Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачі ТОВ «Місто для людей Миколаїв», ТОВ «Місто для людей» звернулися до суду з позовом до [PERSON] , ТОВ «Інтернет Інвест» про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, просили: - визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію ТОВ «Місто для людей Миколаїв» та ТОВ «Місто для людей» інформацію, повідомлену [PERSON] [INFO] на зборах з мешканцями [ADDRESS] , а саме: «Більш того, компанія «Місто для людей» має понад 200 кримінальних справ за фактом розтрати бюджетних коштів, привласнення грошей жителів, захоплення комунікацій, підвальних приміщень, горищ». - зобов`язати [PERSON] протягом 10 робочих днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, а саме: «Більш того, компанія «Місто для людей» має понад 200 кримінальних справ за фактом розтрати бюджетних коштів, привласнення грошей жителів, захоплення комунікацій, підвальних приміщень, горищ», яка була повідомлена [INFO] на зборах з мешканцями [ADDRESS] , шляхом опублікування у газеті «Вечерний Николаев » (засновник газети ТОВ «Редакція газети «Вечерний Николаев ») інформацію наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ ІНФОРМАЦІЇ! [INFO] на зборах з мешканцями [ADDRESS] , мною, [PERSON] , було поширено неправдиву та недостовірну інформацію, що компанія «Місто для людей» має понад 200 кримінальних справ за фактом розтрати бюджетних коштів, привласнення грошей жителів, захоплення комунікацій, підвальних приміщень, горищ» - зобов`язати ТОВ «Інтернет Інвест» вилучити недостовірну інформацію в цілому, розміщену в мережі Інтернет на веб- сайті podrobnosti. mk.ua за посиланням [INFO] у вигляді статті під назвою «[INFO] . - зобов`язати ТОВ «Інтернет Інвест» протягом 10 робочих днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, яка опублікована в мережі Інтернет на веб- сайті podrobnosti.mk.ua за посиланням [INFO] у вигляді статті під назвою «[INFO] , шляхом опублікування на веб-сайті podrobnosti.mk.ua інформацію наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ ІНФОРМАЦІЇ! На веб-сайті podrobnosti .mk.ua було поширено неправдиву та недостовірну інформацію, яка була повідомлена [PERSON] [INFO] на зборах з мешканцями [ADDRESS] , що компанія «Місто для людей» має понад 200 кримінальних справ за фактом розтрати бюджетних коштів, привласнення грошей жителів, захоплення комунікацій, підвальних приміщень, горищ». Позовні вимоги мотивовані тим, що вказана інформація містить недостовірні відомості, які ганьблять ділову репутацію позивачів. Крім того, поширена інформація носить стверджувальний характер та є негативною, оскільки створює негативну соціальну оцінку в очах оточуючих про позивачів. Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 8 лютого 2019 року (а.с. 92). 12 грудня 2018 року від відповідача ТОВ «Інтернет Інвест» надійшов відзив на позов (а.с. 97-100), відповідно до якого вказане товариство не є належним відповідачем у справі, оскільки сайт podrobnosti.mk.ua не розміщується на технічних майданчиках товариства. ТОВ «Інтернет Інвест» лише надає послуги, які необхідні для технічного забезпечення делегування імені в частині ієрархічного адресного простору мережі Інтернет в інтересах реєстранта. Крім того, ТОВ «Інтернет Інвест» не розміщувало інформацію, про спростування якої просять позивачі та не має технічної можливості виконати вимоги позивачів. За клопотанням представника позивачів [PERSON] (а.с. 108-109) ухвалою суду від 8 лютого 2019 року витребувано у ТОВ «Інтернет Інвест» інформацію про власника веб-сайту (реєстратора доменного імені) www. podrobnosti. mk.ua (а.с. 111). Відповідно до даних ТОВ «Інтернет Інвест» про власником веб-сайту (реєстратором доменного імені) www.podrobnosti.mk.ua є відповідач [PERSON] (а.с. 116), у зв`язку з чим за клопотанням представника позивачів [PERSON] (а.с. 118-120) ухвалою суду від 5 березня 2019 року його залучено до участі у справі в якості співвідповідача (а.с. 111). 15 квітня 2019 року закінчене підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 24 червня 2019 року (а.с. 142). До судового засідання сторони не з`явились з невідомих причин. Від представника позивачів [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. 3, 28). Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). За положеннями ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Судом встановлено, що [INFO] на зборах з мешканцями [ADDRESS] [PERSON] повідомив неправдиву інформацію про те, що компанія «Місто для людей» має понад 200 кримінальних справ за фактом розтрати бюджетних коштів, привласнення грошей жителів, захоплення комунікацій, підвальних приміщень, горищ. Крім того, 29 серпня 2018 року о 12 год. 35 хв. на веб-сайті «podrobnosti.mk.ua» розміщено статтю «[INFO] » [INFO] (роздруківка з сайту додається). Також на сайті podrobnosti.mk.ua розміщено відео, де [PERSON] розповідає неправдиву інформацію про позивачів. Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 вказується, що, враховуючи положення статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, а також враховувати роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Рекомендації, надані у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1, повністю узгоджуються з правовими позиціями Європейського суду при розгляді відповідних справ щодо порушення статті 10 Конвенції стосовно права на свободу вираження поглядів. Зокрема, у рішенні Європейського суду від 29 березня 2005 року у справі «Українська Прес-Група проти України» (за заявою № 72713/01) вказується, що у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції. Позивачі стверджують, що відповідачем [PERSON] повідомлено та поширено щодо них недостовірну інформацію, яка є фактичним твердженням, оскільки може бути перевірена та підтверджена чи, навпаки, спростована. Зокрема, Кримінальний кодекс України містить кримінальну відповідальність за розтрату бюджетних коштів, привласнення грошей та майна. Зі змісту поширеної інформації можна дійти висновку, що поширена інформація містить фактичні дані, а не оціночні судження. Так інформацію: «компанія «Місто для людей» має понад 200 кримінальних справ за фактом розтрати бюджетних коштів, привласнення грошей жителів, захоплення комунікацій, підвальних приміщень, горищ» можна перевірити на відповідність її реаліям, оскільки вказані тези містить стверджувальний характер. Відповідно до офіційних відповідей Міністерства внутрішніх справ України від 10.09.2018 № 16/3-167аз та № 16/3-168аз на адвокатські запити № 43 та № 44 від 04.09.2018, станом на 10.09.2018 за персонально-довідковим обліком єдиної інформаційної системи МВС України керівництво позивачів до кримінальної відповідальності не притягувалися (а.с. 36-39). Відповідно до офіційних відповідей Генеральної прокуратури України від 25.09.2018 № 27/1-514вих18 та № 27/1-515вих18 на адвокатські запити № 45 та № 46 від 17.09.2018, повідомлено, що ураховуючи особливості пошуку в інформаційній системі «Єдиний реєстр досудових розслідувань» встановити кримінальні провадження за запитуваними даними не представилось можливим (а.с. 40-43). Отже, поширивши інформацію про позивачів відповідач [PERSON] свідомо намагається створити хибне уявлення у невизначеного кола осіб про позивачів щодо наявності більше 200 кримінальних справ за фактом розтрати бюджетних коштів, привласнення грошей жителів, захоплення комунікацій, підвальних приміщень, горищ, зважаючи на те, що позивач ТОВ «Місто для людей» займається діяльністю, яка забезпечує обслуговування багатоквартирних будинків у різних обласних центрах по всій території України, а позивач ТОВ «Місто для людей Миколаїв» виграв конкурс та був призначений управителем багатоквартирних будинків міста Миколаєва, відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради від 13.07.2018 № 96. При цьому, жодним чином [PERSON] не надає документального підтвердження про наявність існування більше 200 кримінальних справ, які відкриті за фактом розтрати бюджетних коштів, привласнення грошей жителів, захоплення комунікацій, підвальних приміщень, горищ. Таким чином, повідомлення та поширення [PERSON] у стверджувальній формі про причетність позивачів до 200 кримінальних справ за фактом розтрати бюджетних коштів, привласнення грошей жителів, захоплення комунікацій, підвальних приміщень, горищ створює негативне уявлення про причетність позивачів до вчинення кримінальних злочинів та її керівників, при цьому, що жодному керівнику цих підприємств не було повідомлено про підозру. Отже, відповідачем [PERSON] поширено інформацію, яка не відповідає дійсності, неправдиво викладені відомості про позивачів. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВСУ № 1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 вказується, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Так поширена інформація про позивачів: - була повідомлена відповідачем [PERSON] в публічних виступах та поширена шляхом публікації (оприлюднення) на веб-сайті podrobnosti.mk.ua. Отже, спірну інформацію доведено до відома необмеженого кола осіб. - стосується певної юридичних осіб: ТОВ «Місто для людей Миколаїв» та ТОВ «Місто для людей», про що свідчить зміст усієї інформації, яка була повідомлена в публічному виступі та поширена на веб-сайті. - є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності, так як спростована позивачами наведеними доказами. - є негативною, оскільки з її змісту слідує презумпція вчинення позивачами надзвичайно небезпечного правопорушення, за що законодавством України встановлена кримінальна відповідальність, що повністю негативно сприймається громадськістю. Тому ця інформація створює вкрай негативну оцінку позивачів в очах необмеженого кола осіб. Тому, повідомлена та поширена відповідачем інформація завдає шкоди діловій репутації позивачам. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Згідно зі ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації, що передбачено положеннями статті 277 ЦК України. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Згідно з п. 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 при задоволенні позову у резолютивній частині рішення суд зазначає, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Позивачами доведено, що повідомлена та поширена інформація є недостовірною і такою, що порушує ділову репутацію позивачів. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про: - визнання недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію ТОВ «Місто для людей Миколаїв» та ТОВ «Місто для людей» інформацію, повідомлену [PERSON] [INFO] на зборах з мешканцями [ADDRESS] , а саме: «Більш того, компанія «Місто для людей» має понад 200 кримінальних справ за фактом розтрати бюджетних коштів, привласнення грошей жителів, захоплення комунікацій, підвальних приміщень, горищ». - зобов`язання [PERSON] у строк не пізніше місяця з дня набрання рішенням суду законної сили у цій справі спростувати зазначену недостовірну інформацію шляхом повідомлення на зборах з мешканцями [ADDRESS] , інформації наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ ІНФОРМАЦІЇ! [INFO] на зборах з мешканцями [ADDRESS] , мною, [PERSON] , було поширено неправдиву та недостовірну інформацію, що компанія «Місто для людей» має понад 200 кримінальних справ за фактом розтрати бюджетних коштів, привласнення грошей жителів, захоплення комунікацій, підвальних приміщень, горищ» - зобов`язання [PERSON] у строк не пізніше місяця з дня набрання рішенням суду законної сили у цій справі спростувати недостовірну інформацію, опубліковану в мережі Інтернет на веб- сайті podrobnosti .mk.ua за посиланням [INFO] у вигляді статті під назвою «[INFO] », шляхом опублікування на веб-сайті podrobnosti.mk.ua резолютивної частини цього рішення суду, а [PERSON] забезпечити її опублікування. Текст спростування повинен бути розміщений під назвою «Спростуванняі нформації, викладеної в статті «[INFO]» у тому ж самому розділі і таким самим шрифтом, що спростовувана інформація. Що стосується позовних вимог до ТОВ «Інтернет Інвест», то суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки вказане товариство не може бути відповідачем у справі та нести відповідальність за поширення недостовірної інформації на сайті, який йому не належить, Так, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Власником веб-сайту, на якому було поширено недостовірну інформацію, є [PERSON] (а.с. 116). Така позовна вимога як вилучення інформації з веб-сайту також задоволенню не підлягає, оскільки таке не передбачено нормами цивільного законодавства як спосіб захисту немайнового права. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачів судовий збір. Зокрема з [PERSON] та [PERSON] судовий збір за позовну вимогу про спростування інформації, поширеної в мережі Інтернет порівну по 881 грн. на кожного з позивачів та з [PERSON] на користь позивачів по 3 524 грн. за 2 вимоги. Таким чином загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з [PERSON] становить 4 405 грн. (3 524 грн. + 881 грн.) На підставі викладеного та

Outcome: partial