Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про відшкодування шкоди в порядку регресу. У позовній заяві представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», став винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, та покинув місце ДТП. Оскільки позивачем було виплачено потерпілій стороні страхове відшкодування у розмірі 14\~000,00 грн., а відповідач покинув місце ДТП ПрАТ «СК «Юнівес» звернулось до суду даним позовом, в якому просив суд стягнути на користь позивача з відповідача 14\~000,00 грн. виплаченого страхового відшкодування, а також витрати по сплаті судового збору (а. с. 3). Представник у судове засіданні не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи булу повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд даної справи за її відсутності, в заяві також вказала, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 48). Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 квітня 2015 року за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON], та Хюндай, р/н [NUMBER], під керування водія [PERSON] відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазначені автотранспортні засоби були пошкоджені (а. с. 13). Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП від 19 квітня 2015 року (а. с. 27). З тексту даної постанови вбачається, що [PERSON] місце пригоди залишив та міліцію не повідомив. Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини зазначені вище обставини не підлягають доказуванню. Судом було встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER], застрахована ПрАТ «СК «Юнівес» на підставі полісу АІ/5899839 від 15 квітня 2015 року (а. с. 5). Відповідно до висновку № 2871 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку від 28 травня 2015 року розмір матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП становить 32\~248,81 грн. без урахування ВТВ та 33 7313,56 грн. з урахуванням ВТВ (а. с. 16-25). З матеріалів справи вбачається, що між ПрАТ «СК «Юнівес» та потерпілою стороною [PERSON] 23 липня 2015 року була укладена угода на стадії страхового відшкодування, за умовами якого сторони погодили розмір страхового відшкодування: 14\~000,00 грн. (а. с. 26 зворот). Дані грошові кошти в якості страхового відшкодування за наслідком ДТП від 19 квітня 2015 року були виплачені позивачем [PERSON] (а. с. 28). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно з підпунктами в), ґ) ст. 38.1.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди…, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом у ході розгляду даної цивільної справи за їх сукупністю, враховуючи, що винуватець дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] залишив місце події, не повідомив страховика про настання страхової події, а позивачем була відшкодована шкода потерпілій стороні, яка була завдана внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 14\~000,00 грн. Вирішуючи питання про повернення судових витрат та враховуючи результат розгляду справи, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім документально підтверджені (а. с. 4) судові витрати по справі, а саме: в рахунок повернення судового збору 1 218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved