overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON],[INFO] у розмірі 1500 грн. щомісячно до закінчення навчання, а саме 30.06.2018 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється студентом 3-го курсу Полтавського будівельного технікуму транспортного будівництва, механічного факультету, денної форми навчання, що підтверджується довідкою №400 від 14.03.2017 року. Відповідач, [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-КЕ №034471, виданим відділом РАГС Ленінського райвиконкому м. Полтави 22.02.1999 року. На даний час позивачу виповнилось повних 18 років. До повноліття батько виплачував аліменти на утримання сина, але нерегулярно. Відповідач не допомагає позивачу матеріально, його утримує лише одна матір [PERSON], у якої на утриманні також перебуває малолітня дитина. На даний час у позивача склалося скрутне матеріальне становище, а тому він звернувся до суду з даним позовом до відповідача. Ст. 199 ч.1 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч.3 ст.199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України , суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 28 серпня 2009 у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї Міністерства юстиції України, актовий запис № 2161. Позивач в судовому засідання підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила суд відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 2009 у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї Міністерства юстиції України, актовий запис № 2161, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-ОК № 216673 видане 23 лютого 2017 року. Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], 24.09.2012 р. н. та [PERSON],[INFO] Спільне життя між сторонами не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів подальше спільне життя та збереження сім»ї позивач вважає неможливим. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 06 червня 2004 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 143. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 червня 2004 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 143, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 06.06.2004 року. Від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів подальше спільне життя та збереження сім»ї позивач вважає неможливим. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 19 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1258. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1258, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 19.09.2013 року. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON],[INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] до [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 07 липня 2007 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 176. Від шлюбу вони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів поваги, любові та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 07 липня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 044265, видане 07 липня 2007 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 176. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 28 квітня 2001 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий № 56. Від шлюбу подружжя має дитину сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів поваги, любові та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28 квітня 2001 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 169673, видане 28 квітня 2001 року Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий № 56. Від шлюбу подружжя має дитину сина [PERSON] [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Як зазначають позивач та відповідач сім'ю зберегти вони не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбупосилаючись на те, що 01 березня 2011 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий № 35. Від шлюбу подружжя має дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів поваги, любові та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON]просив розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01 березня 2011 року [PERSON]та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 110719, видане 01 березня 2011 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий № 35. Від шлюбу подружжя має дитину дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Як зазначають позивач та відповідач сім'ю зберегти вони не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02 лютого 2012 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина за узгодженням з відповідачем проживає разом з нею, спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини відсутній. Шлюбні стосунки між сторонами припинилися через відмінніть характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 02 лютого 2012 року зареєстрували шлюб у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 16 та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що вони з відповідачем 10 вересня 2016 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені пів року тому, будь-якого спору щодо поділу майна немає. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та немає сенсу для його подальшого існування. Просить суд розірвати шлюб та не напалягає на зміні прізвища. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не прибула, від неї в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] до суду також не з'явився, від нього факсом надійшла заява з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 10 вересня 2016 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], укладено шлюб 10 вересня 2016 року, який зареєстрований Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 763. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині змінено на [PERSON]. Судом також встановлено, що сторони від шлюбу дітей німають. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки сторони обоюдно прийшли до даного рішення та подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини усіх його видів доходів кожному, щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.13), надала суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.2). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.14), у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.15). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з копій свідоцтв про народження дітей, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6) та [PERSON], [INFO] (а.с.7). На теперішній час діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що не оспорюється сторонами. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved