Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що з жовтня по грудень 2019 року перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дорожнє підприємство «Алькор» (далі - ТОВ «ДП «Алькор»), номер наказу чи розпорядження, яким оформлено укладання Трудового договору йому не відомо, проте від був допущений до роботи (ремонтні роботи покриття на ділянці Маріуполь-Нікольське) та йому нараховувалась заробітна плата. За час виконання трудових обов`язків до роботи він ставився сумлінно, порушень трудової дисципліни не допускав. За жовтень та листопад 2019 року заробітна плата ТОВ «ДП «Алькор» була виплачена,\~ проте за грудень 2019 року підприємство її нарахувало, але не сплатило, а тому заборгованість складає 15714 грн., що підтверджується даними з особистого кабінету Пенсійного фонду України. На підставі викладеного позивач вимушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за грудень 2019 року, а також прийняти рішення щодо негайної виплати відповідачем заробітної плати за один місяць. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача ТОВ «ДП «Алькор» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою суду від 16.12.2020 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки представник відповідача, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час\~ та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивач працював у ТОВ «ДП «Алькор» у період з жовтня по грудень 2019 року включно. Вказаним підприємством йому нараховувалась заробітна плата, а саме за листопад 2019 року - 17080,00 грн., за листопад 2019 року -\~ 12981,00 грн., за грудень 2019 року - 15714,00 грн., про що свідчить витяг з особистого кабінету позивача сформованого на сайті Пенсійного фонду України. Позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі за грудень 2019 року в розмірі 15714,00 грн. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Даних про виплату заробітної плати [PERSON] за період його роботи у грудні 2019 року суду відповідачем не надано. Таким чином, судом встановлено, що у період з жовтня по грудень 2019 року\~ позивач виконував свої трудові обов`язки, однак заробітну плату за грудень 2019 року не отримав по теперішній час. Доказів на спростування вказаного розміру заборгованості по заробітній платі відповідачем не надано. Положеннями ст.115 КЗпП України встановлено обов`язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні не проведений, а тому з ТОВ «ДП «Алькор» підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі за грудень 2019 року в розмірі 15714,00 грн. Відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved