Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

У жовтні 2015р. позивачка звернулась до суду з даним позовом. Посилалась на те, що 10 вересня 2010р. між нею та відповідачем був укладений шлюб. Вони мають неповнолітню дитину [PERSON], 4 травня 2012р. народження, який мешкає разом із нею та знаходиться на її утриманні. У звязку із тимчасовою окупацією з м. Горлівки вони вимушені були виїхати до [PERSON], де знімають із сином житло, дитина ходить до дитячого садка. До березня 2014р. відповідач надавав їй допомогу на утримання дитини, але після цього у добровільному порядку перестав її надавати. Відповідач працює другим помічником капітана торгівельного флоту компанії «Marlow Navigation Ukraine». Просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 1/3 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 грудня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Стягнено з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття, а також судовий збір на користь держави в сумі 487,20грн.. Допущене негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць. У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Посилається на те, що суд неправильно прийшов до висновку про наявність у нього постійного доходу, за недоведеністю цієї обставини ґрунтував рішення на припущеннях. З моменту фактичного розірвання шлюбних відносин та до теперішнього часу він за рахунок власних заощаджень та за рахунок своїх батьків сплачували позивачці щомісячно на утримання дитини щонайменше по 2000 грн., причому кошти сплачувались не лише ним, а і його матірю [PERSON]. Суд не врахував його заперечень про те, що він має професію моряка, але ніколи не працював в крюінговій компанії «Marlow Navigation Ukraine», як про це вказувала позивачка, і на теперішній час не має роботи та постійного заробітку, не має навіть трудової книжки. Оскільки він має нерегулярний, мінливий дохід аліменти мали бути стягнуті відповідно до ч.1 ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі. Він погоджується сплачувати аліменти в сумі 1 200 грн. щомісячно, що вище за прожитковий мінімум для дитини до 6 років та втричі вище мінімального розміру аліментів і відповідає його здібностям та самостійним фінансовим можливостям за відсутності постійного і регулярного заробітку, місця проживання та роботи у даний період, а також загальним вимогам справедливості, виваженості і розумності. В засідання апеляційного суду сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено довідкою про доставку позивачці SMS повідомлення щодо документу «повістка про виклик до суду в цивільній справі» та отриманням представником відповідача [PERSON] [PERSON] 5 січня 2016р. телефонограми з повідомленням про час та місце розгляду справи. Від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позву з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони з 10 вересня 2010 року перебували у шлюбі, який розірвано за рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 27 травня 2014 року. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], котрий проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину відповідно до ст.181 СК України визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до розяснень, наданих Верховним Судом України у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку суд виходив із того, що ні позивач, ні відповідач не надали суду жодного доказу на підтвердження характеру(місця) роботи та розміру доходів відповідача, доказів щодо нерегулярності та мінливості таких. Навпаки, надані відповідачем копії квитанцій про щомісячне перерахування допомоги на утримання дитини свідчать про те, що відповідач має постійний дохід та надає щомісячно матеріальну допомогу приблизно в однаковому розмірі, тому суд прийшов до висновку про те, що в забезпечення інтересів дитини стягнення аліментів слід здійснювати у частці від заробітку відповідача. З вказаним висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального закону. Дійсно, сторонами не надано доказів щодо місця роботи та розміру доходів відповідача. Під час розгляду справи відповідач подав письмові заперечення, у яких зазначав про те, що він має професію моряка, але на теперішній час не має роботи та постійного заробітку та зазначав, що оскільки його заробіток нерегулярний та мінливий аліменти мають бути стягнуті у твердій грошовій сумі. Копії квитанцій про перечислення позивачці щомісячно сум у розмірі від 2000 грн. до 3000грн. не свідчать про наявність у відповідача постійного доходу, оскільки частина платежів виконана його матірю. З врахуванням професії відповідача та відсутності у нього регулярного заробітку аліменти мають бути стягнені у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 грн., що відповідає вимогам ст. 184 ч.1 СК України. Згідно з п. п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Outcome: partial