Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

У жовтні 2019 року Кредитна спілка «Сімейна позика» (КС «Сімейна позика») звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого фінансового кредиту. Позовна заява мотивована тим, що 23 березня 2018 року між КС «Сімейна позика» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого фінансового кредиту у розмірі 50 тис. грн зі сплатою 17,8% річних та 2,6 % щомісяця від суми кредиту, строк погашення не пізніше 23 березня 2020 року. Згідно з пунктами 2.4, 2.5 зазначеного договору відповідач повинен сплачувати кредит та відсотки згідно з графіком платежів рівними частинами у сумі 4 128 грн щомісяця не пізніше 23 числа, починаючи з наступного місяця після надання кредиту, до повного погашення боргу згідно з договором. Цей місячний платіж складається з частки основного боргу та відсотків, що підтверджує деталізований графік планових платежів за договором. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 120 540 грн 67 коп., з яких: 29 256 грн 56 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 91 281 грн 11 коп. - відсотки. Ураховуючи викладене, КС «Сімейна позика» просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором фінансового споживчого кредиту від 23 березня 2018 року у розмірі 120 540 грн 67 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. 04 грудня 2019 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з нього заборгованості по договору фінансового кредиту, оскільки позивачем не надано пояснення щодо нарахування заборгованості по процентам. Не надано первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення, а тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є вірним. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 27 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом КС «Сімейна позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого фінансового кредиту. Призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просили її задовольнити. Представник відповідача заперечував у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що у договорі не вирішено питання щодо умов звернення КС «Сімейна позика» з позовом до суду, крім того, в матеріалах справи відсутні ліцензія та статут позивача, а надані позивачем докази не є належними та допустимими. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника судом встановлено наступне. 23 березня 2018 року між КС «Сімейна позика» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого фінансового кредиту у розмірі 50 тис. грн зі сплатою 17,8% річних та 2,6 % щомісяця від суми кредиту, строк погашення не пізніше 23 березня 2020 року (а. с. 6). Згідно з пунктами 2.4, 2.5 зазначеного договору відповідач повинен сплачувати кредит та відсотки згідно з графіком платежів рівними частинами у сумі 4 128 грн щомісяця не пізніше 23 числа, починаючи з наступного місяця після надання кредиту, до повного погашення боргу згідно з договором. Цей місячний платіж складається з частки основного боргу та відсотків, що підтверджує деталізований графік планових платежів за договором. Згідно з пунктами 2.8, 2.9 договору, при затримці сплати кредиту і відсотків по ньому, це договір вважається таким, що має підвищений ступінь ризику, і в цілому випадку, починаючи з наступного дня після 23-числа процентна ставка є змінюваною, і відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 0,35 % від суми кредиту, вказаної у пункті 1.1 договору за усі дні прострочення, включаючи вихідні (святкові) дні. У разу затримки платежів більше ніж на 90 календарних днів, це договір вважається особливо ризикованим і у цьому випадку починаючи з 91 календарного дня прострочення відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 0,98 % за кожний день прострочення від суми кредиту вказаної у п. 1.1 договору. Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, у результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 120 540 грн 67 коп., з яких: 29 256 грн 56 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 91 281 грн 11 коп. - відсотки (а. с. 7-9) Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статті 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18); від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154 цс 18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що умови договору фінансово споживчого кредиту та надані позивачем розрахунки є зрозумілими та достатніми для висновку, відповідач не виконує належним чином узяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним договором, а тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість. Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України наданий позивачем розрахунок боргу відповідачем не спростовано, що є його процесуальним обов`язком. Доводи відповідача про те, що позов є передчасним, оскільки строк повернення кредиту починається лише з 23 березня 2020 року, є безпідставними з огляду на таке. Пунктом 3.1.4 договору фінансово кредиту передбачено, що кредитор має право стягнути кредит та відсотки за користування ним у судовому порядку у разі затримки платежів більше ніж на 60 календарних днів та звернути стягнення на майно, майнові права у порядку передбаченому діючим законодавством України. КС «Сімейна позика» звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором в повному обсязі, оскільки затримка платежів відповідачем більше ніж 60 календарних днів, що відповідає умовам договору. Таким чином позивач змінив строк виконання основного зобов`язання, у відповідності до умов договору та частини другої статті 1050 ЦК України. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. На підставі статей 11, 526, 530, 625, 629, 1050 ЦК України,

Outcome: approved