Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № CVX0GA00000039 від 26.02.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 29710,00 євро на термін до 23 лютого 2017 року, взявши на себе зобов'язання у визначені договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором в розмірі 0,84 % на місяць від суми залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісячно в період сплати у розмірі 0,20 %від суми виданого кредиту тощо. Зокрема, умовами укладеного між банком та позичальником договором визначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] зобов'язаний надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією а також інші витрати згідно кредитного договору та дані кошти повинні сплачуватися у період з 20 по 24 число кожного місяця. Крім того, згідно умов договору, у випадку порушення зобов'язань, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Підписуючи даний договір, відповідач засвідчила факт ознайомлення та погодження з умовами надання кредиту фізичним особам. Посилаючись на те, що банк свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі, а відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань не виконав, що призвело до того, що станом на 05 березня 2015 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 80 006,27 євро, яка складається у тому числі: з заборгованості за кредитом - 17 526,84 євро, заборгованості по процентам за користування кредитом - 21 659,22 євро, заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом - 3564,00 євро, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 37256,21 євро. Крім того, також вказував на те, у забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № CVX0GA00000039 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого поручитель несе солідарний обов'язок відповідати за зобов'язаннями боржника. З метою досудового врегулювання спору, банком на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань, однак відповідачами вона залишена без уваги та сума боргу за договором не сплачена. Посилаючись на зазначене, просив позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором № CVX0GA00000039 від 26.02.2007 року в сумі 80006,27 євро, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.03.2015 року складає 2054561,01 грн., а також стягнути на користь ПАТ КБ «Приват Банк» судові витрати. Представник ПАТ КБ «Приват Банк» в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника банку, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останньою відомою адресою місця проживання. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як убачається з матеріалів справи, що 26 лютого 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CVX0GA00000039, за умовами якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 29710,00 на строк до 23 лютого 2017 року та зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором (а.с 11-13). Зокрема, умовами договору визначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією а також інші витрати згідно кредитного договору. При цьому, умовами договору визначено, що щомісячний платіж на погашення заборгованості становить 414,10 Євро (п. 7.1 договору). Так, частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому, як убачається з матеріалів справи, зокрема з п. 2.3 договору визначено, що випадки щодо права банку на дострокове повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором. При цьому, як встановлено судом та підтверджується наданими позивачем доказами, банк виконав свої зобов'язання у визначеному договором порядку й відповідно надав відповідачу обумовлені договором кошти в розмірі 27 000 Євро, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 1 (а.с. 14). Разом з тим, [PERSON] своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує, що призвело до того, що станом на 05 березня 2015 року у нього утворилась заборгованість перед банком в сумі 80006,27 євро, яка складається у тому числі: з заборгованості за кредитом - 17526,84 євро, заборгованості по процентам за користування кредитом - 21659,22 євро, заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом - 3564,00 євро, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 37256,21 євро, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 3-6). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, й відповідно не надав суду в розумінні положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів на спростування розрахунку суми боргу за кредитним договором, а також доказів належного виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором та доказів на підтвердження оспорення чи визнання недійсним умов укладеного між сторонам договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання ( ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як убачається зі змісту п. 4.1 договору визначено, що у разі порушення позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених пп. 2.22, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0, 15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до наданого банком розрахунку розмір пені за прострочення сплати за кредитом становить 37 256, 21 Євро (а.с. 3-6). Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що також є обґрунтованими й вимоги банку про стягнення суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). Як убачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки від 26 лютого 2007 року. Згідно даного договору відповідач [PERSON] зобов'язалась відповідати солідарно по зобов'язаннях відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № CVX0GA00000039 від 26.02.2007 року, в повному обсязі цих зобов'язань (а.с. 15). При цьому, умовами договору поруки також визначено, що поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved