Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт - Фасад» про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав на нерухоме майно, в якій просив визнати недійсним Договір купівлі - продажу майнових прав № ЕФ-ІІІ/171 від 25.12.2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт - Фасад» та [PERSON] ; стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.12.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт - Фасад» в особі директора Івженка Євгена Васильовича, іменоване як «Продавець» з однієї сторони та громадяни України [PERSON] , іменований як «Покупець 1» та [PERSON] , іменована як «Покупець 2» з другої сторони уклали договір купівлі -продажу майнових прав № ЕФ/ІІІ/171. За вказаним Договором Продавець продав, а Покупці купили майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, перед бачених цим договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю - продаж. Сторони договору домовилися, є об`єкт нерухомості, що Об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором є об`єкт нерухомості, що розташований за будівельною адресою: [ADDRESS] . Положеннями п. 11.2 та п. 11.3 Договору визначено, що будь - яка домовленість між сторонами, яка тягне за собою нові зобов`язання та не випливає з цього договору повинна бути письмово підтверджена Сторонами в формі доповнення(додаткової угоди) до Договору, якщо інше не передбачено Договором. Усі зміни та доповнення до цього Договору є чинними за умовами, що вони вчиненні у письмовій формі та підписані сторонами належним чином, якщо інше не передбачено договором. Договір був підписаний його Сторонами та скріплений печаткою Продавця Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт - Фасад». Таким чином, позивач із [PERSON] в рівних частках з підстав, що не заборонені Законом набули майнові права на об`єкт нерухомості шляхом укладання договору купівлі - продажу. Однак, позивач зазначає, що на даний час він не має можливості реалізувати свої майнові права на квартиру, оскільки відповідач [PERSON] порушуючи умови Договору, визначені п. 11.2, п. 11.3 та незважаючи на вимоги цивільного законодавства в результаті зловмисної домовленості з Продавцем, без повідомлення усіх Сторін Договору повторно уклали новий Договір купівлі - продажу майнових прав № ЕФ-ІІІ/171 від 25.12.2015 року на спірну квартиру, в якому Покупцем квартири була зазначена тільки [PERSON] . Таким чином, позивач вважає, що вказаним Договором купівлі - продажу майнових прав № ЕФ-ІІІ/171 від 25.12.2015 року укладеним між ТОВ «Еліт - Фасад» та громадянкою [PERSON] порушуються його права. Крім того, позивач зазначив, що відповідач [PERSON] за оспорюваним Договором набула майнових прав на майно, на яке за законом не мала права, а тому вбачається наявність правових підстав для визначення недійсним Договору купівлі - продажу майнових прав № ЕФ-ІІІ/171 від 25.12.2015 року на спірну квартиру, оскільки цим Договором порушуються права позивача. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.11.2017 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , заборонивши будь - яким особам проводити дії, направлені на його відчуження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.11.2017 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.02.2019 року зупинено провадження у вказаній цивільній справі до набрання законної сили рішенням Вишгородського районного суду Київської області за результатами розгляду цивільної справи №363/175/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання факту спільного проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя шляхом визнання права власності на квартиру. Постановою Київського апеляційного суду від 03 травня 2019 року ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року скасовано та матеріали цивільної справит повернуто для продовження розгляду. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.06.2019 року призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.07.2019 року призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали повністю, раніше надавали письмовий відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у поданому раніше відзиві. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт - Фасад» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 15 грудня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт - Фасад» в особі директора Івженка Євгена Васильовича, іменоване як «Продавець» з однієї сторони та громадяни України [PERSON] , іменований як «Покупець 1» та [PERSON] , іменована як «Покупець 2» з другої сторони уклали договір купівлі - продажу майнових прав № ЕФ/ІІІ/171. Відповідно до п. 2.1 вказаного договору купівлі - продажу майнових прав № ЕФ/ІІІ/171, продавець продає, а покупці купують майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю - продаж. Відповідно до п. 2.2 вказаного договору купівлі - продажу майнових прав № ЕФ/ІІІ/171, сторони домовилися, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним Договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] з наступниками характеристиками : квартира [NUMBER] , кількість кімнат 1 , загальна площа 57, 3 кв. м . , поверх 5, секція 2 . 25 грудня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт - Фасад» в особі директора Івженка Євгена Васильовича, іменоване як «Продавець» з однієї сторони та громадянка України [PERSON] , іменована як «Покупець» з другої сторони уклали договір купівлі - продажу майнових прав № ЕФ-Ш/171. Відповідно до статті 2 вказаного договору купівлі - продажу майнових прав № ЕФ-Ш/171, продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю - продаж. Сторони домовилися, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним Договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] з наступниками характеристиками : квартира [NUMBER] , кількість кімнат 1, загальна площа 57, 3 кв.м., житлова площа 22,0 кв.м., поверх 6, секція 2 . 25 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт - Фасад» в особі директора Івженка Євгена Васильовича та громадянкою України [PERSON] був укладений акт № 181 прийому - передачі майнових прав до Договору купівлі - продажу майнових прав № ЕФ-Ш/171 від 15.12.2015 року на об`єкт нерухомості в багатоквартирному житловому будинку, з вбудовано - прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] , яким продавець передає, а покупець приймає майнові права на об`єкт нерухомості, що випливає з договору купівлі - продажу майнових прав № ЕФ-Ш/171 від 15.12.2015 року та Додаткової угоди до нього від 28.12.2015 року, з наступними характеристиками за обмірами БТІ: квартира [NUMBER] , кількість кімнат 1, загальна площа 57,3 кв.м., поверх 6, секція 2, житлова площа 22,0 кв.м. Загальна вартість майнових прав на Об`єкт нерухомості складає 452 956 грн. 56 коп., в тому числі ПДВ 20% - 75 492 грн. 76 коп. З листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт - Фасад» від 19.03.2018 року № 3/19/03 адресованого [PERSON] вбачається, що 21.02.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт - Фасад» було отримано лист (письмове звернення) щодо укладання додаткової угоди до Договору купівлі - продажу майнових прав ЕФ-Ш/171 та викладення акту приймання - передачі у новій редакції. За результатами розгляду даного листа [PERSON] , Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт - Фасад» повідомлено, що акт приймання - передачі, а також оплати здійсненні [PERSON] згідно платіжних доручень від 15.12.2015 року та від 25.12.2015 року є наслідком укладання договору купівлі - продажу майнових прав ЕФ-Ш/171 від 15.12.2015 року, а отже немає необхідності в укладенні змін та нових редакцій зазначених [PERSON] документів. З матеріалів справи також вбачається, що в провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 363/175/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання факту спільного проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя шляхом визнання права власності на квартиру. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 2 ч. 2 ст.16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до положень Цивільного кодексу України правочин може бути визнаний судом недійсним лише з підстав, визначених кодексом (ч. 1-3, 5, 6 ст. 203, ст.ст. 215, 218-235). За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 215 ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). [PERSON] у поданому позові та під час розгляду справи зазначає, що він не має змоги реалізувати свої майнові права на квартиру, проте не вказує на яку саме квартиру [ADDRESS] або [ADDRESS] та які саме майнові права він не може реалізувати. Крім того, позивач не надав до суду доказів порушення (невизнання/оспорювання) або позбавлення його таких прав відповідачами або іншими особами. Також, [PERSON] зазначає, що він на підставі Договору купівлі - продажу майнових прав № ЕФ-Ш/171 від 15.12.2015 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт - Фасад» в особі директора Івженка Євгена Васильовича, та громадянами України [PERSON] та [PERSON] , набув права власності на квартиру [ADDRESS] . Водночас, як вбачається з Інформаційної довідки № 136017208 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація про речові права на таку квартиру до реєстру не внесена. Отже, [PERSON] має право звернення до органів нотаріату або державного реєстратора на підставі Договору купівлі - продажу майнових прав № ЕФ-Ш/171 від 15.12.2015 року та зареєструвати своє право власності на належну йому квартиру [ADDRESS] . Крім того, з Інформаційної довідки № 100982516 від 20.10.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідач [PERSON] набула право власності на підставі акту приймання - передачі майнових прав № 181 від 25.12.2015 року. В той час, як позивачем у якості доказу по справі його порушеного права надано до суду копію акту приймання - передачі майнових прав № 181 від 25.12.2015 року, оригінал якого був зобов`язаний надати до суду для його огляду в судовому засіданні, однак позивачем він наданий так і не був. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільних справах», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Враховуючи ту обставину, що при укладенні договору не було порушено вимоги закону та, відповідно, права позивача, підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав № ЕФ-ІІІ/171 від 25.12.2015 року суд не вбачає. Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Положеннями ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed