Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У квітні 2015 року ПАТ «Київенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просило суд стягнути з відповідача заборгованість за актом про порушення №34024 від 01.04.2014 року у сумі 354 грн. 17 коп. та за спожиту електричну енергію у сумі 1948 грн. 79 коп, 3% річних у сумі 70 грн. 68 коп. та інфляційну складову боргу в сумі 500 грн. 92 коп. Обгрунтовуючи позов позивач зазначив, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], станом на березень 2015 року заборгованість за спожиту електричну енергію становить 1948 грн. 79 коп. Крім того, 01.04.2014 року, під час рейдової перевірки за місцем проживання відповідача, працівниками ПАТ «Київенерго» було виявлено порушення Правил користування електричною енергією затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі без дозволу електропередавальної організації після відключення. На підставі виявленого порушення було складено відповідний акт про порушення №34024 від 01.04.2014 року. Станом на березень 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним актом не сплачена та складає 354 грн. 17 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Статтею 68 ЖК України, п.20 Правил користування електричною енергією затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357, встановлено обов'язок наймача своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову й електричну енергію та інші послуги). За період проживання у вказаній квартирі, відповідачу надавались послуги з користування електричної енергії, однак відповідач не в повному обсязі сплачує за фактичне щомісячне споживання електричної енергії, внаслідок чого, станом на 01.03.2015 року заборгованість складала 1948 грн. 79 коп. Сума індексу інфляції складає 500 грн. 92 коп. та 3% річних складає 70 грн. 68 коп. Відповідно до п.п.19, 20, 21 Правил користування електричною енергією споживач зобов'язаний оплачувати послуги з користування електричної енергії у строки, встановлені договором або законом. За змістом п.48 Правил користування електричною енергією за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію споживач несе відповідальність згідно із законодавством. Крім того, 01.04.2014 року, під час рейдової перевірки за місцем проживання відповідача, працівниками ПАТ «Київенерго» було виявлено порушення Правил користування електричною енергією затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі без дозволу електропередавальної організації після відключення. На підставі виявленого порушення було складено відповідний акт про порушення №34024 від 01.04.2014 року. Відповідно до п.53 Правил користування електричною енергією, 11.06.2014 року відбулось засідання комісії з розгляду актів порушень вказаних Правил, якою відповідно до п. 3.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією було проведено розрахунок вартості електроенергії, спожитої з порушенням Правил на суму 354 грн. 17 коп., яка станом на 01.03.2015 року відповідачем не була сплачена, а тому також підлягає стягненню на користь позивача. Частина 1 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, - На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved