Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що з 21.10.2005 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, проте їх особисті стосунки погіршились внаслідок чого вони проживають окремо. 19.12.1999 року у них народився син [PERSON], який на даний момент проживає разом з нею та відповідно до рішення суду відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на його утримання, разом з тим, між ними не досягнуто домовленості щодо участі батька у додаткових витратах на дитину. Так, [PERSON] навчається в коледжі Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича та два рази на рік необхідно вносити грошові кошти в розмірі 4000 грн. на оплату навчання, а тому вважає, що відповідач повинен нести половину таких витрат та до 1-го вересня і до 1-го лютого кожного року сплачувати по 2000 грн. Крім того, з жовтня 2015 року син лікується в міській дитячій стоматологічній поліклініці та лікарем-ортодонтом йому рекомендовано санацію ротової порожнини, проведення ортодонтом лікування для нормалізації положення зубів та жувальних функцій (зміною або незміною ортодонтичною апаратурою) і відповідно до розрахунку вартості матеріалів та послуг лікаря вартість лише брекет-системи, яка необхідна для нормалізації положення зубів становить 40000 грн. Також, з вересня 2015 року [PERSON] вивчає англійську мову в мовному коледжі «Пріоритет» та щомісячна оплата за навчання складає 420 грн. Таким чином, вважає, що відповідач повинен нести половину вартості вказаних витрат та разово сплатити їй 20000 грн. за оплату послуг ортодонта і щомісячно сплачувати їй по 210 грн. на оплату вартості навчання на курсах англійської мови. Вказувала на те, що відповідач офіційно працевлаштований та середня його заробітна плата в місяць становить 3000 грн., крім того він мобілізований як військовослужбовець та отримує середній заробіток за місяць в сумі 4366 грн., а також отримує пенсію розмір якої щомісячно становить 1683,94 грн., натомість її заробітна плата щомісяця становить 1220 грн. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, а саме хворобою дитини та розвитком здібностей: щомісячно по 210 грн. на оплату вивчення англійської мови в мовному коледжі «Пріоритет»; два рази на рік (до 1-го вересня і 1-го лютого) по 2000 грн. витрати на оплату навчання в коледжі Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича та разово 20000 грн. витрати на лікування для нормалізації зубів в дитячій стоматологічній поліклініці. В судове засідання позивач не зявилась, направила до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності відповідача, який в судове засідання не зявився, не зважаючи на те, що належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання відповідно до даних [PERSON] України в Чернівецькій області, про причини своєї неявки суд не повідомив та не направив відповідного мотивованого клопотання про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідачів, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.10.2015 року задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з\~\~\~\~\~\~ 18 лютого 2015 року\~ і до досягнення дитиною повноліття (а/с 17). У відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається зі змісту вище вказаного рішення суду, 19.12.1999 року народився [PERSON], батьками якого є позивач та відповідач, які на даний час між собою шлюбних відносин не підтримують й відповідно проживають окремо, а їх спільний син проживає разом із позивачем\~ за\~ адресою: м. Чернівці, вул. М.Олімпіади, 6, кімнати\~ 37,38,38 та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України). Так, судом встановлено, що відповідно до договору №71/15 від 18.08.2015 року [PERSON] навчається в коледжі Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича за спеціальністю обслуговування компютерних систем і мереж та загальна вартість освітньої послуги складає 32600 грн. Відповідно п.4.3 вказаного договору, розмір плати за один семестр першого року навчання складає 4000 грн., за один семестр наступних років навчання 4100 грн. (а/с 9). Крім того, відповідно до довідки ПП мовний коледж «Пріоритет» №31 від 30.09.2015 року, [PERSON] вивчає англійську мову у вказаному мовному коледжі з вересня 2015 року та оплата навчання складає 420 грн. за місяць (а/с 16). У відповідності до розяснень, які містяться в п. 18,19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. У відповідності до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, аліменти спрямовані на забезпечення нормальних умов життя дитини та за своїм цільовим призначенням спрямовані на забезпечення потреб дитини у харчуванні, одязі, охороні здоровя та створенні гідних умов життя, при цьому фінансування особливих здібностей дитини не охоплюється поняттям аліменти, а регулюється нормами ст. 185 СК України як додаткові витрати, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача щомісячно 210 грн., що становить половину вартості навчання в мовному коледжі «Пріоритет» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню до закінчення навчання [PERSON] у вказаному коледжі. Крім того, частково також підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача половини вартості навчання сина у вищому навчальному закладі, оскільки на час розгляду справи [PERSON] не досяг повноліття, а тому аліменти, які були стягнуті з відповідача на його утримання відповідно до рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06.10.2015 року не охоплюють витрат на навчання у коледжі Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича. Разом з тим, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обовязку сплати аліментів, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Наведене також узгоджується з правовою позицією сформованою Верховним судом України у постанові від 24.12.2014 року за наслідками розгляду цивільної справи №6-186цс, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування. Так, правила ст. 185 СК України поширюються на правовідносини щодо обовязку батьків утримувати неповнолітніх дітей. Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, передбачений главою 16 Сімейного кодексу України, однак норми цієї глави не поширюють дію положень ст. 185 СК України на правовідносини, які виникають між батьками з приводу їх участі в утриманні повнолітніх дочки, сина. Таким чином, в порядку ст. 185 СК України відповідач зобовязаний нести витрати на навчання сина у вищому навчальному закладі до закінчення навчання але не довше ніж до досягнення ним повноліття. Крім того, судом встановлено, що 28.09.2015 року [PERSON] звернувся за консультативною допомогою в Міську дитячу стоматологічну поліклініку до лікаря-ортодонта [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою №244 від 28.09.2015 року (а/с 12). Згідно консультативного висновку спеціаліста №245 від 28.09.2015 року, [PERSON] рекомендовано санацію ротової порожнини, проведення ортодонтом лікування для нормалізації положення зубів та жувальних функцій (знімною або незнімною ортодонтичною апаратурою) (а/с 13). На підтвердження своїх вимог щодо стягнення з відповідача разово 20000 грн. на лікування сина в лікаря-ортодонта позивачем надано розрахунок вартості матеріалів та послуг лікаря-ортодонта відповідно до якого наведено вартість різних послуг, а також різних брекет-систем, при цьому позивачем не надано суду доказів яка сама брекет-система призначена лікарем для лікування [PERSON] та відповідно до висновку спеціаліста №245 від 28.09.2015 року [PERSON] рекомендовано лікування знімною або незнімною ортодонтичною апаратурою, при цьому не зазначено якою саме апаратурою та яка її вартість. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не доведено вартість ортодонтичного лікування сина, у звязку з чим в задоволенні вимог про стягнення з відповідача разово 20000 грн. на лікування сина в лікаря-ортодонта слід відмовити. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial