Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У квітні 2015 р. позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції та просять звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], на яку було накладено арешт відповідно до постанови б/н від 25.06.2002 р., що належить на праві власності позивачам, посилаючись на ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на порушення права позивача, як власників нерухомого майна та просив розглядати у відсутність позивача [PERSON], який позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.29). ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки представника суд не повідомив (а.с.13, 23-28). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на житло від 16.03.2000 р. позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS], яка на праві власності згідно даного свідоцтва належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині (а.с.4). Після смерті у [INFO] р. [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частини вищезазначеної квартири (а.с.5). Як встановлено, під час оформлення спадщини нотаріусом було сформовано витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно у порядку доступу нотаріусів, згідно якого на квартиру [ADDRESS] був накладений арешт на підставі постанови б/н від 25.06.2002 р. ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві (а.с.6). Разом з тим, встановлено, що дана інформація стосовно арешут квартири у ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві відсутня, оскільки матеріали виконавчого провадждення за 2002 р. знищено у зв'язку із закінченням строків зберігання (а.с.19). У відповідності до частин 1, 2 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до частини 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про доведеність порушення прав позивачів як власників нерухомого майна, а відповідно доведеність позовних вимог і необхідність їх задоволення.

Outcome: approved