Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за Договором про споживчий кредит № 2203/0414 від 23.08.2017, внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед банком станом на 24.10.2018 у сумі 28849,06 грн. Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 1762,00 грн. Провадження у справі не було відкрито у зв`язку із відсутністю з 25.07.2018 у штаті районного суду суддів з повноваженнями на розгляд справ. Ухвалою суду від 10.01.2020 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов. У справі є клопотання позивача про ухвалення заочного рішення і розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач копію ухвали, позовної заяви і доданих до неї документів отримав за зареєстрованим місцем проживання 18.01.2020 (а.с. 35, 36, 43), що є належним врученням відповідачеві судової повістки; про причини неявки у засідання суд не повідомив, не подав відзив або будь-яких інших документів у справі. У судове засідання відповідач 10.03.2020 не з`явився, про яке повідомлений належним чином 06.02.2020 (а.с 52). Заявою від 16.03.2020 позивач збільшив позовні вимоги вказавши, що заборгованість відповідача перед банком станом на 30.01.2020 складає 44107,87 грн (а.с. 66-75). Відповідач про судове засідання 13.04.2020 повідомлений належним чином 14.03.2020, про причини неявки суд вкотре не повідомив, відзиву на позов також не надав (а.с. 63, 77). Суд зауважує, що норма щодо продовження строку на складення відзиву на час дії каратниу діє з 02.04.2020. Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223, ст. 279 ЦПК України, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи і за відсутності представника позивача. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Між позивачем, як банком, і відповідачем, як позичальником, шляхом заповнення та підписання відповідачем 23.08.2017 Договору про споживчий кредит № 2203/0414, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 30000,00 грн на споживчі потреби зі сплатою 56 % річних на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 23.08.2022. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно графіку платежів або достроково відповідно до порядку визначеному договором в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредити, встановленого цим договором, повернення кредиту рівними частинами у розмірі 500,00 грн та сплата процентів нарахованих на залишок основної суми боргу кредитом, щомісячно до 20 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з вересня 2017 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно умов цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сталою процентів відповідно до послідовності визначеної цим Договором. Якщо сума коштів, що надійшла на рахунок менша розміру, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими, наступна сума платежу повинна включати додатково суму коштів необхідну для погашення простроченого платежу та сплати пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п.8.2 Кредитного договору, відповідно до п.8.3 Кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми боргу та /або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, Позичальник зобов`язується сплатити а користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15 % простроченого платежу (а.с. 8-17). Отже між позивачем і відповідачем укладено договір банківського рахунка і кредитний договір (далі Договір). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК ). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ). У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку (а.с. 6, 7, 71-74) вбачається, що на 30.01.2020 відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 2203/0414 від 23.08.2017 на суму 44107,87 грн, яка складається із: 24500,00 грн заборгованість за кредитом, 4157,04 грн прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом, 12463,02 грн заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту і відсотків, 1103,63 грн 3-х % річних, 1884,18 грн інфляційних втрат. Відповідач розрахунок не оспорив, доказів його неправильності чи необгнутованості судові не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за договором, він має вказаний борг перед позивачем, тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Суд задовольняє їх повністю. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved