Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позовній вимоги обґрунтовано тим, що на підставі рішення Соснівської районної ради № 482-23/7.1 від 01 грудня 1977 року вона [PERSON] та відповідач (її колишній чоловік) [PERSON] вселились у квартиру [ADDRESS]. У спіріній квартирі зареєстровано 3 особи: вона, відповідач [PERSON] та їх син [PERSON], але відповідач [PERSON] після розірванн з нею шлюбу у 1994 році у цій квартирі не проживає Теперішнє місце проживання [PERSON] їй не відоме, оскільки вона з ним не спілкується. Оскільки квартирну плату та комунальні послуги відповідач не сплачує, то вона змушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задоволити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи на 19 червня 2017 року о 09 год. 30 хв. повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в газеті «Черкаський край» (випуск за 14 червня 2017 року). Оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, то суд відповідно до ст.225 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею ст. 71 ЖК Україської РСР визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] обґрунтовувала свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] з 1994року у квартирі [ADDRESS] не проживає, тому повинен бути визнаний таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням. Судом установлено, що [PERSON] на законних підставах проживає у [ADDRESS], вселилася у квартиру на підставі рішення Соснівської районної ради № 482-23/7.1 від 01 грудня 1977року, сплачує всі комунальні послуги. Відповідно до довідки про склад сім'ї від 12 червня 2017 року, виданої комунальним підприємством Соснівська служба утримання будинків Черкаської міської ради, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - відповідач по справі, [PERSON] - син позивача, [PERSON] - позивач. 16 лютого 1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували розірвання шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Соснівського райвідділу РАЦС м.Черкаси (а.с.9). Згідно з актом опитування сусідів будинку [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджують той факт, що [PERSON] не проживає у квартирі № 7 з грудня 1991 року і по даний час (а.с. 7). У судовому засіданні свідок [PERSON] ([INFO], проживає в будинку[ADDRESS] пояснила, що [PERSON] знає з 1974року. Після розірвання між нею та [PERSON] шлюбу в 1994 році, відповідач залишив квартиру, не проживає в квартирі і з тих пір в їхньому будинку не з'являвся. Їй не відомо місце перебування [PERSON], оскільки спілкування ні з колишньою дружиною, ані з дітьми він не підтримує. Таким чином, оцінивши докази в справі в їх сукупності, суд робить висновок про те, що оскільки відповідач не проживає без поважних причин в квартирі [ADDRESS] понад 6 місяців то він підлягає визнанню таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на задоволення позову відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 640 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved