Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17 червня 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до умов п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг підписання умов договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Згідно вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Банк виконав свої зобов'язання за договором та угодою у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 31 липня 2015 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 22 935 грн. 37 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 14 976 грн. 18 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 040 грн. 84 коп., заборгованості по пені та комісії за користування кредитом - 350 грн., а також штрафів відповідно до умов п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1068 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 22 935 грн. 37 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» позов підтримав та просив його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи представник відповідача повідомлений належним чином. До суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких він просив розгляд справи проводити без його участі. При наданні пояснень у судовому засіданні, яке відбулось 15 лютого 2016 року, представник відповідача позов не визнав та заперечував проти його задоволення. У своїх запереченнях представник відповідача посилався на те, що твердження позивача про те, що між позивачем та відповідачем укладався кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит, не відповідає дійсності. Кредитний договір між сторонами у письмовій формі не укладався. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 215 ЦК України кредитний договір № б/н від 17 червня 2011 року є нікчемним, оскільки даний кредитний договір укладений з недотриманням письмової форми. Позивачем не надано належних доказів про те, що кредитні кошти [PERSON] видавалися. Суд, вислухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 17 червня 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на універсальну кредитну картку - «Універсальна Gold mini», з базовою відсотковою ставкою на місяць 2,5 % (нарахування на залишок заборгованості здійснюється виходячи з розрахунку 360 днів на рік). Відповідно до тарифів по престижним карткам Visa передбачено тип кредитної схеми - відновлювальна кредитна лінія, пільговий період складає 30 днів по кожній транзакції, максимальна сума кредитної лінії - 20 000 грн.. Відповідно до умов укладеного Договору він складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Згідно заяви позичальника від 17 червня 2011 року [PERSON] ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, та своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, про що свідчить підписана позичальником заява від 17 червня 2011 року. Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до умов п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг підписання умов договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що укладений між сторонами кредитний договір № б/н від 17 червня 2011 року є нікчемним, оскільки він був укладений без додержанням письмової форми правочину, а тому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 215 ЦК України такий правочин є недійсним. Згідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України, статті 231, 233 ). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Посилання представника відповідача [PERSON] про те, що відповідач не здійснював підпис в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 17 червня 2011 року, а також про те, що позивачем не надано доказів про видачу позичальнику грошових коштів суд вважає необґрунтованими, оскільки дані твердження не підтверджені належними і допустимими доказами. Разом з тим, слід зазначити, що посилання представника відповідача на те, що кредитний договір укладений між сторонами 17 червня 2011 року, є нікчемним з тих підстав, що він не був укладений в письмовій формі, є безпідставними з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складають між позичальником та банком кредитний договір. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка була підписана [PERSON] 17 червня 2011 року, вбачається, що позичальник ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, та своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку. Виходячи з викладеного, слід зазначити, що при укладанні кредитного договору між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, як того вимагає чинне законодавство, і позичальник в достатньому обсязі ознайомлений з умовами надання кредиту. За вказаних обставин суд вважає, що кредитний договір б/н від 17 червня 2011 року був укладений відповідно до вимог чинного законодавства з дотриманням всіх істотних умов договору. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого має прострочену заборгованість за кредитом, що становить 22 935 грн. 37 коп., і складається із заборгованості за кредитом - 14 976 грн. 18 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 040 грн. 84 коп., заборгованості по пені та комісії за користування кредитом - 350 грн., а також штрафів відповідно до умов п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1068 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова). Заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 17 червня 2011 року також підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 30 червня 2011 року по 16 лютого 2016 року, який був долучений представником позивача до матеріалів справи. З наданої виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідачем періодично вносились платежі на поповнення кредитної картки для погашення наявної в нього заборгованості за кредитним договором, що підтверджує часткове виконання відповідачем умов кредитного договору. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кредиту банк вправі вимагати стягнення з [PERSON] непогашений залишок кредиту та нараховані проценти і інші нарахування, передбачені кредитним договором. Розмір загальної суми заборгованості [PERSON] перед банком становить 22 935 грн. 37 коп. Банк виконав свої зобов'язання у повному обсязі. В свою чергу позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно кредитного договору. Позивач виконав свої зобов'язання по договору, надавши суму кредиту, проте відповідач борг в повному обсязі не повертає та не сплачує відсотки за користування кредитом. Оскільки відповідач не виконує взятих на себе за договором зобов'язань, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно стягнути 22 935 грн. 37 коп. суми заборгованості за кредитним договором. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved