Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк» Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON]звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.05.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 31-051 про надання останньому кредиту в розмірі 140000,00 доларів США., а [PERSON] зобов'язався погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за користування грошовими коштами. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору позивач та [PERSON] уклали договір застави, згідно з умовами якого відповідач передав в заставу автомобіль Mersedes - Benz S 350L, д.н.з. [NUMBER], номер шасі(кузов, рама) [NUMBER], 2005 року випуску. Проте, зобов'язання по кредитному договорe [PERSON]не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на вказаний вище предмет застави. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, заперечень на позов не надавали та не просили розглядати справу за їх відсутності. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 23.05.2008 року ПАТ «Банк «Демарк» та [PERSON]було укладено кредитний договір № 31-051, відповідно до якого позивач зобов'язався надати [PERSON] кредит в розмірі 140000,00 доларів США., а відповідач зобов'язався погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за користування грошовими коштами (а.с. 4-5). Згідно договорів від 25.05.2009 року, 05.10.2009 року, 15.01.2010 року ПАТ «Банк «Демарк» та [PERSON] вносили зміни до основного Договору а саме визначили строк погашення кредиту в сумі 46543,36 доларів США. по 15.07.2010 року (а.с. 6,7,8). В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, між позивачем та [PERSON] був укладений договір застави від 23.05.2008 року згідно з умовами якого відповідач передав в заставу належний йому на праві власності автомобіль Mersedes - Benz S 350L, д.н.з. [NUMBER], номер шасі (кузов, рама) № [NUMBER], 2005 року випуску (а.с.9-10). Як вбачається із розрахунку заборгованості наданого позивачем, [PERSON] не виконав взяте на себе зобов'язання (а.с.12-13), внаслідок чого станом на 23.05.2015 року утворилась заборгованість, що становить 94377,03 доларів США. Згідно ч. 1 ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається . Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання. Згідно ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Згідно з п.24 Договору застави рухомого майна, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору застави, у тому числі шляхом продажу заставодержателем з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем, або на публічних торгах, в тому числі з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмета застави від імені заставодавця. Суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та ст.. 19, 20 ЗУ «Про заставу» ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 589, 1054 ЦК України,

Outcome: approved