Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що вона є донькою відповідача. Її батьки розлучились коли їй було три роки. Вона мешкала разом із матір'ю, за весь час допомоги від батька не отримувала. Внаслідок відсутності батьківського піклування вона була вимушена залишити матір та проживати в родині бабусі, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. З жовтня 2013 року у зв'язку із відсутністю у бабусі матеріальної можливості для її утримання за направленням служби у справах дітей її було влаштовано до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради Дніпропетровської області (далі - КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР Дніпропетровської області). Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 7 квітня 2014 року її матір було позбавлено батьківських прав відносно неї. У КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР Дніпропетровської області вона перебувала до 30 травня 2014 року та була відрахована за заявою батька, який зобов'язався забезпечити спільне проживання та виконувати батьківські обов'язки. У подальшому батько нетривалий час (протягом тижня) мешкав у родині її бабусі, а потім залишив сім'ю. Після цього батько матеріальної допомоги не надавав, її долею не цікавився та не відвідував. У вересні 2014 року її було влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР Дніпропетровської області у зв'язку із відсутністю у бабусі фінансової можливості для її утримання. Із часу влаштування до дитячого будинку батько її не відвідував. Допомоги та підтримки від батька не має, він знехтував нею, не має бажання займатись її вихованням і навчанням, а також матеріально утримувати. Тобто її батько фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неї. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив У зв'язку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Представники третіх осіб [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити та вважали за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно позивача. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та представників третіх осіб [PERSON] і [PERSON], дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO]. Її батьками є [PERSON] і [PERSON] Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 7 квітня 2014 року матір позивача було позбавлено батьківських прав відносно неї. Разом із тим [INFO] мати позивача, [PERSON], померла. Згідно із листом Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 30 жовтня 2014 року № 359/1 позивач перебуває на їхньому обліку, фактично проживає в родині бабусі, [PERSON], відповідач коштів на утримання дитини не надавав. За зверненням бабусі, у якої не вистачає коштів на утримання онуки, остання з вересня влаштована до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР Дніпропетровської області. Відповідно до довідки КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР Дніпропетровської області від 17 серпня 2015 року № 107 позивач дійсно перебувала в цьому закладі на повному державному утриманні з 28 серпня 2014 року по 17 серпня 2015 року. У довідці вуличного комітету Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ради від 25 серпня 2015 року зазначено, що позивач дійсно мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. У довідці КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року № 142 вказано, що позивач дійсно перебувала в цьому закладі на повному державному утриманні в такі періоди: з 7 грудня 2011 року до 15 серпня 2012 року, з 28 вересня 2013 року до 2 червня 2014 року, з 28 серпня 2014 року до 17 серпня 2015 року. У листі від 27 листопада 2014 року служба у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної в місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради просить службу у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради розглянути питання щодо влаштування подальшої долі позивача. Згідно із довідкою служби у справах дітей виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області позивач дійсно перебувала в притулках міста: 2 листопада 2012 року позивач за особистим зверненням направлялась до КЗ «Притулок для дітей «Пролісок», 30 січня 2013 року з дозволу служби у справах дітей Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області позивач повернулась у родину матері, 18 серпня 2011 року позивач за актом знайденої дитини Криворізької міліції у справах дітей Дзержинського РВ направлялась до КЗ «Притулок для дітей № 2» у зв'язку з бродяжництвом та конфліктною ситуацією в сім'ї, 6 грудня 2011 року позивач передана до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР Дніпропетровської області. Відповідно до акта обстеження умов проживання від 7 грудня 2015 року, складеного головними спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної в місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради, бабуся створює для позивача всі необхідні умови для проживання та розвитку. Крім того, згідно із розрахунком заборгованості за аліментами, наданим Центрально-Міським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, станом на 30 вересня 2015 року заборгованість відповідача зі сплати аліметів складає 33 800 грн. 33 коп. Згідно із висновком виконкому Центрально-Міської районної у місті ради як органу опіки та піклування від 14 січня 2016 року № 8/33-101 останній вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно позивача. Статтею 150 СК України передбачено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоро'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Ураховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неї слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено та повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. На підставі наведеного,

Outcome: approved