Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У жовтні 2015 року позивачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме просила визнати право власності за [PERSON] на 8/32 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться у м. Полтаві по провулку Цитовському,24в загальною площею 99,0 кв.м., житловою площею 65,5 кв.м. в порядку спадкування після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON], та просила визнати право власності за [PERSON] на 8/32 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Цитовському,24 в, загальною площею 99,0 кв.м., житловою площею 65,5 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державний нотаріус Третьої державної нотаріальної контори [PERSON]А в судове засідання не зявився, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 076565, виданого 26 червня 2007 року, Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, померла [PERSON], 25 червня 2007 року( а.с. 14). Як вбачається з свідоцтва про смерть І-КЕ № 153109, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, помер [PERSON], 07 лютого 2010 року ( а.с. 16). 30.09.2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01.10.2011 року, серії І-КЕ № 194109, виданого Центральним відділом РАЦС Полтавського МУЮ ( а.с.15). Судом встановлено, що відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Третьою Полтавською державною нотаріально конторою [PERSON] належала ? частина житлового будинку з частиною надвірних будівель, розташованого в м. Полтаві по пров. Цитовському,24в, посвідченого Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою ( а.с.17-20). З матеріалів позовної заяви вбачається, що на час придбання будинку [PERSON] знаходився у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією Витягу з ДРАЦС про реєстрацію шлюбу (а.с.13). Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку ( доходу). Згідно Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визначено, що зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру часток співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила ?». При цьому, даною постановою визначено, що визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлим суперечить вимогам ст. 3 ЦПК України, ст.ст. 27-31 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у звязку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. При розгляді справ про спадкування питання про частку у спільній сумісній власності подружжя вирішується із врахуванням офіційного тлумачення ч.1 ст. 61 СК, наданого у Рішенні Конституційного Суду України у справі № 17-рп/2012 від 19.09.2012 року, яким встановлено, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга ст. 364 ЦК України). Спадкування є іншим видом набуття особистої приватної власності кожного з подружжя. При цьому до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця ( статті 1218,1219 ЦК України). Тому у складі спадщини може перебувати будь-яке майно, крім прав та обовязків, нерозривно повязаних з особою спадкодавця. З наведених положень випливає, що власність у сімї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сімєю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування. Таким чином, вказане свідчить, що ? частина вказаного вище будинку є спільною сумісною власністю подружжя, тобто кожному з подружжя належало по ? частині будинку, що розташований у м. Полтава по пров. Цитовському,24в. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась, але фактично прийняли спадщину на підставі та в порядку ст. 1268 ЦК України чоловік померлої [PERSON] та син [PERSON], які були зареєстровані та проживали з [PERSON]. При цьому частина кожного складає по 1/8 частині спадкового майна, а всього у [PERSON] частина складає 3/8 ( з розрахунку 1/4+1/8) . Син померлої [PERSON] не подавав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини та у відповідності до ст. 1268 ЦК України є таким, що не прийняв спадщину після смерті матері. Так, з матеріалів справи вбачається, що після померлого [PERSON] в Третій Полтавській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від імені сина померлого [PERSON]. [PERSON], проживаючи за однією адресою із спадкодавцем, фактично прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України.Частка [PERSON] у спадщині після смерті батька складає 3/16 ( з розрахунку 3/8:2= 3/16), частка [PERSON] складає 3/16 ( з розрахунку 3/8:2=3/16), а всього частка [PERSON] після смерті батьків складає 5/16 ( з розрахунку 1/8+3/16 = 5/16). Поряд з цим судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа на підставі заяви від імені дружини померлого [PERSON] про прийняття спадщини за законом, а дочка померлого [PERSON], [INFO], фактично прийняла спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України . Таким чином, кожному із спадкоємців після смерті [PERSON] належить по 5/32 частини ( з розрахунку 5/16 :2). Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] за життя користувалися у вищевказаному домоволодінні квартирою № 1, яка складається з: 1-1 кухні площею 6,9 кв.м., 1-2 коридору площею 5,1 кв.м., 1-3 кімнати площею 10,3 кв.м., 1-4 кімната площею 22,5 кв.м., 1-5 коридору площею 4,7 кв.м.. Згідно Звіту про оцінку майна вартість ? частини житлового будинку з господарськими будівлями розташованого у м. Полтава по пров. Цитовському, 24 в складає 135\~709,00 грн.( а.с. 29-40). У відповідності до довідки ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» загальна площа будинку А-1 складає 99,0 кв.м., житлова площа 65,5 кв.м., самочинних перепланувань і побудов немає (а.с.28). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на даний час не претендує на отримання спадщини своєї частки у домоволодінні, а надає згоду на отримання грошової компенсації 3/16 частини, яка належить йому, у розмірі визначеному у відповідності до Звіту про оцінку майна. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.05.2014 року винесеною державним нотаріусом Третьої Полтавської державної нотаріальної контори, відмовлено [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в звязку з тим, що [PERSON] не отримувала правовстановчого документу на ? частину домоволодіння в спільному майні подружжя). У відповідності до частини 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 2 та 3 ст. 1267 ЦК України визначено, що спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], є законними і обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved