Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Київського міського центру зайнятості, третя особа Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості, про стягнення недонарахованих відпускних з урахуванням індексації грошових доходів громадян та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що працювала в Оболонському районному центрі зайнятості з 24.03.2004 року, наказом від 08.11.2018 року звільнена з роботи 13.11.2018 року у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12.09.2019 року, залишеним без змін рішенням Київського апеляційного суду від 18.11.2019 року, її поновлено на роботі на посаді провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцям Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості з 13.11.2018 року, стягнуто на її користь з Київського міського центру зайнятості середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 88 949 грн. 97 коп., моральну шкоду в розмірі 9 023 грн. 81коп. На момент звільнення, її середньоденна заробітна плата для розрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу була розрахована з посадового окладу, який складав 4 250 грн. 00 коп. Після поновлення на роботі, наказом Київського міського центру зайнятості від 17.09.2019 року їй підвищено посадовий оклад до 4 900 грн. на місяць, починаючи з 13.09.2019 року. Наказами Київського міського центру зайнятості від 03.12.2019 року та від 02.04.2020 року їй було надано щорічну основну відпустку та додаткову оплачувану відпустку за ненормований робочий день. Оскільки Київським міським центром зайнятості їй нараховані відпускні без врахування коефіцієнту підвищення, з урахуванням індексації грошових доходів, [PERSON] , збільшивши розмір позовних вимог, просить суд стягнути на її користь з Київського міського центру зайнятості заборгованості по заробітній платі у розмірі 1 179 грн. 58 коп., компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 12 грн. 00 коп. та 64 345 грн. 32 коп. моральної шкоди. У відзиві на позовну заяву представник Київського міського центру зайнятості просив у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. У запереченнях на заяву про збільшення позовних вимог представник Київського міського центру зайнятості заперечував проти збільшення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачкою не доведено причинно-наслідкового зв`язку між наданими листками непрацездатності та її твердженнями щодо перебування у нервовому стресовому стані та погіршення у зв`язку із цим станом здоров`я. У відповіді на відзив на позовну заяву [PERSON] просила позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що твердження відповідача необґрунтовані, безпідставні та не мають законодавчого підґрунтя. У запереченнях на відповідь на відзив представник Київського міського центру зайнятості просив у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю тверджень позивачки, викладених як в позовні заяві, так і у відповіді на відзив, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У запереченнях на заперечення на відповідь на відзив, [PERSON] просила задовольнити позов повністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12.09.2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18.11.2019 року, позов [PERSON] до Київського міського центру зайнятості, третя особа Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково, поновлено [PERSON] на посаді провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцям Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості з 13.11.2018 року, стягнуто з Київського міського центру зайнятості на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 88 949 грн. 97 коп., моральну шкоду в розмірі 9 023 грн. 81коп. та 704 грн. 80 коп. судового збору (а.с. 10-14, 15-19). Наказом Київського міського центру зайнятості від 13.09.2019 року за № 200-к, [PERSON] поновлено на посаді провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцям Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості з 13.11.2018 року (а.с. 20). Відповідно до витягу із наказу Київського міського центру зайнятості від 17.09.2019 року № 204-к, [PERSON] встановлено посадовий оклад у розмірі 4 900 грн. 00 коп. на місяць з 13.09.2019 року (а.с. 21). Згідно довідки Київського міського центру зайнятості про доходи [PERSON] , нарахована заробітна плата останній за вересень, жовтень 2018 року склала 13 727 грн. 50 коп., премія за вересень 2018 року - 1 912 грн. 50 коп., жовтень 2018 року - 1 721 грн. 25 коп., середньоденна заробітна плата - 429 грн. 71 коп., середня кількість робочих днів за два місяці - 21, середньомісячна заробітна плата - 9 023 грн. 81 коп. (а.с. 22). З розрахункових листів вбачається, що [PERSON] нараховано за вересень 2018 року - 9 005 грн. 84 коп., жовтень 2018 року - 12 521 грн. 63 коп., заборгованість за вересень 2019 року - 93 709 грн. 97 коп., жовтень 2019 року - 14 334 грн. 09 коп., грудень 2019 року - 37 159 грн. 39 коп., листопад 2019 року - 11 318 грн. 80 коп., квітень 2020 року - 22 809 грн. 92 коп., січень 2020 року - 7 863 грн. 33 коп., лютий 2020 року - 9 966 грн. 83 коп., березень 2020 року - 10 959 грн. 09 коп. (а.с. 23-25). Як вбачається із наказу Київського міського центру зайнятості від 19.04.2019 року за № 215 з 19.04.2019 року встановлено нові посадові оклади працівникам Київського міського центру зайнятості та його районних філій (а.с. 26). Відповідно до витягу Київського міського центру зайнятості від 03.12.2019 року № 189-в, [PERSON] надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 9 календарних днів з 16 по 24 грудня 2019 року, за період роботи з 13.11.2018 року по 23.03.2019 року та частину щорічної основної відпустки за період роботи з 24.03.2019 року по 23.03.2020 року тривалістю 14 календарних днів з 25.12.2019 року по 10.01.2020 року (а.с. 27). Платіжним дорученням № 8312 від 16.12.2019 року Київським міським центром зайнятості перераховано АТ «Альфа-Банк» у м. Києві 9 728 грн. 61 коп. за моральну шкоду, судовий збір згідно рішення № 756/16157/18 [PERSON] (а.с. 77). Відповідно до витягу Київського міського центру зайнятості від 02.04.2020 року № 52-в, [PERSON] надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 10 календарних днів з 13 по 23 квітня 2020 року за період роботи з 24.03.2019 року по 23.03.2020 року та додаткову оплачувану відпустку за ненормований робочий день тривалістю 7 календарних днів з 24 по 30 квітня 2020 року за період роботи з 24.03.2019 року по 23.03.2020 року (а.с. 28). З наданого відповідачем розрахунку відпустки вбачається, що за період з 16.12.2019 року по 10.01.2020 року [PERSON] було нараховано до виплати 7 154 грн. 84 коп., період збору заробітку взято з 01.12.2018 року по 30.11.2019 року, середній заробіток для розрахунку становив 311 грн. 08 коп. (а.с. 52). Відповідно до розрахунку відпустки вбачається, що за період з 13.04.2020 року по 30.04.2020 року [PERSON] було нараховано до виплати 5 733 грн. 93 коп., період збору заробітку взято з 01.04.2019 року по 31.03.2020 року, середній заробіток для розрахунку становив 337 грн. 29 коп. (а.с. 53). З наданих позивачкою листків непрацездатності від 11.08.2020 року та 27.10.2020 року вбачається, що остання перебувала на лікарняному, загальне захворювання за періоди з 11.08.2020 року по 14.08.2020 року та 27.10.2020 року по 30.10.2020 року (а.с. 6, 65). Відповідно до довідки Оболонської районної філії Київського центру зайнятості від 27.11.2020 року, [PERSON] була зареєстрована як безробітна в Оболонській районній філії Київського міського центру зайнятості з 07.12.2018 року та її дохід за період з 07.12.2018 року по 12.09.2019 року склав 57 486 грн. 49 коп. (а.с. 78). Відповідно до розрахункового листа за серпень 2020 року [PERSON] нараховано 7 343 грн. 64 коп. (а.с. 123). Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Пунктом 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про відпустки» передбачено, що до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку зараховуються: час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу). Положеннями п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року, в редакції станом на день винекнення спірних правовідносин, передбачено, що обчислення середньої заробітної плати у випадку підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими колективними договорами (угодами), як у розрахунковому періоді, так в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата,включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Враховуючи, що на підставі досліджених доказів по справі встановлено, що нарахування Київським міським центром зайнятості відпускних після поновлення на роботі [PERSON] відбулось без урахування коефіцієнту підвищення заробітної плати у період її незаконного звільнення, суд дійшов висновку про задоволення в цій частині позову та стягненню з відповідача на користь позивачки 1 191 грн. 53 коп. недорахованих відпускних з урахуванням індексації грошових доходів. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснено у п.п. 4 та 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавана шкоди повинна бути доведена. Враховуючи, що під час розгляду справи на підставі поданих сторонами доказів не встановлено факту завдання [PERSON] моральних чи фізичних страждань, причинного зв`язку між подіями, на які посилається позивачка та станом її здоров`я, суд не має правових підстав для задоволення її позову в цій частині. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial