Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 22.11.2013 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві .Від шлюбу спільних дітей не мають. Вони з [PERSON] зовсім різні люди, у них різні погляди на сімейне життя, на ведення домашнього господарства, через що між ними виникали сварки. В жовтні 2015 року вони припинили сімейні відносини і по цей час мешкають окремо. Спору про поділ майна не має. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач у судовому засіданні позов підтримав , прохав задовольнити, пояснивши суду, що не має наміру примирюватися з відповідачем , так як з відповідачем припинені шлюбні стосунки , він має іншу жінку, з якою мешкає і бажає узаконити стосунки. Відповідач подала суду заяву, в якій заперечувала щодо розірвання шлюбу та просить суд розглянути справу за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача , дослідивши письмові докази по справі , прийшов до наступних висновків. Матеріали справи свідчать, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2013 року. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ( далі- Постанова) рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Відповідно з роз'ясненнями, викладеними у п.10 вище вказаної постанови, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя , ухвалою суду від 14 грудня 2015 року клопотання відповідача [PERSON] щодо примирення з позивачем задоволено та сторонам наданий строк для примирення до 17 лютого 2016 року. Однак , як встановлено в судовому засідання , примирення не відбулося , позивач не має наміру примирюватися з відповідачем , наполягає на розірванні шлюбу .На думку позивача , сім'я розпалася і збережена бути не може. З позивачем він з жовтня 2015 року не зустрічається ,шлюбні стосунки припинені , спілкуючись по телефону , між ними постійно виникали сварки з різних питань, що призвело до їх остаточного відчуження. Судовим розглядом встановлено , що з жовтня 2015 року сторони проживають окремо та примирення не відбулося. Спору про поділ майна у сторін не має, спільних дітей не має. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та просить більше не примирювати його з відповідачем , так як його рішення про розірвання шлюбу остаточне. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб -розірванню. Витрати по розірванню шлюбу позивач бере на себе.

Outcome: approved