Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У жовтні 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2017 року. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В даний час проживають окремо. За час шлюбу ними був придбаний в кредит мобільний телефон з аксесуарами на загальну суму 3\~599,80 грн. Після припинення шлюбних відносин відповідач забрав телефон собі та ним користується. В добровільному порядку поділити майно сторони не можуть. Просила суд виділити відповідачу мобільний телефон Huawei Y511Black з аксесуарами, стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію за її частку в праві власності на телефон в розмірі 1800 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задоволити у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 25 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. За ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. 01 березня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «Пумб» було укладено кредитний договір, за яким позивачка отримала кредит на споживчі цілі: смартфон вартістю 3599,80 грн. Згідно поданих та оглянутих в судовому засіданні квитанцій вбачається, що [PERSON] здійснює погашення кредиту за телефон. Факт придбання сторонами телефону Huawei Y511Black вартістю 2669,01 грн. та аксесуарів на суму 890,79 грн. підтверджується і копією квитанції з ТОВ «Комфі Трейд «Магазин «Comfy»/ Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки телефон придбаний сторонами у період зареєстрованого шлюбу, тому дане майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]Ю, та [PERSON] і частки сторін є рівними. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З висновку по матеріалам перевірки ДОП Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області вбачається, що після припинення шлюбних відносин [PERSON] забрав телефон Huawei Y511Black у власне користування. Враховуючи, що телефон знаходиться в користуванні відповідача по справі [PERSON], відсутність в матеріалах справи доказів, що даний телефон придбавався за особисті кошти [PERSON], суд приходить до висновку паро поділ майна подружжя шляхом виділення у власність [PERSON] смартфону Huawei Y511Black, вартістю 2669,01 грн., та стягнення з останнього на користь [PERSON] половину його вартості, а саме 1334,50 грн. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Разом з тим, позивачем при розгляді справи не надано доказів того, що інші аксесуари знаходяться в користуванні відповідача та є обєктом спільної власності подружжя (річна підтримка телефону, бонусні накопичення тощо), тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а саме в розмірі 474,50 грн..

Outcome: partial