Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]М про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 08 січня 2016 року близько 11.00 год. водій [PERSON] керував автомобілем [NUMBER] по вул. Криворізькій на перехресті з вул. Київською м. Дніпропетровськ, не виконав вимог дорожнього знаку 2.1 (надати дорогу) та виїхав на перехрестя, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Водій [PERSON] порушив пункт 2.1, 16.11 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП водій [PERSON], отримала тілесні ушкодження, а її автомобілю Шевролет було завдано значних механічних пошкоджень. Старшим інспектором сектору ДВП ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 № 278037 на водія [PERSON], на [PERSON] протокол не складався. 05.05.2017 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області виніс постанову по справі №192/1182/16-п, якою визнав винним водія [PERSON]М у скоєнні ДТП, що сталося 08.01.2016 року, постанова набрала законної сили 16.05.2017 року. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д29/02/16 від 16.02.2016 року вартість матеріального збитку у ДТП, завданого власнику автомобіля Шевроле з номерним знаком АН 3115 EI складає 181\~367,14 грн. Право власності на автомобіль Шевроле д.н. АН 3115 EI належить [PERSON] Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована згідно полісу №АЕ/5729903 у ПрАТ «Европейський страховий союз». Страховик виконав свої зобов'язання та виплатив 49 000,00 грн. згідно ліміту своєї відповідальності. Вважає, що відшкодування матеріального збитку з боку винної у ДТП особи - [PERSON] має бути у розмірі 181 367,14 грн. - 49 000,00 грн. = 132\~367,14 грн. Крім того, за проведення експертизи автомобіля, позивачем була сплачена експерту [PERSON] сума у розмірі 1\~500,00 грн. За надання послуг транспортування пошкодженого автомобіля [NUMBER] з місця ДТП до м. Кривого Рогу, яке виконував ФОБ [PERSON], [PERSON]А, сплатила 3 040 грн., про що свідчіть акт виконаних робіт № 1 від 08.01.2016 р. Вважає, що ці грошові кошти також мають бути відшкодовані [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль, яким користувалася [PERSON], яка отримала легкі тілесні ушкодження, глибоку душевну травму та великий стрес. Під час зіткнення в автомобілі спрацювала подушка безпеки та вдарила [PERSON] в обличчя частиною пластикової кришки від керма, яким була закрита подушка безпеки. Руками [PERSON]А вдарилася об кермо автомобіля. Під час застосування екстреного гальмування [PERSON] пошкодила правий гомілковостопний суглоб в результаті віддачі педалі гальма в момент зіткнення. Висновком СМЕ № 43 від 11.01.2016 року установлено, що при огляді у потерпілої [PERSON] виявлено в області зовнішнього кута правого ока з переходом на величну область приривистого характеру синець неправильної овальної форми, синяво-фіолетового кольору з жовто-зеленими контурами розміром 2,5*1,5 см. На тильній поверхні основної фаланги 1-го пальця правої кисті садно овально-подовгуватої форми з сухою скоринкою над рівнем шкіри, розмірами 0,8*0,3 см. Транспортний засіб [PERSON] був придбаний у кредит терміном на сім років. Машина для потерпілої була джерелом заробітку: потерпіла є переселенцем з зони проведення АТО вона вимушено залишила свій дім та разом з двома дітьми та старенькою мамою переїхала до [PERSON], де на момент ДТП проживала в орендованій квартирі. Щоб прогодувати своїх дітей та оплатити житло, а також кредит по машині вона раз на місяць виїжджала до інших міст України, де працювала косметологом в салонах краси. В машині вона перевозила своє косметологічне обладнання. Саме в день аварії вона прямувала в місто Торецьк Донецької обл. на роботу. Залишившись на тривалий термін без свого автомобіля, вона залишилась на тривалий час і без доходу, бюджет її сім'ї дуже постраждав. Кожне судове засідання в с. Солоне обходилось для потерпілої в значну суму, щоб добратися до міста проведення суду з [PERSON]. Кожен раз прибуваючи на суд чула в свій бік обвинувачення зі сторони [PERSON] та його родичів з різних необгрунтованих приводів, для потерпілої це було найважче. Після ДТП довгий час була у розпачі від думок про роботу, що родина залишилась без коштів для утримання дітей та матері. Також на ремонт автомобіля [PERSON] була вимушена нести незаплановані витрати на проведення відновлювального ремонту, що звичайно потягло за собою душевні хвилювання, адже грошові кошти довелося займати у знайомих, так як сума, майже у 181 367,14 гривень є занадто великою для переселенця з зони АТО. Враховуючи всі обставини справи, зміну звичаєвого способу життя, характер і обсяг душевних страждань [PERSON] просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди - грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн. [PERSON] сплатила судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 1\~370,00 грн., за вимоги немайнового характеру сплатила судовий збір у розмірі 640,00 грн. Загальна сума судового збору становить 2 010,00 грн. В зв'язку із необхідністю явки до суду позивача та її представника, останніми будуть витрачені грошові кошти на паливо для автомобіля Шевролет Круз, що належить позивачу. Цей вид витрат відповідно до ст.79 ЦПК України відноситься до витрат пов'язаних з розглядом справи та має бути відшкодований відповідачем пропорційно до задоволених вимог на користь позивача. Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії CAT 236168 на автомобіль Шевролет Круз, що належить позивачу, об'єм двигуна (в свідоцтві позначення Р.1) останнього становить 1796 см.куб. Відповідно до технічних характеристик автомобіля Шевроле Круз у розділі «Дані про автомобіль» посібника про експлуатацію Шевроле Круз (аркуш 174): робочій об'єм двигуна - 1796 кб.см.; код ідентифікації двигуна - 18XER; торгові позначення - 1.8; тип пального - бензин. Згідно до технічних характеристик автомобіля Шевроле Круз у розділі «витрати палива - викиди С02» посібника про експлуатацію Шевроле Круз (аркуш 175) витрати палива для двигуна 18XER у змішаному циклі - 6,8-7,8(л/100 км) Так, відстань від місця проживання позивача (м. Кривий Ріг) до місця проведення судового засідання (м. Дніпро пр. Пушкіна, 77-6), рухаючись по трасі Н11 «[PERSON] Ріг -Дніпро» становить 144 км. Відстань в обидва напрямки становить 288 км. Враховуючи вищевикладене, розрахунок об'єму палива, що необхідне позивачу для явки до суду та повернення до свого місця проживання. 288 км.*7,8/100 = 22,5 л бензину. Чеки на придбання палива будуть надані суду пізніше. Враховуючи викладене, просила суд стягнути з відповідача матеріальний збиток, завданий пошкодженням автомобіля Шевроле з номерним знаком АН 3115 EI у розмірі 132\~367, 14 грн.; витрати щодо проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 500,00 грн.; витрати за надання послуг транспортування авто Шевроле з номерним знаком АН 3115 EI у розмірі 3 040,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн.; судові витрати у розмірі 2 010, 00 грн., а також судові витрати, що будуть понесені позивачем в зв'язку із явкою до суду на розгляд цієї справи, (сума буде уточнена окремою заявою). Ухвалою суду від 08 грудня 2017 року залучено для участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз». Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали і просили у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначили, що оскільки у постанові Солонянського суду від 05.05.2017 року марка автомобіля зазначена як «Шевроле», а у висновку авто товарознавчого дослідження марка автомобіля позивача зазначена як «Chevrolet Cruze СПГ», це на їх думку свідчить про те, що зазначені транспортні засоби є зовсім різними автомобілями. Тобто, автомобіль, який потрапив у ДТП 08.01.2016 року, та автомобіль, який був предявлений експерту для визначення вартості завданої матеріальної шкоди, є різними автомобілями, оскільки не зазначено їх ВІН-коду який би дозволяв належним чином їх ідентифікувати, а тому у задоволені позову слід відмовити. Представник третьої особи ПрАТ «Європейський страховий союз» у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону 2147-VIII, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2017 року, яка набрала законної сили 16.06.2017 року, 08 січня 2016 року приблизно об 11 годині 00 хвилин водій [PERSON] керував автомобілем ЗАЗ-110247, номерний знак [NUMBER] по вул. Криворізькій м. Дніпропетровська на перехресті з вул. Київською, де не виконав вимог дорожнього знаку 2.1 (надати дорогу) та виїхав на перехрестя та допустив зіткнення з автомобілем Шевроле, номерний знак [NUMBER]\~під керуванням водія [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій та пасажир автомобіля ЗАЗ-110247, номерний знак [NUMBER] - [PERSON] отримали тілесні ушкодження, а автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив пункти 2.1., 16.11 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Постановою слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 29 січня 2016 року кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України було закрито у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, оскільки потерпіла [PERSON] отримала в результаті ДТП легкі тілесні ушкодження, а [PERSON], яка є дружиною [PERSON] заяви про відкриття кримінального провадження не подавала. (а.с.6-7, 110-111). Вказаною постановою водій [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Адміністративну справу за ст.124 КУпАП щодо [PERSON] провадженням закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 17 листопада 2017 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області винесено постанову про виправлення описки по справі № 192/1182/16-п (провадження № 3/192/1/17) згідно якої, виправлено описки допущені у постанові Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2017 року та викладено перший абзац обставин правопорушення в наступній редакцій: «08 січня 2016 року приблизно об 11 годині 00 хвилин водій [PERSON] керував автомобілем ЗАЗ-110247, номерний знак [NUMBER] по вул. Криворізькій м. Дніпропетровська на перехресті з вул. Київською, де не виконав вимог дорожнього знаку 2.1 (надати дорогу) та виїхав на перехрестя та допустив зіткнення з автомобілем Шевроле, номерний знак [NUMBER]\~під керуванням водія [PERSON]А.». Тобто, виправлено описку щодо зазначення державного номерного знаку автомобіля Шевроле, яким керувала позивач під час скоєння ДТП, замість помилково зазначеного «АЕ 3115 ЕІ» зазначено «АН 3115 ЕІ» (а.с. 103). Відповідно до положень\~ ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року (надалі Закон № 1961), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Транспортний засіб «CHEVROLET CRUZE СПГ» реєстраційний номер знак [NUMBER], якому протиправними діями [PERSON] були спричинені механічні пошкодження, належить позивачу [PERSON] на праві власності, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію серії САТ № 236168 від 28.08.2013 року видане відділом PEВ 6-го МРВ м. Горлівка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.5). Цивільна-правова відповідальність транспортного засобу «ЗАЗ-110247» державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], на час скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5729903, з терміном дії з 19.10.2015 року до 18.10.2016 року, страхова сума за шкоду заподіяну здоровю 100 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000,00 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн. (а.с.9). 19 січня 2016 року експертом автотоварознавцем [PERSON], в присутності [PERSON] був складений протокол огляду транспортного засобу «CHEVROLET CRUZE СПГ» реєстраційний номер [NUMBER], в якому було зафіксовано характер та об'єм пошкодження вказаного транспортного засобу. Вказаний протокол був підписаний експертом автотоварознавцем [PERSON] та [PERSON], яка погодилася з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши протокол огляду транспортного засобу без зауважень (а.с.38-40). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д29/02/16 від 16 лютого 2016 року, складеного за заявою [PERSON] судовим експертом [PERSON] (свідоцтво № 260 від 30 травня 2000 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) KL1JА3559DK112263, в цінах на дату 10.02.2016 року складає 181 367,14 грн. (а.с.13-27). В листі експерта [PERSON] зазначено, що 10.02.2016 року о 15.00 год. ним було проведено огляд пошкодженого автомобіля Шевроле Круз держ. номер [NUMBER] за адресою м. Кривий Ріг, вул. Косіора на території СТО ФОП Чаплицький (у минулому таксопарк). При огляді був присутній представник [PERSON], який оглянув пошкодження автомобіля та протокол огляду що був складений ним. Від підпису у протоколі огляду відмовився. Довіреність за вимогою не надавав. (а.с.53). Статтею 6 Закону № 1961 передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22 Закону № 1961 при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третіх осіб. Відповідно до вимог ст. ст. 9.1, 9.2 Закону № 1961 страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. ПрАТ «Європейський Страховий Союз» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 49 000,00 грн., тобто виконав свої зобовязання та виплатив позивачу страхове відшкодування в межах лімітів, передбачених полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача [PERSON] У звязку із недостатністю страхової виплати для повного відшкодування шкоди, позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Таким чином, факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961. Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону № 1961 визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961 страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961 (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: 1) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; 2) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; 3) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Позивач [PERSON] обрала спосіб захисту своїх порушених прав, який виразився першочергово у зверненні до страховика та в подальшому до відповідача, як особи, яка завдала їй матеріальної шкоди. Відповідно до положень ст. 29 Закону № 1961 у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, а також те, що позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. для відновлення свого порушеного права та відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, він має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи [PERSON], на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у сумі 132 367,14 грн. (181 367,14 грн. 49 000,00 грн. = 132 367,14 грн.). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема\~\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;\~ 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Ррозмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Стаття 23 ЦК України, передбачає можливість відшкодування моральної шкоди завданої особі внаслідок пошкодження її майна, тобто майна власником якого є ця особа. Судом встановлено, що позивач є особою, яка потерпіла внаслідок винних дій відповідача [PERSON], який скоїв дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив майно позивача - автомобіль [NUMBER], якому протиправними діями відповідача були спричинені механічні пошкодження. Вказаний автомобіль належить позивачу на праві приватної власності. За таких обставин суд вважає, що позивач як власник пошкодженого майна має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його автомобіля.\~\~ Також, стаття 23 ЦК України, передбачає можливість відшкодування моральної шкоди завданої особі внаслідок фізичного болю та страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, внаслідок винних дій відповідача [PERSON], який скоїв дорожньо-транспортну пригоду, позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: синця обличчя, садна правої руки, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки, що підтверджується висновком спеціаліста №43 відділення судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб Криворізького міжрайонного відділу КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» ДОР від 11.01.2016 року (а.с.11-12). За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що неправомірними діями відповідача позивачу також була завдана моральна шкода, яка полягає у перенесеному фізичному болі, у зв'язку з ушкодженням її здоров'я та душевних стражданнях через неправомірну поведінку відповідача, та вважає доведеним факт душевних та фізичних страждань позивача, реальність яких не викликає сумніву, а тому позивач має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує: - характер отриманих позивачкою травм, які були кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки, в результаті чого завдали позивачці фізичного болю та душевних страждань через неправомірну поведінку відповідача; - те, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, майно позивача (автомобіль [NUMBER]), був пошкоджений; - після ДТП позивач, яка є переселенцем та вимушено залишила свій дім, що підтверджується довідкою (а.с. 59), була вимушена докласти додаткових зусиль для відновлювального ремонту свого автомобіля, у звязку з чим змінився звичний уклад його життя, він зазнав вимушених змін, доклав зусилля для відновлення попереднього стану, зазнав негативних емоцій та стресу, які знаходяться в причинному звязку з подією ДТП та протиправними діями відповідача. Підсумовуючи все вищенаведене, виходячи з засад розумності, справедливості та обєктивності суд вважає, що розмір завданої позивачу моральної шкоди предявлений до стягнення є завищеним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача 2 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] понесених позивачем витрат на проведення експертного дослідження та транспортування автомобіля, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що позивачем для визначення розміру збитків, завданих йому внаслідок ДТП, було залучено судового експерта [PERSON], який склав висновок експертного автотоварознавчого дослідження №Д29/02/16 від 16.02.2016 року щодо визначення суми матеріальних збитків спричинених власнику колісного транспортного засобу - автомобіль [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, у звязку з чим позивачем були понесені витрати на залучення спеціаліста у розмірі 1\~500,00\~ грн., що підтверджується копією квитанції про сплату наданих експертних послуг від 10 лютого 2016 року (а.с.52). Крім того, з метою транспортування пошкодженого автомобіля з м. Дніпро, де сталося ДТП, до м. Кривого Рогу, де мешкає позивач, останньою були понесені витрати у розмірі 3 040,00 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №1 від 08.01.2016 року та копією квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 08.01.2016 року про оплату за послуг транспортування (а.с. 54), наданих ФОП [PERSON] (ІПН [NUMBER]) (а.с. 57). Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, як вже зазначалося, згідно приписів ст. 29 Закону № 1961 у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи наведені положення законодавства та приймаючи до уваги те, що позивач для відновлення своїх порушених прав зазнав додаткових витрат, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати, повязані з залученням експерта у розмірі 1\~500,00 грн., та витрати повязані з транспортуванням пошкодженого транспортного засобу у розмірі 3\~040,00 грн., у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Підсумовуючи все вищенаведене суд констатує, що відповідачем по справі [PERSON] було порушено право позивача [PERSON] на відшкодування завданої протиправними діями відповідача матеріальної шкоди та понесених у звязку з цим додаткових витрат з метою відновлення своїх порушених прав, у звязку з чим вказані права підлягають судовому захисту. Оцінюючи заперечення сторони відповідача, позиція якого будувалася на тому, що зазначений у протоколі про адмінправопорушення автомобіль [NUMBER] - є іншим автомобілем [NUMBER], суд їх до уваги не бере та відхиляє, оскільки вони є абсолютно голослівними, необґрунтованими, безпідставними та спростовуються сукупністю належних, достовірних та допустимих доказів наявних у матеріалах даної справи. З тих самих підстав суд не бере до уваги та відхиляє пояснення представників відповідача стосовно того, що зазначені у протоколі ініціали, (тобто імя та по батькові), позивача, можуть належати іншій особі. Оцінюючи факт того, що у постанові про закриття кримінального провадження від 29.01.2016 року та у протоколі про адмінправопорушення АП2 № 278037 від 17.02.2016 року було помилково зазначено державний номерний знак автомобіля [NUMBER], суд приймає до уваги, що вказана помилка була усунута, що підтверджується Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17.11.2017 року по справі № 192/1182/16-п (провадження № 3/192/1/17) про виправлення описки у постанові цього ж суду від 05.05.2017 року, та правильно зазначено державний номерний знак автомобіля позивача АН 3115 ЕІ. Інші аргументи сторони відповідача суд оцінює також критично, до уваги їх не бере та відхиляє, оскільки вони не стосуються предмета спору, є явно необгрунтованими і неприйнятними, та не доведеними жодними належним та допустимими доказами. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню а порушені права позивача судовому захисту. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі суд керується наступним. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Позивач просив стягнути з відповідача витрати повязані з його явкою до суду, у вигляді витрат на придбання пального для автомобіля у розмірі 864,97 грн., вважаючи їх витратами, повязаними з розглядом справи. Однак, така позиція позивача, є помилковою, з огляду на наступне. Згідно переліком зазначеним у ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, не належать витрати сторін на придбання пального з метою їх явки до суду. Натомість, положеннями ст. 138 УПК України передбачено, що витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Тобто, кожна із сторін особисто та за свій рахунок несе витрати, повязані з її явкою до суду. Діючим ЦПК передбачена можливість стороні, на користь якої ухвалено рішення по справі, отримати за рахунок іншої сторони компенсацію за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. За таких обставин, вимоги позивача про компенсацію йому витрат на пальне для автомобіля з метою явки до суду задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на законі та є безпідставними. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 2 010,00 грн., з яких: за вимоги майнового характеру у сумі 1\~370,00 грн., за вимоги немайнового характеру 640,00 грн. (а.с.78,79), які просить стягнути з відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення\~статті 141 ЦПК\~та зясовувати обставини щодо наявності у сторін пільг по сплаті судового збору.\~ Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Аналогічна позиція міститься уп. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, де зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, не на користь якої ухвалено рішення та яку звільнено від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Такий порядок визначений\~Постановою КМУ «Про граничні розмірі компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» № 590 від 27 квітня 2006 року\~(зі змінами і доповненнями). Судом встановлено та визнавалося сторонами, що відповідач по справі [PERSON] є інвалідом І групи, тому на підставі п. 9 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору. Враховуючи ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог на користь позивача та той факт, що позивачем під час звернення до суду за кожну вимогу було сплачено судовий збір у розмірі 1370,00 грн. та 640,00 грн., а всього у сумі 2 010,00 грн., приймаючи до уваги положення п. 9 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~про звільнення відповідача від сплати судового збору, суд зазначає, що судовий збір у вказаному розмірі повинен бути компенсований позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням граничних розмірів компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ. На підставі ст.ст. 22, 23, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст.1,9 Закону України «Про страхування», ст.ст. 12, 22, 29, 34, 38, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial