Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 31 січня 1995 року його мати [PERSON] відповідно до укладеного договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] жилий будинок незакінченого будівництва, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Вишнева, б/н. Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку незакінченого будівництва від 31 січня 1995 року, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Вишнева, б/н, дане нерухоме майно належить продавцю на підставі довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради народних депутатів Києво-Святошинськог району Київської області від 31 січня 1995 року № 335 та зареєстроване у по господарській книзі виконкому за № 1547. Згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 29 грудня 1993 року № 173 за [PERSON] закріплена земельна ділянка площею 1185 кв.м. в с. Софіївська Борщагівка по вул. Вишневій. Для будівництва [PERSON] в с. Софіївська Борщагівка архітектором [PERSON] сільської ради 23 березня 1993 року затверджено типовий проект № 145-24-306.13.88, який завірений печаткою [PERSON] сільської ради. Крім того, 23 березня 1993 року архітектором с. Софіївська Борщагівка затверджено акт № 13 про відведення в натурі присадибної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, який було прийнято [PERSON]. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 09 квітня 1993 року № 51/1 [PERSON] надано земельну ділянку 1185 кв.м. для будівництва індивідуального жилого будинку та господарських будівель в с. Софіївська Борщагівка по вул. Вишневій. Також цим рішенням був наданий дозвіл на будівництво жилого будинку за типовим проектом № 145-24-306.13.88. За зверненням [PERSON] щодо обстеження незакінченого будівництва виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради 30 листопада 1993 року направлено лист № 100-106 за підписом архітектора, яким повідомлялось, що готовність будівництва індивідуального жилого будинку [PERSON] в с. Софіївська Борщагівка по вул. Вишневій складає 67%; будівництво жилого будинку проводиться згідно виданої технічної документації з незначним відхиленням від обраного типового проекту, санітарних, протипожежних та архітектурних порушень немає. Складеним Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 29 червня 1994 року технічним паспортом № 1277 на жилий будинок індивідуального жилого фонду за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Вишнева, б/н, визначена експлікація до плану будинку, згідно якої площа за внутрішнім обміром приміщень будинку складає 294,1 кв.м., самостійно збудована або переобладнана площа не зазначена. Його мати померла у 2008 році, що зазначено у свідоцтві про смерть серії І-БК № 096028, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві Головного управління юстиції у м. Києві від 03 січня 2008 року та про що зроблено актовий запис № 205. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є він-рідний син спадкодавця, що підтверджується його свідоцтвом про народження. Після подання ним відповідно до вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України заяви про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця, а пізніше заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори 02 вересня 2016 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв»язку з відсутністю реєстрації договору купівлі-продажу жилого будинку незакінченого будівництва 31 січня 1995 року у відповідному бюро технічної інвентаризації. Після смерті матері спадщину було відкрито на жилий будинок незакінченого будівництва, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Вишнева, б/н. Будь-якого спору щодо спадкового майна немає. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 28 жовтня 2015 року № 974 право власності на житловий будинок за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Вишнева, б/н в БТІ не зареєстровано; готовність житлового будинку становить 100%. Його мати у зв»язку із похилим віком до часу своєї смерті у [PERSON] сільську раду з проханням про введення будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Вишнева, б/н в експлуатацію та оформлення права власності не зверталась. Беручи до уваги вищевикладене та факт відсутності реєстрації договору купівлі-продажу жилого будинку незакінченого будівництва 31 січня 1995 року у відповідному бюро технічної інвентаризації, що в даному випадку становить перешкоду успадкування ним спадкового нерухомого майна після смерті матері, і є підставою, яка не дає йому можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом, він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив визнати за ним право власності на садибний індивідуальний жилий будинок, загальна площа якого становить 291 кв.м., а житлова площа-109,2 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Вишнева, б/н, в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити. У судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки позивач і представник позивача в судовому засіданні не заперечували проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії І-БК № 096025, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, 03 січня 2008 року померла [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 вересня 2016 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на незакінчене будівництво (житловий будинок) за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Вишнева, б/н на його ім»я після смерті 03 січня 2008 року його матері [PERSON] в зв»язку з відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме спадкове майно, за спадкодавцем відповідно до ст. ст. 182, 210 Цивільного кодексу України, з тих підстав, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця, не був зареєстрований у відповідному Бюро технічної інвентаризації, згідно до ст. ст. 182, 210 Цивільного кодексу України, як це передбачено законодавством України, що видно з Інформаційної довідки, виданої Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області від 28 жовтня 2015 року за № 974. З матеріалів справи вбачається, що за Договором від 31 січня 1995 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила незакінчений будівництвом, збудований на 86 % жилий будинок, що знаходиться в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, по вул. Вишневій, б/н. 17 вересня 2015 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» був складений Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № б/н по вул. Вишнева в с. Софіївська Борщагівка на ім»я [PERSON], в якому наявна відмітка, що житловий будинок літ. «А», навіс літ. «Б», альтанка літ. «В», сарай літ. «Г» збудовані самочинно. Відповідно до відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 28 жовтня 2015 року № 974 згідно інвентаризаційної справи право власності на житловий будинок б/н по вул. Вишнева в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області в БТІ не зареєстровано. За результатами поточної інвентаризації від 17 вересня 2015 року встановлено, що готовність житлового будинку становить 100%; загальна площа житлового будинку становить 291,0 кв.м., житлова-109,2 кв.м.. Домоволодіння складається з наступних будівель і споруд: житловий будинок літ. «А» (самочинно збудований), навіс літ. «Б» (самочинно збудований), альтанка літ. «В» самочинно збудований), сарай літ. «Г» (самочинно збудований), огорожа 1-5. Як зазначив у позовній заяві позивач [PERSON], його мати померла у 2008 році, що зазначено у свідоцтві про смерть серії І-БК № 096028, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві Головного управління юстиції у м. Києві від 03 січня 2008 року, та про що зроблено актовий запис № 205. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є він-рідний син спадкодавця, що підтверджується його свідоцтвом про народження. Після подання ним відповідно до вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України заяви про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця, а пізніше заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори 02 вересня 2016 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв»язку з відсутністю реєстрації договору купівлі-продажу жилого будинку незакінченого будівництва 31 січня 1995 року у відповідному бюро технічної інвентаризації. Після смерті матері спадщину було відкрито на жилий будинок незакінченого будівництва, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Вишнева, б/н. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Слід зазначити, що спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального і процесуального права. При розгляді справ про спадкування судом має бути встановлено: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Крім того, суд зазначає, що обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право на спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину. Запит суду до нотаріальної контори має стосуватись документів щодо обставин, які підлягають встановленню судом, зокрема, це відомості про осіб, які звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, яким видано свідоцтва про право на спадщину тощо. У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов»язаний витребувати такі докази (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. ст. 10, 27, 31 ЦПК України суд сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, роз»яснив позивачу і представнику позивача, їх права та обов»язки, в тому числі подавати докази і заявляти клопотання, зокрема, щодо витребування з нотаріальної контори належним чином засвідчених копій матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла 03 січня 2008 року. Суд неодноразово роз»яснював права позивачу і його представнику на витребування і надання копій матеріалів спадкової справи, однак представник позивача, якого підтримав позивач [PERSON], не бажали заявляти відповідне клопотання і представник позивача зазначив, що у них немає необхідності у витребуванні копії спадкової справи після смерті [PERSON], оскільки вони вважали, що для вирішення даної цивільної справи копія спадкової справи з нотаріальної контори суду не потрібна. За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Слід зазначити, що главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Так, згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 23, 24 постанови „Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] і його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] і представник позивача не довели належним чином позовні вимоги про визнання за позивачем [PERSON] в судовому порядку права власності на садибний індивідуальний жилий будинок, загальна площа якого становить 291 кв.м., а житлова площа-109,2 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Вишнева, б/н, в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], і не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги в поданій до суду позовній заяві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed