Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ «УСК «Гарант-АВТО» про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що з 21 жовтня 2014 року він працював у ПАТ «УСК «Гарант-АВТО» на посаді провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної діяльності управління претензійно-позовної діяльності. 17 листопада 2014 року був переведений на посаду головного юрисконсульта управління претензійно-позовної діяльності, на якій працював до 05 січня 2015 року. Проте, з позивачем при звільненні не проведено остаточний розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 15 591 грн. 71 коп. у звязку з чим позивач був вимушений звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-АВТО» вказаної суми боргу. 13 лютого 2015 року Печерським районним судом м. Києві видано судовий наказ №757/4381/15-ц. Посилаючись на те, що всупереч вимогам закону відповідач в день його звільнення не виплатив всі належні до виплати суми, позивач просив суд задовольнити предявлені вимоги. У судовому засіданні позивач підтримав позов, просив задовольнити предявлені вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позов у повному обсязі. Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 21 жовтня 2014 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював у ПАТ «УСК «Гарант-АВТО» на посаді провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної діяльності управління претензійно-позовної діяльності. 17 листопада 2014 року позивача було переведено на посаду головного юрисконсульта управління претензійно-позовної діяльності, на якій він працював до 05 січня 2015 року. З наявної в матеріалах справи довідки виданої відповідачем вбачається, позивач дійсно працював в ПАТ «УСК «Гарант-АВТО» та був звільнений 05 січня 2015 року згідно наказу №04-кго. Згідно вказаної довідки, заборгованість відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати за листопад-грудень 2014 року та січень 2015 року складає: 15 519 грн. 71 коп. (а.с. 7). Як вбачається з матеріалів справи у звязку з невиплатою заробітної плати позивач звертався до Печерського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-АВТО» вказаної суми боргу. 13 лютого 2015 року Печерським районним судом м. Києві видано судовий наказ №757/4381/15-ц про стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої але невиплаченої заробітної плати в розмірі 15 519 грн. 71 коп. (а.с. 8). Обґрунтовуючи предявлені вимоги позивач посилається на те, що відповідач грубо порушуючи норми трудового законодавства не виплатив належні до виплати грошові суми. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємств, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У відповідності до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Разом з тим як встановлено в ході розгляду справи, з позивачем у день звільнення не проведено остаточного розрахунку та не виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 15 519 грн. 71 коп., що визнав представник відповідача в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 № 100, далі Порядок, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. При цьому, відповідно до п.3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками -почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Як зазначено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли він у цей день не був на роботі , - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КзпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно довідки відповідача від 28 січня 2015 року №97, за відпрацьовані за останні перед звільненням два місця відповідно нараховано до сплати усього: в листопаді 2014 року 5 600 грн. 00 коп., а в листопаді 2014 року - 6200 грн. 00 коп. Таким чином, оскільки на день вирішення спору відповідач не розрахувався з позивачем по виплаті нарахованої заробітної плати, у відповідача утворилась заборгованість середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, зокрема з 06 січня 2015 року по 08 червня 2015 року у розмірі 28 265 грн. 12 коп.: кількість робочих днів листопад - грудень 2014 року 43 дні. вартість 1 робочого дня 274,42 грн. кількість робочих днів прострочення з 06 січня 2015 року по 08.06.2015 року 103 дні. (5600,00+6200,00) : 43 = 274,42 грн. 274,42грн. * 103 = 28265,26грн. Виходячи з вище викладеного, оскільки судом протягом судового розгляду встановлено, що відповідач не здійснив з позивачем повний розрахунок в день звільнення, на підставі ст. 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 28265,26грн. Відтак, позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач звільнений від оплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід Держави судовий збір у розмірі 282 грн. 65 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved