Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те, що 27.05.2010 року між сторонами виникли договірні відносини щодо отримання відповідачем кредиту в розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач отримав кредитні кошти, але не виконує зобовязань з його повернення в результаті чого станом на 30.09.2017 року виникла заборгованість в розмірі 20597,12 грн., а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 419,06 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 15221,05 грн., заборгованість з пені та комісії в розмірі 3500 грн. та штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та в розмірі 957,01 грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом та сплачені судові витрати. 22.02.2018 року надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що Умови та правила надання банківських послуг він не підписував та з ними не ознайомлювався, отже вони не можуть бути складовою частиною\~ укладеного з банком договору, Банк не має право стягувати одночасно пеню і штраф. Також, окремо надав заяву про застосування позовної давності до позовних вимог Банку. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 27.10.2017 року відкрито провадження у справі справу призначено до судового розгляду. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявився, заявою не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника банку. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 27.05.2010 року звернувся до позивача з заявою, в якій, з урахуванням долучених до матеріалів справи Умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна» просив відкрити йому рахунок та надати послуги, а саме кредит з базовою відсотковою ставкою 2,5 % на місяць. У своїй заяві [PERSON] підтвердив, що ознайомлений і згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банка. [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банка є договором між сторонами про надання банківських послуг. Відповідно до положень ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як вбачається з Умов та Правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010256, банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови (п. 1.1.3.2.3); зміни в Умови і Правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку у випадках не заборонених діючим законодавством України (п. 1.1.6.1); зміни внесені в умови і правила діють з моменту їх публікації на сайті, але не пізніше підтвердження змін діями клієнта по користуванню послугами банка (п. 1.1.6.4); строк позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагород, неустойки пені, штрафів, витрат банку складає 50 років (1.1.7.31); клієнт дає свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3); позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених вказаним договором (п. 2.1.1.5.5); у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банка виконати зобовязання по поверненню кредиту (в т.ч. простроченого кредиту та овердрафта), сплату винагород банку (п. 2.1.1.5.6); банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому чи у визначеній банком частці у випадку невиконання держателем своїх боргових чи інших зобовязань за цим договором (п. 2.1.1.12.10); при порушенні клієнтом строкових платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором понад 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову (п. 2.1.1.7.6); договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (п. 1.1.7.12); у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобовязання передбачені пп. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов і правил клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як ПЕНЯ = базова процентна ставка по договору / 30 (нараховується за кожен день прострочки кредита) + 50 грн. (єдиноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (п. 2.1.1.12.6.1). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем у [PERSON] перед банком станом на 30.09.2017 рік виникла заборгованість в розмірі 20597,12 грн., а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 419,06 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 15221,05 грн., заборгованість з пені та комісії в розмірі 3500 грн. та штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та в розмірі 957,01 грн. (процентна складова). Правильність розрахунку надану позивачем відповідачем не оспорюється. Між тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, позовні вимоги у частині стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором з відповідача задоволенню не підлягають, оскільки суд прийшов до висновку про стягнення штрафу з відповідача за порушення зобовязань за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість 419, 06 грн.\~ тіло кредиту; 15221, 05 грн. \~ відсотки за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 957, 01\~ - штраф (процентна складова), а всього\~ - 17097, 12 гривні. Щодо заяви про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до правової позиції ВСУ висловленої в постанові від 19.03.2014 року перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримав картку згідно кредитного договору б/н від 27.05.2010 року яка мала термін дії до 02.2018 року До суду за захистом свого порушеного цивільного права позивач звернувся 21.10.2017 року, тобто в межах строку позовної давності, а тому суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності. (а.с. 107) Оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.\~ На підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 1328,12 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial