overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась в суд з позовом, у якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 29.01.2005 року. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, спільного господарства не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судові засідання двічі поспіль не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.01.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 4). Сімейне життя в сторін не склалося, спільного господарства не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2011 року. Спільне життя не склалося, збереження сім'ї є неможливим, оскільки мають несумісні характери та погляди на життя, фактичні шлюбні відносини припинені. Від шлюбу дітей не мають. Позивач просила розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» . В судове засідання позивач не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином до суду. Подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ст.158 ЦПК України за наявності поданих заяв суд здійснює розгляд справи у відсутність сторін. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 23.03.2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області , про що був зроблений актовий запис за № 43. Вказана обставина підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Сторони зберегти сім'ю не бажають, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, мають різні погляди на життя, разом не проживають, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім'ї є неможливим та недоцільним. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, на підставі ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 08 листопада 2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №854 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08 листопада 2008 року. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 жовтня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1541 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25 жовтня 2013 року. Від шлюбу вони дітей не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2009 року. Від сумісного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, з причин різних поглядів на життя. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу на підставі ст.. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки подальше сумісне мешкання сторін та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до Артемівської міської ради м. Дзержинська Донецької області про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності за № 9 виданого управлінням житлово-комунального господарства м. Дзержинська 10 лютого 1994 року її матері [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина на майно, що належало їй на праві власності. Єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом є вона. Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадщини вона дізналась, що для оформлення спадщини необхідно надати правовстановлюючий документ на спадкову квартиру зареєстрований у встановленому порядку, але він був втрачений її матір'ю ще за життя. На теперішній час даний факт є перешкодою для реалізації права на отримання спадщини і визнання за нею права власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача до судового засідання не з'явився надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення вимог позивача не заперечував. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог, оскільки вони обґрунтовані та доведені матеріалами по справі, а саме: копією паспорта позивача (а.с.5-7), копією довідки (а.с.9), копією технічного паспорту (а.с.10-12), копією свідоцтва про смерть (а.с.13), копією заповіту (а.с.14), копією свідоцтва про народження (а.с.16) На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача і просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини, оскільки матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день і час слухання справи, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 09 жовтня 2004 року (арк.с.7). [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 08 лютого 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (арк.с.8). За змістом ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням обставин справи та того, що інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина на утриманні відповідач не має, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, необхідно стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу зі згоди позивача, без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, встановлено, що з 2001 року сторони перебувають в фактично шлюбних відносинах. Від фактично шлюбних відносин мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.05.2002 року), яка згідно довідки № 1429 від 16.04.2014 року, виданої Нововоронцовською селищною радою Нововоронцовського району Херсонської області, знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. в зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 01.02.2011 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від спільного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. На теперішній час відповідач мешкає окремо, дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач перебувають у шлюбі з 01.02.2011 року (а.с.4). Від сумісного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дитину, хоча має таку можливість. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, оскільки згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У квітні 2014 року, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31 липня 2010 року вступила до шлюбу з відповідачем. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 468. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. На протязі останніх півтора років шлюбні відносини сторони не підтримують, оскільки у родині постійно виникали сварки із-за різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. З вказаного часу спільне господарство не ведеться, збереження сім'ї позивач вважає не можливим. Позивач надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Суд, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено, 31 липня 2010 року був укладений шлюб між сторонами, який зареєстровано Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 468, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб в матеріалах справи (а.с. 3). Від подружнього життя сторони мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), спір про його місце проживання між сторонами відсутній. Як встановлено матеріалами справи, на протязі останніх півтора роки сторони проживають окремо, підставою розпаду сім`ї стало те, що у родині постійно виникали сварки із-за різних погляді на життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. З вказаного часу спільного господарства не ведуть, зберегти сім`ю позивач вважає неможливим. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач не має наміру, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя та виховання дитини. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивач надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 25.04.1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис № 456. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved