Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 24.12.2005 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1907. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки між ними втрачено почуття любові і поваги один до одного. Вважає, що збереження їхньої родини неможливе, просила шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб із відповідачем, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Ухвалою суду від 22.12.2018 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час\~ та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 24 грудня 2005 року сторони зареєстрували шлюб в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1907, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №023371, виданим 24.12.2005 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ФП №042242, виданого 12.12.2006 року Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], актовий запис №822. Згідно паспорту громадянина України серія ВК №268956, виданого 16.03.2006 року Гірницьким МВМ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] зареєстрована в [INFO]. Та згідно довідки №1412009063 від 19.01.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, перемістилася в м.Маріуполь Донецької області та проживає за адресою: [INFO]. За довідкою голови КСН «Центральни-ІІ» від 17.10.2018 року [PERSON] мешкає в [ADDRESS], разом з дитиною [PERSON], [INFO] Частина 2 ст.112 СК України наголошує на тому, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Мотивуючи свої вимоги позивачка посилалася на припинення подружніх стосунків з чоловіком, різні погляди на шлюб та сімю\~ та неможливість збереження їхньої родини. Відповідач свого наміру на збереження сімї також не виказав, відзив не надав та відповідних доказів до суду не представив. Враховуючи те, що у сторін по справі відсутній намір на примирення, бажання поновити сімейні стосунки та проживати однією сімєю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved