Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі у розмірі 1/4 доходу щомісячно до закінчення сином навчання, але не більш як до досягнення ним 23 річного віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу сторони у даній справі мають повнолітню дитину, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюб між сторонами розірвано, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 20.09.2007 року. Позивач зазначає, що їх спільна дитина відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України потребує від відповідача додаткової матеріальної допомоги до досягнення ним двадцяти трьох років, оскільки [PERSON] є студентом третього курсу денної форми навчання Київського коледжу комп'ютерних технологій та економіки Національного авіаційного університету, з кінцевим терміном навчання до [INFO] Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.11.2018 року відкрито провадження у справі розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак від представника позивача до суду подано заяву, в якій просить проводити судовий розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Зі змісту заяви вбачається, що заявлені позовні вимоги представник позивача підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не надійшло. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені нею обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі мають спільного сина - [PERSON], [INFO], батьками дитини записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.03.2013 року. Згідно довідки № 552 від 05.09.2018 року [PERSON] є студентом третього курсу денної форми навчання Київського коледжу комп'ютерних технологій та економіки Національного авіаційного університету, з кінцевим терміном навчання до [INFO] За нормою ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч. 2 ст. 200 СК України) При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що [PERSON] проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, навчається на денній формі навчання, не працює. Тому, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідач є особою працездатного віку, обмежень щодо його працевлаштування судом не встановлено. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 24.10.2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до моменту закінчення навчання, а саме до [INFO] Також суд роз'яснює сторонам у справі, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved