Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У жовтні 2014р. позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з внуком [PERSON], визначити способи їх участі у вихованні останнього, надавши право на спілкування з внуком без присутності матері під час його перебування у дошкільних, шкільних учбових закладах, на необмежене спілкування з внуком через засоби зв'язку, на побачення з внуком за місцем проживання позивачів з ночівлею у 1 та 3 суботи щомісяця з 10год. до 10год. наступного дня, а також 15 грудня, 15 липня, 10 липня з 18год. до 08год. наступного дня, на спільний відпочинок 2 рази на рік до 7 днів без присутності матері, зобов'язати останню завчасно повідомляти позивачів до зустрічі з внуком про зміну місця його перебування. В обґрунтування вимог посилались на те, що вони є бабусею та дідусем малолітнього [PERSON], 2009р.н., але спілкуватися з ним та брати участь у його вихованні після розлучення його батьків у березні 2014р., вони не можуть через заборону матері [PERSON], з якою проживає дитина. У судовому засіданні позивачі вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач - проти позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити з тих підстав, що перешкод позивачам у спілкуванні з внуком вона не чинила, проте вважає, що дійсні мотиви пред'явлення цього позову у намірі позивачів змусити її відмовитися від притягнення їх сина, колишнього її чоловіка [PERSON] до кримінальної відповідальності за її побиття; спілкування дитини з позивачами, які схвалюють неправомірну поведінку батька дитини, буде негативно впливати на нормальне виховання її малолітнього сина; представник органу опіки - пояснила, що орган розглядав спірні питання виховання малолітнього [PERSON] між його батьками, встановлював певний порядок спілкування із сином для батька [PERSON], але останній його порушував, тому дію рішення про участь батька у вихованні дитини було припинено; порядку щодо участі діда та баби у вихованні внуків орган опіки не встановлює, проте звернень позивачів з цього приводу до органу не було; вважала, що дитина має спілкуватися із своїми дідом та бабаю і таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебувала з [PERSON] (сином позивачів) у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 26.03.2014р. В цьому шлюбі у подружжя 03.10.2009р. народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], і це визначене також судовим рішенням від 15.10.2014р. Також встановлено, що позивачі є бабусею та дідусем [PERSON] з боку батька. Згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради №315 від 11.04.2014р. батьку малолітнього [PERSON] був встановлений порядок спілкування з дитиною, але через те, що [PERSON] самостійно змінював дні спілкування, вчиняв сварки і бійки у присутності дитини, чим загрожував її фізичному і психологічному здоров'ю, дія встановленого порядку участі батька у виховані сина була припинена за рішенням виконкому Миколаївської міської ради №793 від 22.08.2014р. За твердженням сторін, на даний час це питання компетентними органами залишається не врегульованим, батьки його вирішують самостійно шляхом спільних домовленостей. Згідно зі ст.ст.257,263 СК України баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні; батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають право перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків; якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення, і такий спір вирішується судом відповідно до ст.159 СК України, тобто суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання особи тощо), місце та час їхнього спілкування. У судовому засіданні з'ясовано, що між сторонами відсутня згода щодо порядку спілкування позивачів з внуком, їх участі у вихованні останнього, тому ці питання мають бути врегулювані в судовому порядку. Доводи відповідача про те, що спілкування з дідом та бабаю завадить нормальному вихованню дитини, суперечить інтересам дитини, є непереконливими та судом відкидаються. С врахуванням віку дитини, прав батьків на виховання, суд вважає за доцільне визначити час спілкування позивачів з дитиною наступним чином: надати право на спілкування з внуком під час його перебування у дошкільних, шкільних учбових закладах, право на побачення з внуком з можливістю відвідування ним місця проживання баби, діда, без присутності матері, у 1 та 3 суботи щомісяця з 10год. до 18год. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів належить частково стягнути судовий збір.

Outcome: partial