Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 49421,20 грн. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 11 листопада 2019 року компетентному суду Російської Федерації було направлено судове доручення про вручення документів (копії позовної заяви з додатками, ухвали суду, повідомлення про день судового засідання) відповідачу [PERSON] 21 серпня 2020 року доручення про вручення документів було повернуто до суду через невручення їх відповідачу. 31 серпня 2020 року позивач подав позовну заяву про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача 2060 доларів США. Ухвалою суду від 03 вересня 2020 року позовна заява про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду. 01 лютого 2021 року компетентному суду Російської Федерації було направлено судове доручення про вручення документів (копії позовної заяви з додатками, ухвали суду, повідомлення про день судового засідання) відповідачу [PERSON] 01.10.2021 року до суду повернулося підтвердження про вручення суддею Істринського міського суду Московської області Захарової Є.А. відповідачу [PERSON] 06 червня 2021 року документів, які були направлені Бердянським міськрайонним судом Запорізької області. Позивач у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами. Позивач в обґрунтування позову вказує на те, що 02 липня 2019 року між ним та відповідачем був укладений у письмовій формі попередній договір, за яким сторони домовилися у строк до 30 вересня 2019 року укласти договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] за ціною 16500 доларів США. Відповідно до пункту 2.1 попереднього договору продавець прийняв від покупця суму завдатку у розмірі 2000 доларів США. Після підписання цього договору, під час огляду будинку ним були виявлені приховані недоліки, про які продавець його не попереджав. Він повідомив продавця про те, що відмовляється від укладення договору, оскільки виявлені недоліки будинку, які є суттєвими, а також вимагав повернути сплачений йому аванс у розмірі 2000 доларів США. У телефонному режимі вони домовилися про зустріч 16 вересня 2019 року, під час якої [PERSON] обіцяв повернути йому гроші. Але у визначений день на зустріч відповідач не прийшов, на зв`язок не виходить. З інформаційної довідки з державного реєстру прав власності на нерухоме майно йому стало відомо, що відповідач 18 вересня 2019 року продав вказаний вище будинок іншій особі. До цього часу грошові кошти йому не повернув. Позивач просить стягнути з відповідача аванс у розмірі 2000 доларів США а також 3% річних за 365 днів у розмірі 60 доларів США, всього 2060 доларів США. Дослідивши матеріали справи і надані суду письмові докази, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог\~статей 76-81 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02 липня 2019 року між [PERSON] (покупець) і [PERSON] (продавець) укладено попередній договір про купівлю-продаж житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.4-6), за умовами якого укладення договору купівлі продажу будинку мало відбутися не пізніше ніж 30 вересня 2019 року. Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору продавець прийняв від продавця в якості завдатку 2000 доларів США (а.с. 5). Як вказує позивач, через виявлені ним під час огляду будинку суттєві недоліки, він відмовився від укладення договору і вимагав повернення грошових коштів, сплачених ним продавцю 02 липня 2019 року. Однак відповідач грошові кошти позивачу до цього часу так і не повернув. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] був проданий відповідачем 18 вересня 2019 року [PERSON] (а.с.8-12). Відповідно до\~ст. 635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Нормами\~ст. 657 ЦК України\~передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Отже, попередній договір повинен підлягати нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1\~ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1\~ст. 570 ЦК України, встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Таким чином, внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. Однак, договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був, попередній договір не був нотаріально посвідченим, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати передані кошти завдатком. В такому випадку, такі кошти, відповідно до ч. 2\~ст. 570 ЦК України\~- є авансом. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання. Статтею 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/1084/18, який є обов`язковим для суду на підставі положень ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Зі змісту зазначених норм закону можна зробити висновок, що аванс - це лише спосіб платежу і він не є зобов`язанням. Аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов`язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов`язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. У разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Таким чином, оскільки попередній договір купівлі - продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, передана позивачем відповідачу грошова сума у розмірі 2000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Відповідно до\~ ст.\~625\~ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми за період з 16.09.2020 року за 365 днів, а саме 60 доларів США. З огляду на приписи ст. 625 ЦК України, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно із ч..1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved