Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] завернулась до Дарницького районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. 28 січня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS]-[ADDRESS]-[ADDRESS] . Відповідно до укладеного між сторонами Договору, відповідач взяв на себе зобов`язання передати позивачу майнове право на квартиру [ADDRESS] загальною площею 61,47 м 2 [ADDRESS] , що споруджується на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] і позначений на схемі генерального плану за № 9, а позивач забов`язався сплатити відповідачу ціну продажу майнового права згідно з умовами вказаного Договору. 30 липня 2015р. Сторони Договору уклали додаткову угоду № 1/3, відповідно до умов якої домовились змінити майнове право на отримання у власність новозбудованої квартири [ADDRESS] на інше Майнове право, а саме на отримання у власність новозбудованої квартири [ADDRESS] такої ж площі. За станом на 21 липня 2017 року позивачем було сплачено 100% вартості майнових прав на квартиру [ADDRESS] загальною площею 61,47м 2 [ADDRESS] і позначений на схемі генерального плану за № 9 (далі - Квартира), відповідно до умов Договору у розмірі 762 404,59 (сімсот шістдесят дві тисячі чотириста чотири гривні 59 коп.), що підтверджується платіжними дорученнями та довідкою від 21.07.17р., виданою позивачеві відповідачем. Згідно п. 1.6 Договору відповідач зобов`язався після прийняття будинку в експлуатацію, її технічної інвентаризації та за умови сплати позивачем ціни продажу майнового права протягом 30 календарних днів передати позивачеві квартиру за актом прийому-передачі, а також технічний паспорт на квартиру та надати можливість скористуватись своїм правом, передбаченим п. 3.1.6 цього договору. При цьому п. 1.7 визначено термін прийняття будівлі в експлуатацію - 4 квартал 2016 року, і не пізніше - 30 червня 2017р. Проте відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань по Договору. За станом на 08.10.19р., відповідачем порушені умови Договору стосовно прийняття будівлі в експлуатацію та відповідно передачі Стороні-1 Квартири на 829 днів. п. 4.6 Договору передбачає, що: «У випадку порушення Стороною-2 строків, визначених у п. 1.7 цього Договору більш ніж на 180 днів, Сторона-2 сплачує Стороні-1 починаючи з 181 дня з моменту порушення зазначеного строку договірну неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від фактично сплаченої суми ціни продажу майнового права за кожен день прострочення». Таким чином, у зв`язку з порушенням Відповідачем строків виконання своїх зобов`язань за Договором, відповідно до умов п. 4.6 Договору та діючого в Україні законодавства, зокрема ст. 526, 550, 624 Цивільного кодексу України, у позивача виникло право на неустойку, яку відповідач повинен сплатити позивачу. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2019 року (сп. №753/19761/19, пр. № 2/753/8346/2019) матеріали позовної заяви [PERSON] до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення неустойки направлено за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. Розпорядженням №27 керівника апарату Святошинського районного суду м.Києва від 20.03.2020 року проведений повторний автоматизований розподіл судової справу, у зв`язку з закінченням повноважень судді Марко Я.Р. як судді Святошинського районного суду м.Києва. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу 20.03.2020 року передано судді Миколаєць І.Ю. Ухвалою суду від 27.03.2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06.04.2020 року відповідачем було направлено відзив, у якому відповідач вказує на відсутність його вини у неприйнятті будинку з огляду на відсутність дій Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради щодо поновлення договору оренди земельної ділянки. Внаслідок вищеказаного відповідач позбавлений можливості у оформленні акта готовності об`єкта до експлуатації. У відзиві також вказано, що пункт 1.7 договору є орієнтовним, а пункт 4.6 не містить конректного періоду за який застосовується ставка. 27.07.2020 року позивач надіслав відповідь на відзив, у якому заперечує обставини, які викладені у відзиві. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, про місце та час судового засідання були повідомлені належним чином. Врахувавши доводи позивача та відповідача, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 28 січня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS]-[ADDRESS]-[ADDRESS] від 28 січня 2015 року (а.с.5). Пунктом 1.7 вказаного договору зазначено, що термін прийняття будинку в експлуатацію - 4 квартал 2016 року, і не пізніше 30 червня 2017 року (а.с.6). Пунктом 4.6.У випадку порушення Стороною-2 строків, визначених у п. 1.7 цього Договору більш ніж на 180 днів, Сторона-2 сплачує Стороні-1 починаючи з 181 дня з моменту порушення зазначеного строку договірну неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від фактично сплаченої суми Ціни продажу майнового права за кожен день прострочення» (а.с.11). Позивачем не було прийнято будинок в експлуатацію, що не заперечується у відзиві. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Твердження відповідача про не імеративність дати зазначеної в п.1.7 договору не є обгрутованим, оскільки в зазначеному пункті чітко сформульовано граничний термін. Твердження позивача про невизначеність періоду у пункті 4.6 вищевказаного договору також безпідставні, оскільки з формулювання пункту період є зрозумілим та чітким. Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Таким чином твердження відповідача про відсутність його вини у невиконання зобов`язання у зв`язку з бездіяльністю третіх осіб не є підставою для звільнення від виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу). Відповідно до ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків З огляду на вищезазначене, з відповідача підлягає стягненню неустойка. Відповідно до розрахунку позивача неустойка за період з 10.10.2018 року по 08.10.2019 року складає 268 533,52 грн. з чим погоджується і суд. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню неустойка у сумі 268 533,52 грн. Позивач не надав доказів оплати витрат на правничу допомогу, а тому у заявленій вимозі слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому із відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2685,34 грн.

Outcome: approved