Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

У жовтні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі\~Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 30 грудня 2015 року між Банком та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої відповідач отримав кредит у розмірі 4930,17грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку за кредитом та його повернення у виді щомісячних платежів у встановлений в договорі строк. Відповідач зобов'язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів за договором не виконав, станом на 06 вересня 2018 року має заборгованість в сумі 17665,72 грн., яка складається з: 4732,63 грн. - заборгованість за кредитом; 2323,92грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5679,00рн.\~заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди\~4930,17грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення за місцем реєстрації судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, яку повернуто за непроживання, та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 30 грудня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до умов укладеної угоди Банк надав відповідачу строковий кредит в сумі 4930,17грн. на строк 36 місяців з 30 грудня 2015 року по 31 грудня 2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в обмін на зобов'язання відповідача по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в Заяві, Умовах і правилах строки. Загальний щомісячний платіж для погашення заборгованості за договором відповідач зобов'язався сплачувати з 1 по 25 число кожного місяця (п.2.1 Угоди). Згідно п.2.2. Угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості\~\~вказаних в Генеральній угоді, Умовах та правилах більше ніж на 31 день по зобов'язанням строк, яких не настав, строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 232,04грн. При порушенні Позичальником зобов'язань по погашенню кредиту Позикодавець сплачує Банку пеню розмір якої встановлено в Умовах та Правилах за кожен день прострочки (п.2.8 Угоди). Відповідно до ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст.1054 ЦК України зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав, що потягло настання у позивача права вимоги щодо сплати заборгованості. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 30 грудня 2015 року має заборгованість в сумі 17665,72 грн., яка складається з: 4732,63 грн. - заборгованість за кредитом; 2323,92грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5679,00рн.\~заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди\~4930,17грн. Разом з тим, умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той час, сторонами передбачено сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення зокрема за несвоєчасну сплату платежів за будь-якими з грошових зобов'язань. Враховуючи, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003 цс 15. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені слід відмовити, оскільки обґрунтованою є вимога лише про стягнення штрафу у розмірі, передбаченому Генеральною угодою, що становить 232,04грн. За умовами договору, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено - 31 грудня 2018 року. На виконання умов Генеральної угоди 09 жовтня 2015 року відповідачу [PERSON] була видана платіжна кредитна картка зі строком дії до жовтня 2019 року. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов'язки відповідно до договору. Враховуючи вищевикладене, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за невиконання умов Генеральної угоди становить 7288,59грн., яких: 4732,63грн.\~заборгованість за кредитом, 2323,92грн.\~заборгованість за відсотками, штраф у розмірі 232,04грн., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази на спростування викладених вище обставин. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 727,00грн.

Outcome: partial