Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики від 11 серпня 2016 року в розмірі 101500 грн., три проценти від простроченої суми в розмірі 400 грн. 44 коп. та пеню в розмірі 4082 грн. 24 коп. В обґрунтування позову зазначала, що 11 серпня 2016 року між нею і [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого вона передала відповідачу під розписку грошові кошти в розмірі 101500 грн., які [PERSON] зобовязувалася повернути їй в строк до 18 серпня 2016 року. Проте своїх зобовязань належним чином не виконала, суму позики у вказаному розмірі їй до цього часу вона не повернула. Крім основної суми боргу в розмірі 101500 грн., за час прострочення сплати суми основного боргу за період з 19 серпня по 05 жовтня 2016 року відповідач повинна сплатити на її користь три проценти від простроченої суми в розмірі 400 грн. 44 коп. та пеню за цей же період у розмірі 4082 грн. 24 коп. Представник позивача [PERSON] у суді позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала, про що надала суду відповідну заяву. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову відповідачем закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 11 серпня 2016 року між [PERSON] (далі Позикодавець) і [PERSON] (далі Позичальник) був укладений договір позики, за умовами якого позивач передала відповідачу грошові кошти в розмірі 101500 грн., які Позичальник зобовязувалася повернути Позикодавцеві у строк до 18 серпня 2016 року. Факт укладення сторонами договору позики, його умов та одержання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів у розмірі 101500 грн. підтверджується написаною відповідачем розпискою від 11 серпня 2016 року. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Всупереч умовам договору та вимогам закону [PERSON] своїх зобовязань за договором позики від 11 серпня 2016 року не виконала, грошові кошти в розмірі 101500 грн. у визначений розпискою строк до 18 серпня 2016 року [PERSON] вона не повернула. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За прострочення виконання грошового зобовязання позивачем за період з 19 серпня по 05 жовтня 2016 року нараховані три проценти від простроченої суми в розмірі 400 грн. 44 коп. та пеня в розмірі 4082 грн. 24 коп., які теж підлягають стягненню із відповідача. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1059 грн. 83 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved