Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, після уточнення позовних вимог остаточно просила суд надати їй дозвіл на виїзд дитини [PERSON] за кордон без дозволу (згоди) батька, у період літніх та зимових канікул, до досягнення дитиною повноліття та надати їй дозвіл або її офіційному представникові, без згоди батька [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 2003 року по 2007 рік позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає. Зазначала, що у зв'язку з тим, що на теперішній час у неї виникла необхідність вивезти дитину за межі України, вона повідомила відповідача про необхідність нотаріально засвідчити свій дозвіл на тимчасовий\~\~виїзд сина з нею за кордон. Проте, відповідач такого дозволу не надав, відмову свою нічим не обґрунтував, у зв'язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з дійсним позовом. В судове засідання представник позивача який діє на підставі довіреності, не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, оскільки дитині необхідний повноцінний відпочинок, для покращення стану його здоровя, фізичного, духовного та морального розвитку. В судове засідання відповідач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, згоден надати дозвіл на вивіз дитини за кордон та дозволити позивачу або її законному представнику оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON] за межі України без його згоди. В судове засідання представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при розгляді справи покладається на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що у 2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був розірваний 19.12.2007 року згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 059826, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (арк. справи 10). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 261072 виданого 07.02.2004 року міським відділом актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції, сторони від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (арк. справи 9). Згідно з копією довідки № 100 від 04.04.2016 року виданої житловим кооперативом «Приозерний 71» [PERSON] проживає за адресою: [INFO] разом зі своєю матірю, батьком та сином (арк. справи 11). Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифіковану\~постановою Верховної Ради України від 27.02.91 року №789-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 141, 153, ч. 3\~ст. 157 Сімейного Кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина\~мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до\~ст. 155 Сімейного кодексу України\~здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 313 Цивільного кодексу України\~фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі.\~ За змістом ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Положення щодо виїзду за кордон громадян України, які не досягли 16-річного віку містяться в Правилах перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, зокрема, п.п. 3 п.2-2 яких передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально завірених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За таких обставин, враховуючи фактичні обставини справи, що були встановлені під час судового розгляду, приймаючи до уваги положення чинного законодавства України, що регулюють питання надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди одного з батьків та те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд пришодить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, мотивованими та таким, що підлягають задоволенню.\~ Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved