Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

У жовтні 2016 року Банк через свого представника за довіреністю № 3734-К-Н-О від 04 вересня 2015 року та довіреністю від 26 грудня 2016 року /ас.24, 65/ [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, та просив стягнути з [PERSON] 12488,33 грн. кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. На обґрунтування позову Банк зазначив, що 28.04.2015 між ним та відповідачем був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,2% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредитному ліміту, відсотки за користування ним, однак свої зобов'язання не виконав, у встановлений строк кредит не повернув, внаслідок чого станом на 31.08.2016 виникла заборгованість загальною сумою 12488,33 грн., з якої: 6493,90 грн. - заборгованість за кредитом; 4723,56 грн. по процентам за користування кредитом; 200 грн. - за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 570,87 грн. - штраф (процентна складова), і у добровільному порядку сума заборгованості не погашена. У ході судового розгляду справи представник позивача повідомив суд про часткове погашення [PERSON] кредитної заборгованості, у звязку з чим уточнив позовні вимоги, та просив стягнути з [PERSON] 442 грн. штрафних санкцій за кредитним договором та 1378 грн. судових витрат /ас. 64-65/. Сторони у судове засідання не зявилися, у розумінні статей 74, 77 ЦПК України належним чином повідомлені, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, Відповідач не заперечує проти стягнення з неї на користь Банку 442 грн. штрафних санкцій за кредитним договором та 1378 грн. судових витрат. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторінна підставі наявних у ній доказів відповідно до положень статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. З положень частини першої статті 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За матеріалами справи судовим розглядом встановлено наступне. 28 квітня 2015 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, який складається з анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, тарифів банку, умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до анкети-заяви від 28 квітня 2015 року [PERSON] виразила згоду, що заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Відповідно до тарифів з 01.04.2015 року базова відсоткова ставка в місяць складає 3,6 % (43,2 % на рік) /ас. 8,10-20- копії заяви, тарифи, умови та правила надання банківських послуг). Звертаючись до суду із даним позовом, Банк вказав на те, що станом на 30 серпня 2016 року [PERSON] зобовязання не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість та становить загальною сумою 12488,33 грн., з якої: 6493,90 грн. - заборгованість за кредитом; 4723,56 грн. по процентам за користування кредитом; 200 грн. - за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 570,87 грн. - штраф (процентна складова) /ас.6/. Відповідно до статті першої Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України). Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. З виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 20.11.200 по 20.12.2016 рік та квитанції від 04 жовтня 2016 року вбачається, що остання у ході судового розгляду справи здійснила часткове погашення заборгованості на загальну суму 12404 грн. /копія ас. 40,ас.48-50/. Отже, суд, установивши, що договор б/н від 28.04.2015 боржник не виконав, приходить до висновку, що правовідносини сторін, які випливають із кредитного договору, не припинилися. Пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний заплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. За таких обставин встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Суд погоджується з розрахунком позивача і вважає за можливе покласти його в основу судового рішення. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідно до ст. 617 ЦК України судом не встановлено. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України Про судовий збір , та стягує з відповідача на користь позивача 1378 грн. 00 коп. судових витрат.

Outcome: approved