Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 05 вересня 2003 року вона і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2314. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у неї з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, втрату почуття любові, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого між ними виникали конфлікти та суперечки. З лютого 2014 року шлюбних стосунків вони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Їхній шлюб носить лише формальний характер, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, оскільки кожен із них живе своїм життям. Примирення між ними неможливе. За домовленістю між ними їхня дочка після розірвання шлюбу буде проживати із нею. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], укладений 05 вересня 2003 року. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача, позов підтримують, просять суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у суд теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача, позов визнають, проти його задоволення та розірвання шлюбу не заперечують. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 вересня 2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2314. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Із лютого 2014 року сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved