Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , але відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.04.2016 року у справі № 369/2710/16-ц , шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбних відноси між позивачем та відповідачем не підтримувалось будь-яких відноси, відповідач в домоволодінні позивача не проживав. [PERSON] є єдиним власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Станом на дату подачі позовної заяви, відповідач, вже тривалий час більше року, не проживає у домоволодінні, яке належить [PERSON] , що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 16 вересня 2019 року. Усі витрати щодо утримання та поліпшення стану домоволодіння та оплати комунальних послуг несе позивач. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надано заяву, у якій позивач просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав і просив його задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач у поданій суду заяві не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] , але відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.04.2016 року у справі № 369/2710/16-ц , шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбних відноси між позивачем та відповідачем не підтримувалось будь-яких відноси, відповідач в домоволодінні позивача не проживав. [PERSON] є єдиним власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому будинку/приміщені осіб № 2836 від 25.09.2019 року виданої виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за адресою: [ADDRESS] до складу зареєстрованих входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно акту депутата про не проживання особи за місцем реєстрації від 16 вересня 2019 року виданої Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 20 серпня 2018 року. Усі витрати щодо утримання та поліпшення стану домоволодіння та оплати комунальних послуг несе позивач. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не проживає у спірному житлі без поважних причин, і тому втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , на підставі вимог ст. 405 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved