Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт народження дитини - громадянки України: [PERSON] , яка народилася [INFO] у місті Феодосія, Автономна Республіка Крим, Україна, матір`ю якої є громадянка України: [PERSON] , яка народилася [INFO] у місті Феодосія, Автономна Республіка Крим. В обґрунтування своєї заяви вказав на те, що [INFO] народилася його онука [PERSON] . В результаті чого Державним бюджетним закладом охорони здоров`я Республіки Крим «Феодосійський медичний центр» 11 серпня 2021 року було видано медичне свідоцтво про народження. Проте, свідоцтво про народження, яке видане на території тимчасово не підконтрольній українській владі, є недійсним, а відтак, позбавляє права на здійснення будь-яких цивільних прав та обов`язків, в тому числі отримати свідоцтво про народження дитини встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України. Тому, заявник звернувся до Чечелівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про державну реєстрацію народження дитини жіночої статі, народженої [INFO] , але отримав відмову у проведенні державної реєстрації народження онуки, у зв`язку з тим, що нею пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту народження в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про народження згідно чинного законодавства України. Тому, він був вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву та просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній. Представник Чечелівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Представник Чечелівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коробко Віталій в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та вказав, що повністю покладається на рішення суду. Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню в позовному обсязі по наступним підставам. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] народила дитину - дівчинку, у місті Феодосія, Автономна Республіка Крим, Україна, про що мається медичне свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане 11.08.2021 року Державним бюджетним закладом охорони здоров`я Республіки Крим «Феодосійський медичний центр». Відповідно до вимог ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. З метою реєстрації факту народження дитини і отримання свідоцтва про народження дитини, заявник звернувся до Чечелівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про державну реєстрацію народження його онуки. Однак, у реєстрації і отриманні свідоцтва про народження дитини йому було відмовлено, оскільки ним надано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Судом було встановлено, що дитина народжена не у шлюбі, про що зазначив в судовому засіданні сам заявник. Наявний документ про народження дитини, виданий 11.08.2021 року Державним бюджетним закладом охорони здоров`я Республіки Крим «Феодосійський медичний центр», а саме медичне свідоцтво про народження Серії [NUMBER] . Однак, м. Феодосія Автономної Республіки Крим входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. У зв`язку з тим, що народження [PERSON] відбулося на території м. Феодосія у Автономній Республіці Крим, на території якої нині жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується з тим, що отримати свідоцтво про народження, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження [PERSON] неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними і обґрунтованими. Під час розгляду даної справи судом не було встановлено третіх осіб, права і інтереси яких можуть бути порушені встановленням даного факту, у зв`язку з чим суд вважає можливим задовольнити дану заяву про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає можливим встановити факт народження дитини - громадянки України: [PERSON] , яка народилася [INFO] у місті Феодосія, Автономна Республіка Крим, Україна, матір`ю якої є громадянкаУкраїни: [PERSON] , яка народилася [INFO] у місті Феодосія, Автономна Республіка Крим. На підставі викладеного,

Outcome: approved