Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що вона є рідною донькою відповідача. Її батьків перебували у шлюбі, проте рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2005 року шлюб було розірвано. Позивач у 2020 році вступила на перший курс денного відділення Фахового коледжу НФУ м. Харкова. Стипендію позивач не отримує, інших доходів не має, увесь тягар по навчанню у коледжі лежить на її матері, бабусі та дідусі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача не надає, є працездатним, його стан здоров`я дозволяє йому працювати, працює неофіційно. Оскільки, в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання відповідач не надає, відповідач ухиляється від обов`язку з її утримання, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 4000 гривень, починаючи з моменту подачі позову до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років повноліття, допустити негайне виконання в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, надавши суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням, повідомлень щодо причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзив на позов не надав. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого ВРАГС Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 507. Батьки позивача перебували у шлюбі з 02.03.2002 року, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки № 203, виданої Фаховим коледжем Національного фармацевтичного університету від 28.09.2020 року [PERSON] є студенткою 1 курсу денного відділення, стипендію не отримує, термін навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2022 року. Згідно квитанції № ПН397 від 14.09.2020 року позивачем здійснено оплату за навчання у розмірі 9000 гривень. Згідно квитанції № ПН4197 від 14.09.2020 року позивачем здійснено оплату за гуртожиток у розмірі 4300 гривень. Під час розгляду справи встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання, перебуває на утриманні матері, яка оплатила її навчання та продовжує утримувати [PERSON] через те, що на теперішній час вона не в змозі забезпечувати себе самостійно. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує вісімнадцять років, але є меншим двадцяти трьох років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та повнолітніх доньку, сина). СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Судом встановлено, що відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України до суду звернулася позивач з позовом до батька про стягнення аліментів на її утримання у зв`язку з продовженням навчання та потребою матеріальної допомоги, а відповідач, який має змогу надавати матеріальну допомогу, не надає її. Так, суд доходить висновку, що обставини, на які посилається позивач і які передбачені ч. 1 ст. 199 СК України, а саме, що вона продовжує навчання і зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги підтверджується наданими доказами. Зі змісту позову випливає, що [PERSON] має задовільний стан здоров`я та не регулярний дохід. Інші утриманці у відповідача відсутні. На підставі наведеного, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] . на утримання [PERSON] у розмірі 4000 гривень. Згідно вимог статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved