Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначав, що під час сумісного проживання з [PERSON] [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Однак, спільне життя не склалося та вони припинили спільне проживання. Донька мешкала разом із відповідачем, але та не виконувала свої батьківські обов`язки, оскільки веде аморальний образ життя, вживає алкоголь, часто перебувала у присутності доньки у нетверезому стані, за дитиною стежила, дитина залишалася голодною та брудною. В один з таких днів [PERSON] була при тягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, а дитину було направлено до медичного закладу, звідки її забрав позивач, і по теперішній час донька проживає спільно із ним. Позивач повністю займається вихованням доньки, її розвитком тощо. В той же час, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про її фізичних і духовний розвиток, не цікавиться її навчанням, не здійснює підготовки до самостійного життя. З цих підстав просив позбавити відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року за вказаним позовом було відкрито провадження у справі та призначено підготовчий судовий розгляд. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про визнання пред`явленого позову у повному обсязі, якою просила вирішувати справу у її відсутність. Представник третьої особи також до суду не прибув, просив вирішувати справу у його відсутність, вирішення справи покладав на розсуд суду. З урахування наведених обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі у відсутність сторін та інших учасників процесу в ході підготовчого розгляду, що відповідає положенням ст. 197, 198 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.07.2012, виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, [PERSON] народилася [INFO] , про що вчинено актовий запис № 667. Батьками зазначені: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із положеннями ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Так, встановлено, що на сьогодення неповнолітня [PERSON] проживає спільно із позивачем [PERSON] у частково належній йому на праві власності (1/3 частки) квартирі [ADDRESS] . З психолого-педагогічної характеристики за № 381, виданої КДНЗ Комбінованого типу «Ясла-садок № 21 «Веселка» Маріупольської міської ради від 11.09.2019, вбачається, що у період з 23 серпня 2018 року о 31 серпня 2019 року неповнолітня [PERSON] відвідувала даний дошкільний навчальний заклад. Оформлюванням дитини у заклад займався батько [PERSON] . З моменту вступу дитини у групу її виховував батько, а також баба дитини [PERSON] . За час відвідування дитиною групи її мати жодного разу до закладу не з`являлася. На даний час неповнолітня [PERSON] відвідує КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 53 Маріупольської міської ради Донецької області», є ученицею 1-а класу даного навчального закладу, що підтверджується відповідною довідкою від 28.08.2019 за № 254. Згідно із довідкою, виданою Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Маріуполя від 30.08.2019, [PERSON] спостерігається у наданому закладі охорони здоров`я. Дитина хворіє рідко, заклад відвідує у супроводі батька [PERSON] або баби [PERSON] . Згідно із інформацією, наданою Лівобережним відділенням поліції ЦВП ГУНП в Донецькій області від 29.08.2019. протягом 2016-2018 років [PERSON] тричі притягувала до адміністративної відповідальності за ст. 178, 184 КУпАП (ухилення від виконання батьківських обов`язків та поява у громадських місцях у п`яному вигляді). Відповідач [PERSON] наведених обставин в ході судового розгляду не спростувала та визнала за змістом заяви про вирішення справи у її відсутність. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із висновком від 19.02.2020 за № 01.2-01-09-25 виконком Маріупольської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Підсумовуючи наведене, виходячи, насамперед, з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в ході розгляду справи, приймаючи до уваги, що [PERSON] не опікується долею дитини, не відвідує, не спілкується, життям не цікавиться, батьківської турботи не виявляє, суд вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 384,20 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 384,20 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved