Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У жовтні 2016 року Комунальний заклад «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»\~\~\~звернувся до суду з заявою, в якій просив примусово госпіталізувати [PERSON], [INFO], без постійного місця проживання, до туберкульозного відділення на ко-інфекцію легеневий туберкульоз/ВІЛ Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», м.Дніпро, вул.Богданова, 2-а. В обґрунтування заяви, заявник вказав на те, що хворий [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку в диспансерно-поліклінічному відділенні №1 Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з 04.09.2015 року. З 09.09.2015 р. по 19.10.2015 р. лікувався на умовах стаціонару туберкульозного відділення на ко-інфекцію легеневий туберкульоз/ВІЛ Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради». Виписаний з відділення за порушення лікарняного режиму самовільного покинув відділення. Діагноз: інший туберкульоз (10.08.2015) легень (дисемінований), дестр.+, МБТ+, М+, МГ 0, Р 0, К 0, Г 0, кат.2, ког.2 (2015). З 10.11.2015 р. по 16.12.2015 р. лікувався амбулаторно. 16.12.2015 р. лікування перервав. 25.01.2016 р. в телефонній розмові з лікарем-фтизіатром повідомив, що лікування перервав у звязку з виїздом на проживання до тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим. В звязку з вибуттям за межі міста Дніпро, хворий [PERSON] був знятий з обліку. 29.08.2016 р. [PERSON] звернувся на прийом до лікаря-фтизіатра диспансерно-поліклінічного відділення №1 Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», з його слів переїхав на проживання за адресою: [INFO]. 01.09.2016 р. рішенням Центрально-консультативної комісії Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] встановлено діагноз: лікування після перерви (01.09.2016) легень (дисемінований), дестр.+, МБТ+, М+, МГ+, ріф.-, К+, рез. І+(Н), гіст.0, кат.2, ког. 3(2016). 02.09.2016 р. на прийомі у лікаря-фтизіатра хворий [PERSON] тимчасово відмовився від госпіталізації за сімейними обставинам. Після цього, до лікарів впродовж двох тижнів не зявлявся. 14.09.2016 р. [PERSON] письмово відмовився від стаціонарного лікування. Того ж дня, 14.09.2016 р., приступив до амбулаторного лікування , проте 16.09.2016 р. лікування перервав. На телефонні дзвінки не відповідає. 29.09.2016 р. при виході медичних працівників за вказаною хворим адресою: [ADDRESS] було встановлено, що [PERSON] там не проживає. У звязку з чим, заявник вимушений звернутись до суду із зазначеною заявою. У судове засідання представник заявника не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує, просив її задовольнити. Розгляд справи проведено за відсутності\~\~[PERSON], оскільки за даними КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» ДОР» останній становить загрозу розповсюдження хвороби. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 12 ч.1 ст.1 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз, визначено, що туберкульоз це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують, що зазначено в п.13 ч.1 ст.1 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз. Встановлено, що [PERSON] є бактеріовиділювачем, розповсюджувачем інфекції туберкульозу, не дотримується протиепідемічного режиму та становить епідемічну загрозу для суспільства, порушує права громадян на безпечні умови життя. Згідно висновку лікарської консультативної комісії Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» №26 від 24.10.2016, [PERSON], [INFO] знаходиться на обліку в диспансерно-поліклінічному відділенні №1 Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з 29.08.2016 року; хворий відмовляється від госпіталізації; становить загрозу для суспільства та підлягає примусовій госпіталізації до стаціонару строком на три місяці. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»,\~медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.286 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» та примусово госпіталізувати [PERSON] до туберкульозного відділення на ко-інфекцію легеневий туберкульоз/ВІЛ Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», м.Дніпро, вул.Богданова, 2-а, на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Відповідно до норми п.7 ч.1 ст.367, ч.2 ст.286 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved