Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

у квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 31.08.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 29.03.2016 року розірвано. У шлюбі, 07.10.2014 року було придбано автомобіль марки «Шкода Супер», 2006 року випуску, бежевого кольору, державний номерний знак [NUMBER], який являється їхньою спільною сумісною власністю. Оскільки, у добровільному порядку згоди щодо порядку користування вказаним майном між ними не досягнуто, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1\\2 частину вказаного вище автомобілю та вирішити питання судових витрат. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне: сторони перебували у шлюбі із 31.08.2012 року до 29.03.2016 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON],[INFO], про що свідчить Свідоцтво про його народження серії І-КЕ №186504 від 27.12.2013 року. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 29.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу 07.10.2014 року сторони придбали автомобіль марки «Skoda Superb», 2006 року випуску, бежевого кольору, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ст.ст.60, 61, 70 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю; кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном; в разі поділу вказаного майна їх частки визнаються рівними, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, це питання вирішується судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Під час судового розгляду справи жоден із подружжя грошову суму на депозитний рахунок не вніс. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити та приймаючи до уваги, що неподільна річ автомобіль, яка є спільною власністю подружжя, не може бути реально поділена між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в повному обсязі витрати по сплаті судового збору в розмірі 833 грн. 98 коп., та витрати, повязані із проведенням товарознавчого дослідження автомобіля у розмірі 1000 гривень.

Outcome: approved