Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У квітні 2016 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. В обґрунтування позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» посилається на те, що 30.07.2015 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 2347,65 грн., інфляційних втрат у розмірі 1061,29 грн. та 3% річних у розмірі 29,97 грн., всього 3438,91 грн., а також стягнення витрат по сплаті судового збору. 06.08.2015 року Шевченківський районний суд м. Львова видав судовий наказ про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованості у розмірі 3438,91 грн., а також 121,80 грн. судового збору на користь ЛМКП, однак 30 жовтня 2015 року районний суд задовольнив заяву відповідачів і скасував виданий судовий наказ та розяснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» право заявити вимоги у порядку позовного провадження. В обґрунтування уточнених вимог посилається на те, що відповідачі зареєстровані, проживають у [INFO] та є її співвласниками, і відповідно користуються послугами з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води. ЛМКП «Львівтеплоенерго» з 01 липня 2014 року для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення Відповідачам був відкритий особовий рахунок № [NUMBER], а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даних послуг з метою їх оплати. Між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання. а саме: виконавець надавав послуги Відповідачам, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб, та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, шо за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р. а також п. 3.1 договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Станом на 21.09.2016р., за період з 01.07.2014р. по 31.08.2016р. за квартирою № 86 будинку №11 по вул. Миколайчука в м. Львові, де проживають вищезазначені відповідачі, утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 6652,10 грн., інфляційні нарахування за вищевказані послуги складають 630,09грн., 3% річних 101,46 грн., разом сума заборгованості складає 7383,65 грн. У вересні 2016 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просили стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2014 року по 31.08.2016 року у сумі 6652,10 грн., 3% річних у розмірі 101,46 грн., інфляційних втрат у розмірі 630,09 грн., всього 7383,65 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 1378,00 грн. судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], який за дорученням представляє інтереси відповідача [PERSON] позовні вимоги заперечив та просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В останнє судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомлення про вручення поштового рекомендованого відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2015 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 2347,65 грн., інфляційних втрат у розмірі 1061,29 грн. та 3% річних у розмірі 29,97 грн., всього 3438,91 грн., а також стягнення витрат по сплаті судового збору. 06.08.2015 року Шевченківський районний суд м. Львова видав судовий наказ про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованості у розмірі 3438,91 грн., а також 121,80 грн. судового збору на користь ЛМКП, однак 30 жовтня 2015 року районний суд задовольнив заяву відповідачів і скасував виданий судовий наказ та розяснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» право заявити вимоги у порядку позовного провадження. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у [INFO] та є її співвласниками. Згідно з ч.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання». Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. Договір Приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої види ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 01 липня 2014 року відповідає вимогам ст. 634 ЦК України та є договором про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води і вважається укладеним між: ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м. Львові для населення згідно норм ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та споживачем (власником/співвласником/ балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЛМКП «Львівтеплоенерго» було підготовлено та направлено на адресу відповідачів для підписання два примірники договору приєднання, що підтверджується супровідним листом від 27.01.2016р. № 09-1042 та списком рекомендованих листів № 09-1042, а також фіскальним чеком ВПЗ Львів-40 про відправлення. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач зобовязаний Укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня винесення проекту договору однією із сторін. Проте, станом на день подання позову та під час судового розгляду вказаної справи договір приєднання Відповідачами не підписаний і один із примірників, як це передбачено чинним законодавством, виконавцю назад не повернено. Своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основним обов'язком споживача. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання споживачем. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12, від 25.11.2014 року у справі № 3-184гс14, які в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. При цьому, також враховується позиція Верховного Суду України, яка висловлена у постанові під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, згідно з якою, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Відповідно до п. 1.1 Договору приєднання предметом договору є те, що Виконавець зобов'язується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води (якщо конкретний будинок/приміщення фактично приєднані до мереж центрального опалення та мереж гарячого водопостачання Виконавця), а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим Договором приєднання. ЛМКП «Львівтеплоенерго» з 01 липня 2014 року для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води відповідачам був відкритий особовий рахунок № [NUMBER], а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даних послуг з метою її оплати. Відповідно до пункту 2.1 Договору приєднання, тарифи на послуги та їх загальна вартість встановлюється уповноваженим органом на момент надання таких послуг, тобто Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно з п.5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, пов»язаними із спільним майном. Отже, з огляду на вищенаведене, між Відповідачами та Позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги Відповідачам, останні такими послугами користувалися, не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р.. а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов»язання. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30.10.2013р. при розгляді справи №6-59цс13. Таким чином, всупереч п.5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р., а також п.3.1 Договору приєднання відповідачі не виконали свого зобов»язання щодо сплати послуги з централізованого опалення, а тому зобов»язані сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до Розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення заборгованість відповідачів станом на 21.09.2016р. за період з 01.07.2014р. по 31.08.2016р. складає 6652,10 грн., 3% річних у розмірі 101,46 грн., інфляційних втрат у розмірі 630,09 грн., всього 7383,65 грн. Відповідачами не подано доказів про те, що подані позивачем розрахунки заборгованості проведені неправильно. Інші заперечення відповідача, не свідчать про те, що позов є необґрунтованим і у його задоволенні слід відмовити. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. У зв»язку з задоволенням позову з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі у рівних частках з кожного, оскільки солідарне стягнення судових витрат чинним законодавством не передбачено.

Outcome: approved