Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №8998 від 11.02.2013 року, [PERSON] отримав 64\~400 грн. строком на 120 місяців, з зобовязанням погасити суму кредиту не пізніше 10.02.2023 року, а також сплачувати 18 % річних. Відповідно до кредитного договору відповідач зобовязався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в сумі 536,67 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом. Однак, відповідач перестав виконувати зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого, станом на 16.12.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 48\~332 грн. 45 коп. та складається з: заборгованості за основним боргом\~ 34 622 грн. 35 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 10\~928 грн. 47 коп.; інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості 2\~479 грн. 96 коп.; три проценти річних від прострочених сум заборгованості\~- 301 грн. 67 коп. Просять суд стягнути з відповідача свою користь заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 08.11.2016 року (а.с.4), не зявився, справу просив розглянути за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.3). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.29), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №8998 від 11.02.2013 року, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 64\~400 грн. строком на 120 місяців, з зобовязанням погасити суму кредиту не пізніше 10.02.2023 року, а також сплачувати 18 % річних (а.с.5-7). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №8998 від 11.02.2013 року, заборгованість [PERSON] станом на 16.12.2016 року становить 48\~332 грн. 45 коп. та складається з: заборгованості за основним боргом\~ 34 622 грн. 35 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 10\~928 грн. 47 коп.; інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості 2\~479 грн. 96 коп.; три проценти річних від прострочених сум заборгованості\~- 301 грн. 67 коп. (а.с.9; 10). Вирішуючи питання про стягнення зазначеної суми, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положення ч. 2 ст. 625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за основним боргом 34 622 грн. 35 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 10\~928 грн. 47 коп.; інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості 2\~479 грн. 96 коп.; три проценти річних від прострочених сум заборгованості\~- 301 грн. 67 коп. При зверненні до суду з позовом ПАТ «Державний Ощадний банк України», в особі філії\~Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» сплатив судовий збір у сумі 1 600,00 грн. (а.с.1), а тому, враховуючи задоволення позовних вимог останнього та вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України», в особі філії\~Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» понесені витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного й

Outcome: approved