Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позові в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне. [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до якої увійшла, зокрема, земельна ділянка для ведення садівництва. Вона є спадкоємцем першої черги, спадкоємець за заповітом - відповідач відмовився від спадкування на її користь, однак через відсутність оригіналу заповіту її було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, наддав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0579 га. для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована: [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] від 13.04.2012 року. [INFO] [PERSON] помер, про що 08.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено актовий запис №7697, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 08.08.2013 року. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом - дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Одеським міським ЗАГС 27.09.1958 року, актовий запис №2351. Відповідач [PERSON] - спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується заявою про визнання позовних вимог. Відповідно до ст.2 Закону України від 1.07.2004 р. №1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. В той же час, здійснення державної реєстрації права власності в порядку, передбаченому цим законом, є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216-1218, 1221, 1225, 1233, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved