Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., АТ «Укрсоцбанк», в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу) приватного нотаріуса Сазонової О.М., Київський міський нотаріальний округ, м.Київ, індексний номер 43553707 від 18.10.2018 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру загальною площею 39,8 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 00039019, номер запису про право власності: 28427402; скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 00039019, права власності на об`єкт житлової нерухомості квартири загальною площею 39,8 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 28427402. В мотивування позовних вимог зазначив, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та позивачем [PERSON] укладено договір кредиту № 031.29-08/201 від 19 березня 2008року. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між сторонами 19 березня 2008 року укладено Іпотечний договір за умовами якого, [PERSON] передав в іпотеку банку однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . AT «Укрсоцбанк» 16 травня 2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, що свідчить про спірність та невизначеність заборгованості. Але, не вирішивши питання щодо визначення обсягу наявної заборгованості, 12 квітня 2018 року AT «Укрсоцбанк» направив [PERSON] Повідомлення № 13.3-03/96-2874 від 28.03.2018року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Згідно повідомлення AT «Укрсоцбанк» вимагав позичальника сплатити борг за кредитним договором № 031.29-08/201 від 19 березня 2008 року в загальному розмірі, який станом на 26.03.2018р складає 114 287,28 доларів США, з яких 61 470,59 дол.США - заборгованість за основною сумою кредиту; 30 526,98 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами; 22 289,71 доларів США - заборгованість за несплаченими штрафними санкціями. В повідомленні зазначено, що в порядку ст.ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» AT «Укрсоцбанк» попереджає, що в разі невиконання вимоги про дострокову сплату заборгованості по кредиту протягом тридцятиденного строку, AT «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Позивач направив відповідь банку про неможливість позасудового звернення стягнення через дію мораторію на задоволення вимог кредитора. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових права на нерухоме майно, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 18 жовтня 2018 року за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 167013548000 вчинено запис про реєстрацію права власності 28427402 на однокімнатну квартиру загальною площею 39,80 кв.м житловою площею 18,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк». Посилаючись що ним, як іпотекодавцем не надавалась згода на позасудове звернення стягнення на іпотечне майно, що стосовно розміру заборгованості є спір між сторонами, що нотаріусом не перевірено відсутність письмового договору про звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку та порушення обмеження, встановленого ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», позивач просить суд задовольнити позовні вимоги доповнені та уточнені в редакції від 16 липня 2020 року, шляхом припинення права власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на об`єкт житлової нерухомості квартири загальною площею 39,8 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 28427402. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 26 жовтня 2018 року головуючим суддею в даній справі визначено Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року забезпечено заявлений позов шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] (а.с.45-46 том1). За клопотанням представника позивача замінено статус відповідача - приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. на третю особу, ухвалою суду шляхом занесення до протоколу судового засідання. (а.с.132 том1). Ухвалою суду від 27 червня 2019 року за заявою представника позивача витребувано з Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради належним чином завірені копії всіх документів, згідно яких здійснювалась державна реєстрація права власності на нерухоме майно за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 00039019) на однокімнатну квартиру загальною площею 39,8 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43553707 від 18.10.2018р. за номером запису про право власності: 28427402. На виконання ухали суду з Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради 19 вересня 2020 року надійшла реєстраційна справа №1670135480000 (а.с.172-213 том 1). За клопотанням акціонерного товариства «Альфа-Банк» залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача AT «Укрсоцбанк» (а.с.230-233 том1). Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Представник позивача - адвокат Ляхов І.О. в судовому засіданні, підтримав заявлені позовні вимоги з підстав та мотивів викладених у поданій позовні заяві та уточненні й доповнені в редакції від 16 липня 2020 року в частині належно обраного способу захисту порушеного права без зміни предмету та підстав пред`явлених вимог. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» - Півторак Т.О. в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав та мотивів викладених у поданих суду письмових поясненнях. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. правом безпосередньої участі в судовому засіданні не скористалась. Будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась. Суд ухвалив розглянути справу за її відсутності. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Судом встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та позивачем [PERSON] укладено договір кредиту № 031.29-08/201 від 19 березня 2008року (а.с. 19-23). З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 42.02-11/250 від 19 березня 2008 року який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського округу Затварницькою Інною Петрівною та зареєстровано в реєстрі з№ 1040. За умовами якого [PERSON] передав в іпотеку банку однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 19 березня 2008 року та придбана за рахунок коштів отриманих в кредит (а.с.12-16 том 1). 12 квітня 2018 року AT «Укрсоцбанк» направив [PERSON] повідомлення № 13.3-03/96-2874 від 28.03.2018року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Згідно повідомлення AT «Укрсоцбанк» вимагав позичальника сплатити борг за кредитним договором № 031.29-08/201 від 19 березня 2008 року в загальному розмірі, який станом на 26.03.2018р складає 114287,28 доларів США, з яких 61 470,59 дол.США - заборгованість за основною сумою кредиту; 30526,98 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами; 22289,71 доларів США - заборгованість за несплаченими штрафними санкціями. В повідомленні зазначено, що в порядку ст.ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» AT «Укрсоцбанк» попереджає, що в разі невиконання вимоги про дострокову сплату заборгованості по кредиту протягом тридцяти днів AT «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (а.с.23 том1). Заперечуючи проти звернення стягнення в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», позивач [PERSON] направив 21 квітня 2018 року відповідь про неможливість позасудового звернення стягнення через дію мораторію на задоволення вимог кредитора за кредитом укладеним у валюті, а також що між сторонами не укладався договір про задоволення вимог кредитора, а також що іпотечне житло є єдиним житлом для проживання неповнолітньої доньки (а.с.24-28 том1). Згідно копії позовної заяви ПAT «Укрсоцбанк» 16 травня 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення достроково усієї заборгованості за кредитним договором, яка станом на 04 квітня 2016 року становить 75144,39 дол.США. та складається із заборгованості на кредитом - 61470,59 дол.США та заборгованості за відсотками - 13673,80 грн. (а.с.29-30 том1). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових права на нерухоме майно від 22 жовтня 2018 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 18 жовтня 2018 року за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 167013548000 вчинено запис про реєстрацію права власності 28427402 на однокімнатну квартиру загальною площею 39,80 кв.м житловою площею 18,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (а.с.17-18 том 1). Спір між сторонами виник з приводу правомірності рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності за AT «Укрсоцбанк» на квартиру, яка передана в іпотеку. Ці правовідносини регулюються нормами ЦК України, Законами України «Про іпотеку», «Про нотаріат», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Загальні правові засади звернення стягнення на предмет іпотеки визначені статтею 33 Закону України «Про іпотеку». Так, у разі невиконання боржником основного зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Судом встановлено, та видно з матеріалів реєстраційної справи №1670135480000 надісланої Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради на виконання ухвали суду про витребування доказів, що АТ «Укрсоцбанк» звернулося із заявою до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, та згідно з порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, надало перелік документів, необхідних для здійснення такої реєстрації, зокрема повідомлення про усунення порушення, адресовані позивачу, довідка про визначення розміру заборгованості (а.с.178-213 том 1). Відповідно до статті 4 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». У разу звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (п.4.7) (а.с.192 том1). Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених цим договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з частиною першою, третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень». За змістом копії реєстраційної справи № 1543913680000, яка досліджена судом для здійснення державної реєстрації права власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , ПАТ «Укрсоцбанк» подано: заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; іпотечний договір; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 26 березня 2018 року, яке адресоване [PERSON] ; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 12 квітня 2018 року особисто [PERSON] (а.с.185-187 том1). Вказані обставини та докази у сукупності доводять факт дотримання банком вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» та пункту 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, тобто факт направлення боржнику та іпотекодавцю вимоги про усунення порушення та її отримання. Суд не може погодитися з доводами позивача про те, що рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності приймалось усупереч статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» без згоди органу опіки та піклування, з огляду на таке. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Судом досліджена довідка про реєстрацію місця проживання № 11046882 від 16 листопада 2019 року згідно відомостей якої, [PERSON] ,2013 року народження зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 02 жовтня 2014 року. Отже, при укладенні договору іпотеки права малолітньої дитини порушені не були, він не був власником та не користувався нерухомістю, яка передавалася в іпотеку, не був зареєстрований на постійне місце проживання за адресою предмета іпотеки і, отже, отримання дозволу на здійснення правочину та/або реєстраційної дії від служби у справах дітей не було потрібне, оскільки перереєстрація права власності на предмет іпотеки не призвела до зменшення чи обмеження існуючого права на користування вказаним житлом дітей, адже дитина набула права користування цим житлом як члени сім`ї власника, відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігає це право протягом часу перебування квартири в іпотеці. Враховуючи, що банк та державний реєстратор надали всі необхідні документи та докази належного направлення і отримання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень, при здійсненні держаним реєстратором реєстраційних дій не порушено вимог законодавства та дослідженого судом порядку. Разом з тим, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII (далі - Закон № 1304-VII), підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Відповідно до пункту 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 р № 1023-XII (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Пунктом 4 Закону № 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Отже, цей закон прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону № 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , яка використовується позивачем, як місце постійного проживання, його разом із сім`єю, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII, у тому числі і шляхом реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк» як забезпечення виконання [PERSON] умов договору про іпотечний кредит від 19 березня 2008 року № 42.02-11/250, укладеного в іноземній валюті. Отже, у нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.В. були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «Укрсоцбанк». Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18, який згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] шляхом визнання незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., індексний номер 43553707 від 18.10.2018 року про проведення державної реєстрації права власності квартири [ADDRESS] , за АТ «Укрсоцбанк» та як наслідок припинення права власності АТ «Укрсоцбанк» на іпотечне майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved