Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У жовтні 2018 року ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги постачання природного газу в сумі 6 319,30 грн, з яких 4 771, 68 грн - послуги за газопостачання за період з 01 липня 2015 року по 19 квітня 2017 року, 1 231,40 грн - інфляційні витрати за період з 01серпня 2015 року по 31 травня 2018 рокута 316,22 грн - 3% річних за період з 11 серпня 2015 року по 10 липня 2018 року посилаючись на те, що відповідач є споживачем природного газу, які надаються позивачем у [ADDRESS]. На ім'я [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER]. Остання своєчасно не вносить плату за спожиті послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у зазначеному вище розмірі, тому просить стягнути заборгованість за послуги постачання природного газу, а також 1 762,00 грн судових витрат. За заявою представника позивача ухвалою суду від 21 листопада 2018 року судове засідання по справі проводиться у режимі відеоконференції. Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Представник позивача у режимі відеоконференції позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не з»явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, яка заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач до 19 квітня 2017 року була споживачем комунальних послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Чернігівгаз Збут» в [ADDRESS]. На відповідача з прізвищем «Герасименко» був відкритий особовий рахунок № [NUMBER], що підтверджується заявою-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (а.с. 10), а також повідомленнями про оплату нею послуг з газопостачання (а.с. 14, 15). Як убачається з свідоцтва про шлюб, [PERSON] 23 липня 2011 року уклала шлюб з [PERSON], після чого їй було присвоєно прізвище «[NUMBER]» (а.с. 12). Згідно розрахунку відповідач має заборгованість за спожитий природний газ заперіод з 01 липня 2015 року по 19 квітня 2017 року у розмірі 4 771,68 грн (а.с. 13), а також останній нараховані суми витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період з 01.08.2015 року по 31.05.2018 року у розмірі 1 231,40 грн (а.с. 5) та 316,22 грн - 3% річних з простроченої суми (а.с. 4). Даний розрахунок у встановленому порядку відповідачем не спростований. Відповідно до ст. 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтями 7, 8 даного Закону визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та відповідний обов'язок щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а обов'язком виконавця забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає встановленим, що відповідач користувалася наданою позивачем послугою з газопостачання, за яку не сплатила, що є підставою для стягнення заборгованості у зазначеному вище розмірі з відповідача на користь позивача. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові Верховного Суду України від 27 березня 2013 року по справі № 6-6ц13, відповідно до якої наймач згідно статті 68 ЖК України зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги; згідно зі ст. 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1762,00 грн судового збору, з яких 1 585,80 грн було сплачено позивачем при подачі позову до суду, а 176,20 грн було сплачено останнім при подачі до суду заяви про видачу судового наказу, квитанція про сплату яких знаходиться у матеріалах справи № 733/930/18.

Outcome: approved