overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача Полонської міської ради про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини мотивуючи її тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, але позивач не знала, що є спадкоємцем за заповітом, який [PERSON] склала на її ім'я, посвідчений 29.06.1995 року державним нотаріусом Ватрасом Ю.Б., та у встановлений Цивільним кодексом України строк не звернулася із письмовою заявою про прийняття спадщини. Просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON], та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовільнити з вищенаведених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Свідок [PERSON], син позивача, підтвердив, що дійсно прибирав у будинку [PERSON] і знайшов заповіт, оформлений на ім'я [PERSON]. Свідок [PERSON], розповіла, що проживала по-сусідству з померлою [PERSON], та що остання не мала ні чоловіка, ні дітей лише сестру [PERSON]. Позивач являється племінницею померлої і у будинку [PERSON] зараз проживає її син [PERSON]. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно пропустила строк прийняття спадщини, чим порушила вимоги ч.1. ст.1270 ЦК України, де для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Проте, згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, суд, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [PERSON] пропустила встановлений строк для прийняття спадщини внаслідок поважних причин, тому суд вважає за можливе визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17 серпня 2002 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбу, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис № 1263. Від сумісного проживання з [PERSON] вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ними та знаходиться на їхньому утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з [PERSON] мають різні погляди на життя, в тому числі на сімейні стосунки, внаслідок чого в сім'ї часто виникали сварки та непорозуміння. Близько шести місяців вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, у зв'язку з чим вона вважає, що їхній шлюб носить лише формальний характер, оскільки кожен з них живе своїм особистим життям. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 17 серпня 2002 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис № 1263. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17 серпня 2002 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними виявилось неможливим, оскільки в позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї часто виникали непорозуміння. Їхня сім'я розпалась, близько шести місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Шлюб зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначив, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть його інтересам. До судового засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 11.07.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 807. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначив, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть його інтересам. До судового засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 14.09.1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району, актовий запис № 1166. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. В судовому засіданні позивачка на позові наполягає та просить суд шлюб між сторонами розірвати. Відповідач в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, посилаючись на можливість збереження сім»ї. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 24.07.2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 768. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.12.2014р. сторонам було надано строк для примирення два місяці. Як встановлено в судовому засіданні сторони втратили взаєморозуміння, через що виникають постійні сварки, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначив, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть його інтересам. До судового засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 25.11.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 154. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

у жовтні 2014 року позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 21 квітня 2011 року в розмірі 14 988,29 грн., а також судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між банком та відповідачем 21 квітня 2011 року укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак, [PERSON], в свою чергу, зобов'язань за договором не виконав, тому банк відповідно до умов договору має право вимагати від останнього погашення виниклої заборгованості. Зазначив, що станом на 30 вересня 2014 року заборгованість [PERSON] за кредитом становить 14 988,29 грн. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначенням того, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення (а.с. 52). Відповідач, яка повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач [PERSON],

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обгрунтування позову послався на те, що 22.09.2011 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO]. Вказує, що шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні 28.11.2014 року позов не визнала та пояснила, що збереження їхньої сім'ї можливе, намагається зберегти сім'ю. У судове засідання 29.01.2015 року відповідач не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач втратив до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. На обгрунтування позову послався на те, що 10.11.2012 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, позивач втратив до відповідача почуття любові та не бажає перебувати з нею у шлюбі. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив, що не проживає з відповідачем протягом 2 років. Відповідач не бажає проживати з ним у м. Белз. Просить позов задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач та її представник у судовому засіданні 20.11.2014 року позов не визнали. Відповідач пояснила, що хоче зберегти сім'ю. З відповідачем була домовленість, що поки дитина мала, проживатимуть у її батьків. У позивача вдома їй було некомфортно, дитині 1 рік 6 місяців. Вказує, що навчається на денній формі у Ветеринарній академії. Просить шлюб не розривати. У судове засідання 22.12.2014 року належним чином повідомлені відповідач та її представник не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що з 10.11.2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 25.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя в сторін не склалося, проживають окремо. Позивач втратив до відповідача почуття любові та поваги, тому не бажає перебувати з нею у шлюбі. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звільнення від обов'язку сплати аліментів. Зазначав, що згідно виконавчого листа № 134/2759/13-ц від 27.01.2014 року, виданого на підставі рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 22.01.2014 року, з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Крижопільського районного суду від 25 вересня 2014 року встановлено факт того, що [PERSON] не являється батьком дитини [PERSON], [INFO], тому позивач просив суд звільнити його від сплати аліментів, починаючи з моменту звернення до суду, та зупинити стягнення за виконавчим листом № 134/2759/13-ц від 27.01.2014 року. В судове засіданні позивач не з'явився, але надав суду заяву, де зазначив, що позов підтримує та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, а саме: виконавчого листа № 134/2759/13-ц від 27.01.2014 року (а.с. 21), виданого на підставі рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 22.01.2014 року (а.с. 13), вбачається, що на користь відповідача з позивача, як батька дитини [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2014 року, що набуло законної сили 06.10.2014 року (а.с. 19-20), яким встановлено, що позивач не є батьком дитини [PERSON], [INFO], і відомості про нього, як батька дитини, виключені з актового запису про народження [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки позивач не являється батьком дитини, то є всі підстави для звільнення його від обов'язку сплачувати аліменти. Вимога позивача про припинення стягнення аліментів з моменту подачі позовної заяви задоволенню не підлягає, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Враховуючи наведене і

Outcome: partial