Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), у якому просила: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва 23.06.2006 року, актовий запис № 554; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; стягнути із відповідача аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх його видів заробітків, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Заява обґрунтована тим, що з 23.06.2007 року перебуває з відповідачем у шлюбі, у якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Причиною припинення між сторонами подружніх відносин стало те, що у них із відповідачем є різні погляди на шлюб та сім`ю. Їх відносини поступово погіршились та фактично припинились, подружні відносини припинились, спільного господарства не ведуть. Відповідач ухиляється від утримання дитини, яка проживає з нею. 04.01.2021 року Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику осіб. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Судом встановлено, що 23.06.2006 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва за актовим записом № 554. У зареєстрованому шлюбі у позивача та відповідача [INFO] народився син [PERSON] (Свідоцтво про народ ження Серія [NUMBER] ). Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої доньки, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що сторони по справі тривалий час не підтримують подружніх відносин, сім`я розпалась остаточно i шлюб необхідно розірвати, оскільки його збереження суперечить інтересам позивача. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним, тому позов підлягає до задоволення. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів , суд вважає що ці вимоги теж підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності на утриманні останнього інших осіб, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у запропонованому позивачкою розмірі, при цьому, суд виходить із достатності зазначеного розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітніх дітей та відомостей про відповідача . Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, то, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача у дохід держави. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесені судові витрати за позовну вимогу про розірвання шлюбу . На підставі ст.ст.110, 112 , 18,182,191 СК України та

Outcome: approved