Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ «Приватбанк» або Банк) звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у загальній сумі 39095 грн. 82 коп. В обґрунтування позову зазначало, що у 2008 році між ними був укладений кредитний умов, на підтвердження чому [PERSON] підписав заяву про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, а Банк відкрив йому картковий рахунок та видав платіжну картку з лімітом кредитної лінії у сумі 11300 грн. Відповідач зобов'язався сплачувати проценти за користування коштами, а у разі виникнення прострочення повинен був сплатити штраф та пеню, визначену умовами договору. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача зазначену загальну заборгованість, яка станом на 14 вересня 2017 року складається із боргу по тілу кредиту у сумі 12404 грн. 78 коп., боргу за відсотками - 11441 грн. 16 коп., пені - 12911 грн. 98 коп. та штрафу, який складається із фіксованої суми - 500 грн., та 1837 грн. 90 коп. - процентна складова. В подальшому представник Банку 23 лютого 2018 року подав заяву про залишення позову без розгляду, однак 5 березня 2018 року подав уточнену позовну заяву, якою зменшив позовні вимоги, просячи стягнути тільки штраф в загальній сумі 2337 грн. 90 коп., оскільки в іншій частині борг позичальником був погашений. У судовому засіданні представник позивача, явка якого у зв'язку із суперечливими зазначеними заявами була ухвалою суду визнана обов'язковою, пояснив, що слід враховувати і розглядати позовні вимоги про стягнення боргу за кредитним договором у виді штрафу в сумі 2337 грн. 90 коп. Мотивував це тим, що відповідачем не повністю повернуто борг, а тільки у частині тіла кредиту, процентів та пені. За час розгляду справи у суді ним не виконано вимогу за кредитним договором в частині вчасного повернення кредитного боргу, тому він повинен сплатити штраф у зазначеній сумі. Відповідач та його представник заперечували проти стягнення боргу, оскільки він всю суму боргу - 39095 грн. 82 коп., а також і судовий збір у сумі 1600 грн. сплатив банку повністю після пред'явлення до нього позову на підтвердження чому надав копії квитанцій. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 березня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту в сумі 500 грн. на платіжну карту зі сплатою 36 % з розрахунку 360 днів у році. В подальшому кредитний ліміт збільшувався. Умови кредитного договору відповідач, в частині вчасного та повного повернення отриманих у кредит коштів виконував неналежним чином, у зв`язку з чим, станом на 14 вересня 2017 року, за ним утворилася заборгованість за кредитом, яка загалом склала 39095 грн. 82 коп., яка складається з наступного: боргу по тілу кредиту - 12404 грн. 78 коп., боргу за відсотками - 11441 грн. 16 коп., пені - 12911 грн. 98 коп. та 2337 грн. 90 коп. штрафу, який складається із фіксованої суми - 500 грн., та 1837 грн. 90 коп. - процентної складової. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «КБ «Приватбанк» повністю виконав взяті на себе зобов'язання за Договором, а позичальник навпаки, порушив його умови в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, тому за ним утворився борг. Позов про стягнення зазначеного боргу Банк подав до суду 11 жовтня 2017 року, сплативши при його подачі судовий збір у сумі 1600 грн. Після чого позивач подав суду 11 січня 2018 року заяву про розгляд справи без його участі, до якої додав копії чотирьох квитанцій про сплату боргу. Відповідно до цих квитанцій він 04 листопада 2017 року сплатив Банку 10000 грн., 07 грудня 2017 року - двічі по 14000 грн. і 13 січня 2018 року - 2996 грн. Тобто він загалом сплатив 40696 грн., що дорівнює всій сумі, заявленій позивачем у первісному позову разом із судовим збором (загальний борг 39092 грн. 82 коп. + 1600 грн. судовий збір). Отже заборгованість за кредитним договором відповідачем повністю погашена. Посилання представника позивача і вимоги за уточненою позовною заявою про стягнення з відповідача боргу в сумі 2337 грн. 90 коп., який є штрафом, суд не приймає, оскільки вони є неспроможними. Як зазначено вище відповідачем було сплачено весь борг після подання позову, в тому числі і штраф. Платежі були плачені на розрахунковий рахунок та за реквізитами, вказаними банком у позовній заяві. А твердження представника позивача про те, що цей штраф повинен бути здійснений в першу чергу на визначений Банком рахунок нічим не підтверджені, оскільки навіть в уточненій позовній заяві Банк вказав ті ж платіжні реквізити, на які він повинен сплатити борг та судові витрати, за якими позивач і здійснив платежі. В уточненій позовній заяві позивач не вказав будь-яких нових доказів, які б давали підстави вважати, ще це інший вид штрафу, ніж той який був заявлений при поданні позову в жовтні 2017 року і утворився на 14 вересня 2017 року. Судові витрати відповідачем були повністю повернуті позивачу. З врахуванням викладеного,

Outcome: dismissed