Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просив усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому нерухомим майном, а саме житловим будинком [ADDRESS] , шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування цим будинком й про зняття її з реєстраційного обліку місця проживання (т.1, а.с. 1-4). В обґрунтування позовних вимог зазначається, що йому на праві особистої приватної власності належить спірний будинок. Із 29 грудня 1995 року по 16 серпня 2004 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , яка була зареєстрована у будинку у якості члена його сім`ї - 26 січня 1999 року. Із серпня 2016 року відповідач [PERSON] у будинку не проживає, що підтверджується відповідними актами обстеження житлово-побутових умов депутата Броварської міської ради Київської області від 20 лютого та від 06 жовтня 2017 року. Спільне господарство з відповідачем не ведеться. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2017 року, постановленим у порядку, визначеному Главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), позов задоволено частково. Визнано [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] . У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто із [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (т.1, а.с.46). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року поновлено відповідачу [PERSON] строк, визначений частиною другою статті 284 ЦПК України, на подання до суду заяви про перегляд судового рішення від 19 грудня 2017 року в цивільній справі № 361/6598/17 (т.1, а.с.99). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2018 року скасоване заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2017 року. Прийнято рішення про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Призначено підготовче судове засідання в цивільній справі № 361/6598/17 (т.1, а.с.108). Відповідачем [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання будинку спільною сумісною власністю колишнього подружжя, визнання права власності на його частину із припиненням права власності на неї іншого співвласника (т.1, а.с.139). У зустрічній позовній заяві [PERSON] просить суд: - визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] будинок [ADDRESS] ; - визнати за нею право власності на 33/100 частини у праві власності на спірний будинок; - припинити право власності [PERSON] на 33/100 частини у праві власності на будинок [ADDRESS] (т.1, а.с.139). 15 лютого 2019 року до суду надійшла письмова заява від відповідача [PERSON] про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом (т.1, а.с.227). У заяві, окрім іншого, [PERSON] просить суд також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43549191 від 18 жовтня 2018 року, 11:23:25, державного реєстратора Броварської районної державної адміністрації Київської області Кисіль Г.В.; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43548726 від 18 жовтня 2018 року, 11:12:49, державного реєстратора Броварської районної державної адміністрації Київської області Кисіль Г.В. Судом до участі у справі в якості співвідповідача за зустрічним позовом [PERSON] залучено державного реєстратора Броварської районної державної адміністрації Київської області Кисіль Г.В. (т.2, а.с.59). У судовому засіданні позивач за первісним позовом й відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позов й просять його задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просять відмовити. У судовому засіданні представник відповідача й позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] просить відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання представників не направили. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Заслухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 грудня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, який посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Савера Л.Л. та зареєстрований у реєстрі за № 1-3075 (т.1, а.с.7). За цим правочином [PERSON] продала, а [PERSON] купив 37/100 частин житлового будинку без надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] . Будинок дерев`яний, одноповерховий, житловою площею 60,9 кв.м., з надвірними будівлями: сарай, вбиральня, огорожа. У конкретне користування покупця перейшли приміщення житлового будинку, позначені на плані літерами: 1-7, жилою площею 19,2 кв.м., 1-6, жилою площею 15,2 кв.м., без надвірних будівель. 29 грудня 1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Актовий запис № 745, вчинений відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області (т.1, а.с.153). У спірному будинку [PERSON] зареєстрована 26 січня 1999 року (т.1, а.с.12). 03 січня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування 63/100 частин житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Савера Л.Л. та зареєстрований у реєстрі за № 12 (т.1, а.с.9). За цим правочином [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 63/100 частин житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] якого дарується, збудований у 1962 році з дерева, обкладений цеглою, має розмір жилої площі 58,9 кв.м. На цій же земельній ділянці знаходяться сарай Б, вбиральня В, огорожа N. 16 серпня 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Актовий запис № 223, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області (т.1, а.с.10). Як вбачається із копії Акту обстеження житлово-побутових умов депутата Броварської міської ради Київської області від 24 лютого 2017 року, [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає протягом останніх шести місяців (т.1, а.с.13). Згідно із копією Акту обстеження житлово-побутових умов депутата Броварської міської ради Київської області від 06 жовтня 2017 року, [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає протягом останніх шести місяців (т.1, а.с.14). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої на запит суду 02 листопада 2017 року № 102445066, - житловий будинок [ADDRESS] (реєстраційний номер майна: 38055479, зареєстрований за [PERSON] (дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 01.11.2012, дата внесення запису: 01.11.2012, форма власності: приватна, частка власності: 37/100, підстава виникнення права власності: дублікат договору купівлі-продажу, р.№ 2-513, 27.10.2010, нотаріус Київського обласного державного нотаріального архіву Микитенко Н.С., замість договору купівлі-продажу від 16.12.1992р. за р.№ 1-3075; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 01.11.2012, дата внесення запису: 01.11.2012, форма власності: приватна, частка власності: 63/100, підстава виникнення права власності: договір дарування, р.№ 12, 03.01.2003, п.н. Броварського міського нотаріального округу Савера Л.Л. (т.1, а.с. 28-30). Як вбачається із копії технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] станом на 11 листопада 1992 року самовільно прибудована а життя [PERSON] до житлового будинку веранда, кухня, кладовка (розміром 9,60х2,61м.), переобладнана кухня (площею 8,70кв.м./прим. 1-5) в житлову кімнату. Самовільно встановлений металевий гараж (розміром 6,10х3,25м.) на відстані 0,60м. від червоної лінії вулиці. Земельна ділянка, площею 600 кв.м. Житлова площа 60,90 кв.м. Загальна площа 88,60 кв.м. (т.1, а.с.155). Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 12 липня 2005 року № 297 внесені зміни в план забудови земельних ділянок та дозволено оформити технічний паспорт (пункт 1.9) [PERSON] на самовільно побудовані: прибудова до житлового будинку розм. (4,05х11,23)+(5,08х3,55)м (прим. 2-7 площею 43,4 кв.м., прим. 2-6 площею 19,3 кв.м., прим. 2-5 площею 13,8 кв.м., прим. 2-4 площею 1,3 кв.м.), надбудова другого поверху розм. (9,70х8,20)+(4,40х1,20)м (прим. 2-8 площею 18,9 кв.м., прим. 2-9 площею 19,1 кв.м., прим. 2-10 площею 1,0 кв.м., прим. 2-11 площею 9,4 кв.м., прим. 2-12 площею 1,5 кв.м., прим. 2-13 площею 17,2 кв.м., прим. 2-14 площею 9,5 кв.м.). Загальна площа будинку 213,80 кв.м. Житлова площа будинку 72,30 кв.м. по [ADDRESS] т.1, а.с.178). Згідно з висновком судового експерта Лісниченко С.В. від 10 вересня 2018 року № 18185 у період спільного проживання однією сім`єю та шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 1992 року по 2004 рік була здійснена добудова та надбудова до будинку [ADDRESS] , а саме влаштовано (узаконено рішенням виконкому Броварської міської ради Київської області від 12.07.2005р. № 297): - сіні «а3», розміром 4,05х11,23м.; - сіні «а4», розміром 5,08х3,55 м.; - житлову прибудову (ІІ поверх) «А2-1», розміром 9,70х8,20+4,4х1,2м. Загальна площа будинку [ADDRESS] у період спільного проживання однією сім`єю та шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 1992 року по 2004 рік, із урахуванням самовільного будівництва, узаконеного рішенням виконкому Броварської міської ради Київської області від 12.07.2005р. № 297, збільшилася на 125,2 кв.м. Частка, на яку збільшився будинок [ADDRESS] у період спільного проживання однією сім`єю та шлюбу [PERSON] та [PERSON] із 1992 року по 2004 рік, із урахуванням самовільного будівництва, узаконеного рішенням виконкому Броварської міської ради Київської області від 12.07.2005р. № 297, становить 65/100. Ѕ від частки будинку [ADDRESS] , на яку збільшився вказаний будинок у період спільного проживання однією сім`єю та шлюбу [PERSON] та [PERSON] із 1992 року по 2004 рік, із урахуванням самовільного будівництва, узаконеного рішенням виконкому Броварської міської ради Київської області від 12.07.2005р. № 297, становить 33/100 (т.1, а.с. 187-206). Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 06 лютого 2019 року № 155341884 видно, що 16 жовтня 2018 року проведено реєстраційні дії. Державний реєстратор: [PERSON] , Броварська районна державна адміністрація Київської області. Підстава виникнення права власності: висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна в натурі, серія та номер: 14/1/18, виданий 11.10.2018, видавник: товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінвентарексперт»; технічний паспорт, серія та номер: інвентаризаційна справа № 1925, виданий 11.10.2018, видавник: товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінвентарексперт»; заява, серія та номер: 4312, виданий 11.10.2018, видавник: приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Авраменко Н.А. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43549191 від 18.10.2018р. Власник: [PERSON] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1669890632106. Об`єкт нерухомого майна: житловий будинок. Опис об`єкта: загальна площа (кв.м.): 203,6, житлова площа (кв.м.): 89,8. Адреса: [ADDRESS] (т.1, а.с.231). У судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку із 2015 року. Де вона мешкала йому не відомо. У 2016 році з`явилася. Після 15 листопада 2016 року він вже не бачив [PERSON] у будинку. У спірному будинку він буває майже кожного дня вже протягом десяти років. Він допомагав будувати будинок. Будівництво розпочалося у 1992, 1993 роках. Збудовано фундамент будинку, коробку, покрита криша. Пізніше будівництво зупинялося. На першому поверсі була одна земля. [PERSON] із [PERSON] винаймали житло. У будинку почали проживати у 2004 році. Другий поверх будинку він також допомагав будувати. У цей час [PERSON] із [PERSON] також винаймали житло. Свідок [PERSON] дала показання про те, що після одруження у 1995 році [PERSON] із [PERSON] до 1996 року винаймали житло, оскільки проживати у спірному будинку не було можливості. Розлучилися вони біля дванадцяти років назад. [PERSON] залишив [PERSON] проживати у будинку, а сам із новою дружиною проживав по іншій адресі. Потім років через чотири чи п`ять [PERSON] повернувся у будинок. За час відсутності [PERSON] було недороблено багато робіт по будівництво. Приблизно у 2011 році у той час, коли у будинку проживала донька [PERSON] з чоловіком, то вони зробили стелю, стіни, поставили двері. На першому поверсі розташовані комерційні приміщення, які здаються в оренду [PERSON] . Робився ремонт для проживання малолітньої дитини. [PERSON] готувала їжу робітникам. Будинок будувався тривалий час, проводилися перебудови. Будувався другий поверх. У 1997, 1998 роках [PERSON] із [PERSON] проживали за іншою адресою, оскільки будувався другий поверх. [PERSON] робила ремонт за власні кошти. Чи давав кошти [PERSON] на ремонт, хто сплачував кошти робітникам, за чиї кошти придбавалися будівельні матеріали їй також не відомо. Після розлучення [PERSON] залишилася проживати у будинку й оплачувала борги по комунальним послугам. Свідок [PERSON] дала показання про те, що [PERSON] та [PERSON] спочатку винаймали житло. Одружилися вони у 1995 році. Будинок почали будувати. Збудували перший поверх, а пізніше другий поверх. Під час будівництва біля двох років проживали у матері [PERSON] , а потім повернулися у будинок. Розлучилися вони у 2003 році. [PERSON] виїхав на інше місце проживання. Двері у будинок були придбані, але не поставлені. [PERSON] надавала грошові кошти на ремонт. [PERSON] до 2014 року не проживав у будинку. Ремонт проводили [PERSON] та [PERSON] за їхні кошти. Для проведення будівельних робіт наймали працівників. [PERSON] готувала будівельникам їжу. Хто розраховувався з ними їй не відомо. На час розлучення будинок не був повністю добудований. Свідок [PERSON] дав показання про те, що він проживав у [PERSON] та [PERSON] влітку 1998 року біля двох місяців. Зимою вони винаймали інше житло. Будівництво велося ними як сім`єю. Будівельні роботи на другому поверсі будинку вже закінчувалися. [PERSON] вже була облаштована. У 1996, 1997 роках будівлі не було. Свідок [PERSON] дала показання про те, що її чоловік у будинку робив газове опалення. Під час будівництва [PERSON] та [PERSON] проживали по різним адресам. Мати [PERSON] привозила на будівництво гроші та продукти харчування. Після будівництва [PERSON] проживала у будинку. Здійснювалося будівництво [PERSON] із [PERSON] спільно. Другий поверх станом на 2004 рік вже було збудовано, однак були відсутні двері та не було поштукатурено стіни. Свідок [PERSON] дала показання про те, що спірний будинок [PERSON] будував із [PERSON] разом. [PERSON] доглядала за бабусею, у неї проживали. Під час будівництва [PERSON] із [PERSON] проживали по різним адресам. Матір [PERSON] допомагала грошима та продуктами харчування. До одруження [PERSON] проживав із [PERSON] біля трьох років. Під час будівництва [PERSON] готувала будівельникам їжу. На час розлучення будинок не було повністю добудовано. Свідок [PERSON] дав показання про те, що [PERSON] не проживає у будинку із 2015 року. У будинку [PERSON] він влітку буває майже кожен вечір. У 1990 році у будинку були лише зовнішні стіни. Під час будівництва певний час вони не проживали у будинку. Після розлучення [PERSON] із [PERSON] , приблизно у 2006, 2007 роках почалися ремонтні роботи. Облаштована була каналізація. Прибудова зроблена була пізніше. У будинку проживає [PERSON] . Свідок [PERSON] дала показання про те, що вона винаймає у комерційних цілях у [PERSON] приміщення на першому поверсі спірного будинку. [PERSON] бачила у травні 2016 році один раз. З нею вона не знайома. Певний час у будинку проживала донька [PERSON] Перукарня працює кожен день. [PERSON] ніколи більше не бачила. За змістом частини першої статті 383 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно із положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постанові від 16 листопада 2016 року в справі № 6-709цс16 Верховний Суд України зазначив, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У правовій позиції в справі № 6-709цс16 Верховний Суд України також зазначив про те, що власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь-який час від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав права з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із частиною першою статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Частиною першою статті 62 СК України визначено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із роз`ясненнями, що містяться в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частиною третьою статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною під час реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Статтями 4, 12, 13 ЦПК України чітко визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтями 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити через його недоведеність. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не було надано достовірних та переконливих доказів, що вартість та цінність майна, яке належить на праві особистої приватної власності [PERSON] істотно збільшилася саме завдяки її праці, що нею сплачувалися відповідні грошові кошти на проведення відповідних ремонтних робіт, а також про надання її родичами на це будівництво коштів. У зв`язку із вище викладеним також суд не вбачає законних підстав для скасування рішень про державну реєстрацію речових прав [PERSON] на нерухоме майно. При розгляді справи встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає й не користується спірним житловим будинком. Доказів того, що їй чинилися перешкоди у користуванні ним не надано. Відповідач не є членом сім`ї позивача [PERSON] Сервітут на користування цим нерухомим майном не встановлений. Щодо вимоги про зняття відповідача із реєстраційного обліку місця проживання, то суд приходить до наступного. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (далі Закон № 1382-ІV) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон № 1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: partial