Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Ужовтні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення боргу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. 06.10.2015 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір безпроцентноїпозики, відповідно до умов якого він передав відповідачу в борг 282 952,22 гривень, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.10.2015 року становило 13 380доларів США. Позивач передав відповідачеві кошти на безпроцентній основі, а відповідач зобов`язався повернути кошти частинами згідно графіку встановленому у додатку№1 від 06.10.2015 року до даного Договору. До 01.02.2016 року відповідачем згідно графіку було повернуто частину позики у розмірі 2000 доларів США, але при цьому не повернуто обов`язковий, згідно графіку, розмір частини позики, повернувши 120 доларів США замість 500 доларів США. Отже, з 01.02.2016 року відповідач почав неодноразово порушувати умови договору щодо порядку, термінів та розміру сум повернення боргу. Відповідач в односторонньому порядку змінив умови договору щодо порядку та розмірів повернення позики, а саме: відповідач почав повертати позику не особисто позивачу в доларах США, як це передбачено п.6 Договору, а на картку позивача у гривнях; відповідач повертав позику довільними сумами в гривнях, а не частинами по 500 доларів США, як це передбачено договором. А з 02.03.2017 року відповідач припинив повернення позики, чим порушив права позивача. Сума відсотків (3% річних) за користування грошовими коштами за період з 02.03.2017 року по 01.04.2017 року складає 543,88 грн; інфляційні збитки за вказаний період складають 3842,28 грн; З 02.05.2017 року відповідач припинив повернення позики до 25.01.2018 року, повернув частину позики в сумі 1425,01 грн. Сума відсотків (3% річних) за період з 02.05.2017року по 24.01.2018року складає 4710,04 грн; інфляційні збитки за вказаний період складають 21 382,64 грн. 30.03.2018 року відповідач повернув частину позики в сумі 2631,77 грн Сума відсотків (3% річних) за користування грошовими коштами за період з 25.01.2018 року по 29.03.2018 року складає 1254,54 грн; інфляційні збитки за вказаний період складають 4793,73 грн. 17.05.2018 року відповідач повернув частину позики в сумі 1300,00 грн. Сума відсотків (3% річних) за користування грошовими коштами за період з 30.03.2018 року по 16.05.2018 року складає 954,39 грн., інфляційні збитки за вказаний період складають 1451,46 грн. 23.05.2018 року відповідач повернув частину позики у розмірі 1300,00 грн. Сума відсотків (3% річних) за користування грошовими коштами за період з 17.05.2018 року по 22.05.2018 року складає 120,48 грн. Інфляційні збитки за вказаний період складають 0,00 грн. 20.06.2018 року відповідач повернув частину позики в сумі 1320,00 грн. Сума відсотків (3% річних) за користування коштами за період з 23.05.2018 року по 19.06.2018 року складає 556,56 грн. Інфляційні збитки за вказаний період складають 0,00 грн. З 20.06 2018 року відповідач взагалі припинив повернення позики. Сума відсотків (3% річних) за користування грошовими коштами за період з 20.06.2018 року по 20.09.2018 року складає 1842,73 грн. Інфляційні збитки за вказаний період складають 0,00 грн. Сума боргу відповідачем повинна була повернута до 01.12.2017 року, але відповідач до дня звернення з позовом до суду не повернув кошти в сумі 242 916 грн 15 коп. Таким чином, відповідач станом на 20.09.2018 року зобов`язаний повернути суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, що узагальному розмірі становить 242 916 грн 15 коп. З урахуванням викладеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики з урахуванням інфляційних та 3% річних в розмірі 242 916,15 гривень. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Третя особа в судове засідання не з`явилась про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.10.2015 року між сторонами було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу в борг 282 952,22 гривень, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 05.10.2015 року становило 13 380 доларів США, що підтверджується договором позики від 06.10.2015 року. Позивач передав відповідачеві кошти на безпроцентній основі, а відповідач зобов`язався повернути кошти частинами згідно графіку встановленому у додатку№1 від 06.10.2015 року до даного Договору. На підтвердження укладання такого договору, позивачем представлено договір безпроцентної позики від 06 жовтня 2015 року (а.с.39-40). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, судом встановлено, що свої зобов`язання за договором позики щодо передачі коштів позивачем [PERSON] виконані в повному обсязі. В порушення взятих на себе зобов`язань відповідачем [PERSON] отримані грошові кошти позивачу повернуто частково. Неповернута частина позики, згідно розрахунку наданого позивачем та перевіреного судом складає 201 463,42 грн. Також, судом перевірено розрахунок, що наданий позивачем, обґрунтованим є нарахування трьох відсотків річних у загальному розмірі 9 982,62 грн. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційної складової боргу, оскільки за змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені у справі вимоги підлягають задоволенню частково з підстав та у обсязі, що зазначені вище. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесенні судові витрати у розмірі 2114,46 грн. пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial