overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В позовній заяві позивач вказала, що є власником квартири [ADDRESS] . При покупці квартири в ній був зареєстрований відповідач [PERSON] , який там не проживає з 2018 р. Факт його реєстрації порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, позбавлена можливості оформити субсидію. Тому, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. Позивачка [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, з якої вбачається, що позовні вимоги він визнає повністю, також просить розгляд справи проводити у його відсутності. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 14 січня 2019 року. В квартирі позивачки значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , який фактично там не проживає і житлом не користується більше року. Актом про встановлення факту не проживання встановлено, що [PERSON] по місцю прописки не проживає з 2018 року. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин не користується житлом понад один рік. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати відповідачів\~ такими,\~що втратили\~право користування\~житловим будинком\~ [ADDRESS] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] \~ [PERSON] \~більше п`яти років не проживають за місцем реєстрації, оскільки вибули на інше місце проживання. Домовленості між ними щодо збереження за відповідачами житла не було. Через реєстрацію відповідачів позивач не має змоги вільно користуватися та розпоряджатися будинком, а тому звернулася до суду за захистом свого цивільного права. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 18). Відповідачі [PERSON] \~ [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подали. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. ст. 280, 281 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] \~є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується даними копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.1991 року, реєстровий номер 1115.(а.с. 7). Згідно з даними довідки №1398 від 12.10.2020 року, відповідачі зареєстровані в будинку позивача. (а.с. 8) Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені норами ст. 16, 386, 391 ЦК України. Оскільки, відповідачі були членами сім`ї позивача, більше року не проживають у вказаному будинку, дані обставини відповідачами не заперечуються, ніким не спростовані, тому у своїй сукупності дають підстави для суду для задоволення позовних вимог про визнання останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 18 листопада 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Пробіжнянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 09. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Більше шести місяців між ними погіршилися відносини, втрачено взаєморозуміння та довіру, взагалі не спілкуються через різні погляди на життя, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім`я розпалася, існує формально, тому позивач прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, просить дітей залишити проживати з нею змінити прізвище на дошлюбне [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 18 листопада 2011 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в Пробіжнянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 09. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є сварки та суперечки між ними, сторони разом не проживають, не спілкуються через різні погляди на життя, спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей сторін, суд залишає проживати з матір`ю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

У жовтні 2020 року, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.09.2001 року по 22.10.2019 року. Після розірвання шлюбу відповідач періодично надає в добровільному порядку матеріальну допомогу, але постійно необхідно нагадувати, тому вона вирішила офіційно стягнути аліменти з відповідача. Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не прибув, надав заяву в якій просив справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, з 01 вересня 2001 року по 22 жовтня 2019 року, що підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про народження, сторони мають одну спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, відповідач зобов`язаний виплачувати на її утримання аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, працездатний, позов визнав в повному обсязі, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст.141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 08 серпня 2009 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Новобиківській сільській раді Бобровицького району Чернігівської області, актовий запис №07. Від шлюбу з відповідачем у [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім`ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що вони з [PERSON] не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 08 серпня 2009 року між нею та [PERSON] . Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем у справі та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 10 лютого 1989 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі запису актів громадянського стану Печерського районного виконавчого комітету м. Києва, актовий запис №102. Від шлюбу з відповідачем у [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім`ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що вони з [PERSON] хоч і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 10 лютого 1989 року між нею та [PERSON] . Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем у справі та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 23 листопада 2013 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2074. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, внаслідок чого подальше збереження сім`ї є неможливим. Позивач зазначила, що вони з [PERSON] хоч і проживають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, а тому просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем у справі. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, представник позивача подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, надіслав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2074 (а. с. 6). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи хоч і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 28 квітня 2001 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Старокиївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 56. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, внаслідок чого подальше збереження сім`ї є неможливим. Позивач зазначила, що вони з [PERSON] не проживають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, а тому просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем у справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, надіслала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, надіслав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2001 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Старокиївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 56 (а. с. 11). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 12). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за вказаним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 14 листопада 2003 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2877. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, внаслідок чого подальше збереження сім`ї є неможливим. Позивач зазначила, що вони з [PERSON] хоч і не проживають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, а тому просив суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем у справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. 14 листопада 2003 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2877 (а. с. 4). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи хоч і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved