Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є власником житлового будинку за адресою: вул. Калініна, 56, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область. У належному [PERSON] будинку за адресою: вул. Калініна, 56, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область зареєстрована відповідачка у справі [PERSON] Відповідачка [PERSON] у житловому будинку за адресою: вул. Калініна, 56, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область не проживає з вересня 2010 року. [PERSON] зазначає, що відповідачка у справі [PERSON] не є членом його сімї. Згідно викладеного, позивач [PERSON] вважає, що відповідачка витратила право користування належним йому житловим будинком за адресою: вул. Калініна, 56, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область, а тому має бути зняте з реєстрації її місце проживання за цією адресою. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Відповідачка у справі [PERSON] у судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена, про причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Так як відповідачка, яка належним чином повідомлена й від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності в судове засідання не зявилась, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю. При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням потрібно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: вул. Калініна, 56, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область, згідно договору дарування будинку від 27 липня 2004 року, зареєстрованого у бюро технічної інвентаризації 5 серпня 2004 року (а. с. 9). У вищевказаному житловому будинку, що належить позивачеві [PERSON] за адресою: вул. Калініна, 56, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область, починаючи з 11 березня 1997 року зареєстрована відповідачка у справі [PERSON] (а. с. 2-5, 18). Відповідачка [PERSON] набула право користування вищевказаним житловим будинком, оскільки проживала з позивачем [PERSON] без реєстрації шлюбу. Відповідачка [PERSON] у житловому будинку за адресою: вул. Калінін, 56, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область не проживає, починаючи з вересня 2010 року, що підтверджується довідкою голови вуличного комітету (а. с. 7). Таким чином, починаючи з вересня 2010 року буд-які відносини між [PERSON] та його співмешканкою [PERSON] припинені. Остання залишила місце проживання за адресою: [INFO] та не проживає за цією адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 405 ЦК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідачка [PERSON] не проживає у будинку, що належить позивачеві [PERSON] за адресою: вул. Калініна, 56, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область з вересня 2010 року, тобто більше одного року без поважних причин відсутня за вказаною адресою, домовленостей між нею та власником житла з приводу користування житлом не виникало, відповідно відповідачка є такою, що втратила право користування житлом, що належить позивачеві. Вимоги позивача [PERSON], що стосуються зняття відповідачки [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO] не підлягають захисту у такий спосіб, оскільки законодавцем визначено належний спосіб захисту порушеного права у цих правовідносинах, а саме визнання особи такою, яка втратила право користування житлом. Тобто вказані вимоги є необґрунтованими. Відповідно до ч. 1, п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем [PERSON] у цій справі понесено та документально підтверджено судові витрати, що складаються з судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн, а також 120 грн витрат, повязаних з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідачки, що підлягають стягненню з [PERSON] на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial