Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: КП «ЖЕО - 103 Голосіївського району» про відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття нежитлового приміщення, стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 19 березня 2013 року сталося залиття належного їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 09 вересня 2003 року нежитлового приміщення по [ADDRESS], яке з 01 серпня 2012 року разом з вбудованою технікою та меблями перебуває у користуванні ПБКП «Каскад» на підставі договору оренди. 20 березня 2014 року співробітниками КП «ЖЕО - 103 Голосіївського району» було обстежено оф. [ADDRESS], за наслідками якого було складено акт про залиття офісу, яким встановлено, що у кімнаті площею 12 кв. м пошкоджені: стеля гіпсокартон покраска 12 кв. м, стіни шпалери - 2 кв. м; робочі столи вздуття (відшарування) 6 шт.; тумби - 3 шт., шафа офісна - 2 шт. Причиною залиття, що трапилось, є залиття з вини вище розташованої квартири № 5 підводка до пральної машини. 31 липня 2014 року сталося повторне залиття вказаного приміщення. Згідно акту про залиття офісу від вказаної дати, в приміщенні пошкоджено: в кімнаті № 1 площею 12 кв. м - стеля гіпсокартон, 12 кв. м, підлога лінолеум - вздуття 12 кв. м, 2 комп'ютерні столи, 2 тумбочки, 2 шафи для документів - відшарування, пошкоджено електропроводку. Причиною залиття вказано халатне ставлення до сантехнічного обладнання мешканців квартири № 5. Вказала на те, що оскільки відповідачі не вчиняють жодних дій, спрямованих на відшкодування їй майнових та моральних збитків, змушена звернутись до суду та просить в останнього з [PERSON], [PERSON] на її користь спричинені їй матеріальні збитки в сумі 26 953,00 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн., а також судові витрати у справі. Позивач в судове засідання не з»явилась, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідачів та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі, які повідомлялись в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач є власником нежитлового приміщення, розташованого на першому поверсі п'ятиповерхового будинку за адресою: [ADDRESS], яке з 01 серпня 2012 року разом з вбудованою технікою та меблями перебуває у користуванні ПБКП «Каскад» на підставі договору оренди (а.с. 8-13). Поверхом вище знаходиться квартира відповідачів № 5. Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Судом встановлено, що належне позивачу нежитлове приміщення було двічі затоплено водою. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Як вбачається, в акті повинно бути зазначено причину залиття квартири. Як встановлено в ході розгляду справи, з приводу фактів затоплення позивач звернулась до КП «ЖЕО - 103 Голосіївського району». 20 березня 2015 року комісія у складі: головного інженера [PERSON], майстра технічної дільниці [PERSON], майстра ремонтної дільниці [PERSON], склали цей акт про те, що обстежено офіс «Каскад» в будинку [ADDRESS], яким встановлено, що у кімнаті площею 12 кв. м пошкоджені: стеля гіпсокартон покраска 12 кв. м, стіни шпалери - 2 кв. м; робочі столи вздуття (відшарування) 6 шт.; тумби - 3 шт., шафа офісна - 2 шт. Причиною залиття, що трапилось, є залиття з вини вище розташованої квартири № 5 підводка до пральної машини (а.с. 14). 31 липня 2015 року комісія у складі: головного інженера [PERSON], майстра технічної дільниці [PERSON], майстра ремонтної дільниці [PERSON], склали цей акт про те, що обстежено офіс «Каскад» в будинку [ADDRESS], яким встановлено, що у кімнаті № 1 площею 12 кв. м пошкоджені - стеля гіпсокартон, 12 кв. м, підлога лінолеум - вздуття 12 кв. м, 2 комп'ютерні столи, 2 тумбочки, 2 шафи для документів - відшарування, пошкоджено електропроводку. Причиною залиття вказано халатне ставлення до сантехнічного обладнання мешканців квартири № 5 (а.с. 15). Як встановлено в ході розгляду справи, вказані акти були складені за відсутності відповідачів. Разом з тим, на думку суду, акти від 20 березня 2015 року та від 31 липня 2015 року відповідають вимогам закону, зокрема, пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76. Зокрема, зазначені акти комісійного обстеження приміщення складені за участю представників КП «ЖЕО-103 Голосіївського району», яке, відповідно, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд, та затверджені директором Воловиком Б.Б.; в актах зазначено дату, прізвища, ініціали та займані посади членів комісії, адресу приміщення, відображено причини залиття, обсяг та перелік пошкоджень приміщення. Акти підписані всіма членами комісії. Тому, на думку суду, оскільки акти відповідаю вимогам закону, факт залиття в ході судового розгляду не заперечений, обставина відсутності відповідачів та не підписання його останніми не спростовує їх вини у залитті приміщення, що належить на праві власності позивачу. Крім того, згідно довідки КП «ЖЕО-103 Голосіївського району» залиття приміщення офісу ПБКП «Каскад» відбулось внаслідок прориву підводки до пральної машини, що знаходиться у вище розташованій квартирі [ADDRESS], що у м. Києві. Причина залиття з'ясована сантехніком [PERSON], який приходив за викликом у квартиру [ADDRESS] та ліквідував протікання (а.с. 16). Згідно звіту № 59/13 від 08 травня 2015 року, складеного ФОП «[PERSON]», вартість майнової шкоди, завданої приміщенням та меблям в результаті їх пошкодження, розташованим в будинку [ADDRESS], за цінами на час дослідження становить 26 953,00 грн. (а.с. 21-41). Обставин, які ставили б під сумнів висновок звіту № 59/13 від 08 травня 2015 року, в ході розгляду справи не встановлено. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з'ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв'язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками. Відповідно до ст. ст. 58, 59, 62-64, 212 ЦПК України вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності. До істотних обставин, що підлягають з'ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов'язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Крім цього, відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілій для відновлення її квартири у зв'язку з залиттям останньої. Оскільки в ході розгляду справи не спростовано обставин, на які посилалась позивач як на підставу своїх вимог, приймаючи до уваги те, що, на думку суду, позивачем доведено в установленому законом порядку факт наявності причинного зв'язку між винними діями відповідачів та настанням негативних наслідків у вигляді пошкодження належного позивачу приміщення, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо відшкодування майнової шкоди в розмірі 26 953,00 грн. разом із 900,00 грн., сплаченим за складання звіту № 59/13 від 08 травня 2015 року, підлягають задоволенню. При цьому суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідачів вказаної суми в рівних долях з кожного, тобто, по 13 926,50 грн., виходячи з того, що у виниклому зобов'язанні зобов'язаними особами є обидва відповідача з огляду на те, що останні є власниками в рівних частинах квартири [ADDRESS], а тому мають виконати зобов'язання кожний відповідно до своєї частки. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України встановлено яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» визначено поняття моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 вказаної постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Звертаючись до суду, позивачем в обґрунтування заподіяння їй з боку відповідачів моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. було зазначено про негативні емоції переживання, що виникли внаслідок значного психічного впливу обставин, пов'язаних із подвійним залиттям приміщення. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадку, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ. В ході розгляду справи стороною позивача клопотань заявлено не було. Разом з тим, суд вважає, що позивачу внаслідок дій відповідачів було завдано моральної шкоди, однак, враховуючи положення вказаних вище статей, приймаючи до уваги те, що позивачем як при зверненні до суду, так і в ході розгляду справи на підтвердження розміру моральної шкоди, не було надано доказів, на які б вона посилалась як на підставу своїх вимог в даній частині позову, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, надходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача в цій частині і вважає за необхідне стягнути з кожного відповідачів по 500,00 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 288,53 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial