Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

У жовтні 2017 року адвокат Войнаровський О.В., який представляє інтереси [PERSON] , звернувся до Святошинського районного суду із заявою, вимогами якої є встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] помер [PERSON] , який доводився чоловіком [PERSON] . Вона перебувала із спадкодавцем [PERSON] у шлюбі з 29 червня 1968 року і по день смерті, про що свідчить свідоцтво про одруження. Зазначив, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 42,00 кв.м. Дана 1/3 частка зазначеної квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 січня 1996 року, виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва. Пояснив, що спадкодавець [PERSON] з 03.02.1998 року і до дня смерті [INFO] був постійно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЖБК «Ромашка-4» від 11.04.2017 р. №60. Дана квартира належить заявнику [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 22.05.2002 р., виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації. Але за зазначеною адресою [PERSON] не проживав, у тому числі й на день смерті. У даній квартирі останні роки перед смертю [PERSON] проживав його син - [PERSON] . Стверджував, що спадкоємець [PERSON] постійно проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , де зареєстровані [PERSON] та їх син [PERSON] . Вказав, що заявнику та її сину [PERSON] належить на праві власності по 1/3 частині вищевказаної квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1996 р. Пояснив, що у зв`язку із тим, що заявник [PERSON] постійно проживала на час відкриття спадщини зі спадкодавцем та протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, не заявляла про відмову від спадщини, тому вона згідно зі ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину та фактично її використовує відповідно до призначення. Зазначив, що за час спільного проживання заявник та спадкодавець вели спільний побут, користувалися спільними речами, меблями, посудом, доглядали квартиру, частково робили ремонт, купляли речі та майно для сумісного користування, а також будучи людьми похилого віку доглядали один одного. Вказав, що з огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому 06 липня 2017 року заявник [PERSON] звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Пояснив, що спадкоємцями за законом першої черги щодо майна померлого [PERSON] є [PERSON] та їх син [PERSON] . Натомість [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса також не звертався, разом із спадкодавцем на день смерті не проживав, а тому спадщину не прийняв. Заповіт [PERSON] не складав. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.07.2017 р., спадкова справа не відкривалася, спору про спадщину не існує. Вказав, що 06.07.2017 року [PERSON] отримала від державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі того, що вона пропустила передбачений шестимісячний термін для прийняття спадщини. При цьому, нотаріус не прийняв до уваги доводи заявника про прийняття спадщини заявником через її постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки вона зареєстрована за іншою адресою, ніж спадкодавець. Зазначив, що без встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, [PERSON] не може отримати в органах нотаріату свідоцтво та реалізувати своє право на спадщину, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON] , у зв`язку із чим звернулася із цією заявою до суду та просив її задовольнити. Ухвалою суду від 24.10.2017 р. відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Войнаровський О.В. в судове засідання не з`явилися. Однак, представник заявника у судовому засіданні 05.02.2019 р. надав пояснення та просив заяву задовольнити. Також від представника заявника надійшло клопотання від 14.06.2019 р., в якому він підтримав заяву, просив її задовольнити та просив розглядати справу за відсутності заявника та його представника (а.с.76,83). Зацікавлена особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, але направив до суду письмові пояснення, в яких повністю визнав заяву [PERSON] , просив її задовольнити та просив розглядати справу без його участі (а.с.82). Заінтересована особа Київська міська рада в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Проте, Київська міська рада направила до суду відзив на заяву, в якому просила ухвалите рішення згідно з нормами чинного законодавства та розглядати справу за відсутності її представника (а.с.63-64). Зацікавлена особа державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, відзиву на заяву на надала. Проте Дванадцята КДНК листом від 10.09.2018 р. просила суд слухати справу у відсутність її представника (а.с.67). Ухвалою суду від 24.10.2017 р. було витребувано з Дванадцятої державної нотаріальної контори спадкову справу № 820/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.31, 38-55). У судовому засіданні 05.02.2019 р. [PERSON] та [PERSON] були допитані в якості свідків та підтвердили той факт, що на час відкриття спадщини заявник [PERSON] постійно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Суд, заслухавши пояснення представника заявника, покази свідків та дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 березня 2016 року, серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 277 (а.с.10). Як вбачається із свідоцтва про одруження від 29.06.1968 р., серія [NUMBER] , виданого органом ЗАГС в с. Термахівка Іванківського району Київської області заявник [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] (а.с. 11). Судом встановлено, що [PERSON] належала 1/3 частина квартири [ADDRESS] загальною площею 42,00 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 січня 1996 року, виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва і зареєстрованого в м. Києві міським бюро технічної інвентаризації 26.01.1996 р. за № 4215 (а.с. 13). Інші частини цієї квартирі (1/3 і 1/3) згідно із вказаним свідоцтвом належать на праві власності [PERSON] і [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 820/2017 вбачається, що 06 липня 2017 року заявник [PERSON] звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на що 06.07.2017 отримала постанову державного нотаріуса Мельник М.П. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що заявник пропустила передбачений шестимісячний термін для прийняття спадщини (а.с. 39,53). Померлий [PERSON] був постійно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 03.02.1998 р. по день смерті [INFO] , що підтверджується довідкою ЖБК «Ромашка-4» від 11.04.2017 р. №60, а заявник [PERSON] зареєстрована за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] , про що свідчить довідка Центру комунального сервісу від 22.02.2017 р. та копія паспорту заявника [NUMBER] (а.с. 14-15, 17, 8-9). За тією ж адресою, що й заявник також зареєстрований син померлого - [PERSON] , що підтверджується вказаною довідкою Центру комунального сервісу (а.с.17). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.07.2017 р. за №48318406, у спадковому реєстрі відсутня інформація стосовно заявника [PERSON] та зацікавленої особи [PERSON] (а.с.46). Заявник [PERSON] звернулася до суду, вказуючи, що проживала з померлим на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] та фактично прийняла спадщину. При цьому, судом встановлено, що зацікавлена особа [PERSON] не подавав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та постійно не проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час його смерті, що підтверджують матеріали справи. Крім того, відповідно до наданих пояснень зацікавлена особа [PERSON] визнав заяву [PERSON] та просив її задовольнити (а.с.82). Як свідчать матеріали справи, зокрема, лист ПАТ «Укрпошта» від 19.06.2017 р. разом із приєднаними до нього відомостями на виплату пенсій [PERSON] за період з березня 2015 року по березень 2016 року, за вказаний період часу 4 доставною дільницею 03148 ПАТ «Укрпошта», яка обслуговує адресу будинку [ADDRESS] [PERSON] доставлялася пенсія за місцем його фактичного проживання (а.с. 21-29). Дані обставини свідчить про постійне проживання спадкодавця [PERSON] разом із заявником [PERSON] за однією адресою аж до дня смерті зазначеного спадкодавця. Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON] , допитані у судовому засіданні 05.02.2019 р., підтвердили той факт, що на час відкриття спадщини заявник [PERSON] постійно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Метою встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття спадщини є захист майнових інтересів щодо оформлення права на спадщину, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Час відкриття спадщини, відповідно до приписів ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї постанови № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян? чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення? заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення? встановлення факту не пов`язується з майбутнім вирішенням спору про право. Як вказав заявник [PERSON] , яка прийняла спадщину за померлим чоловіком [PERSON] , іншим чином вирішити питання про отримання свідоцтва про право на спадщину, ніж встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем вона не може, а тому і звернулася до суду. За таких обставин, враховуючи, що встановлення факту проживання необхідне для оформлення свідоцтва про право на спадщину, беручи до уваги відсутність можливості в інший спосіб довести факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає встановленим факт постійного проживання [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] на час відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved