., затвердженого ТОВ «УЮТ-2011». Відповідач [PERSON] зареєстрований у вищевказаній квартирі з 21.12.2000 року, про що свідчить довідка відділу реєстрації виконкому Тернівської районної у місті ради. Відповідно до ст.\~ст.\~317,\~319\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Окрім наведеного, відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України\~визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст.\~81,\~83 ЦПК України, вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст. ст.77,\~78,\~79,\~80 ЦПК України\~та свідчать про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, так як він без поважних причин понад рік у ньому не проживає за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, згідно з положенням ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У прохальній частині позовної заяви [PERSON] не заявила до відшкодування з відповідача будь-яких понесених нею судових витрат. У зв`язку з викладеним, та враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Outcome: approved