Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У жовтні 2015 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (Західний регіональний департамент) про стягнення суми боргу за договором банківського вкладу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.10.2012 р. уклала з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» договір № 12112/ 6-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 місяців в іноземній валюті. Згідно умов вказаного договору позивачка внесла, а банк прийняв від неї кошти на депозитний рахунок в сумі 7760,00 доларів США на строк з 11.10.2012 р. по 11.04.2013 р. Строк дії цього договору неодноразово продовжувався за згодою сторін та закінчився 15.04.2015 року. У відповідності до умов договору позивачка неодноразово поповнювала суму на депозитному рахунку і на час закінчення дії договору у неї на рахунку знаходилось 8158,00 доларів США. 11.10.2012 року нею був укладений з банком договір № 12114/ 6-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 місяців в іноземній валюті. Згідно умов вказаного договору позивачка внесла , а банк прийняв від неї кошти на депозитний рахунок в сумі 3800,00 євро на строк з 11.10.2012 р. по 11.04.2013 р. Строк дії цього договору неодноразово продовжувався за згодою сторін та закінчився 15.04.2015 р. У відповідності до умов договору позивачка неодноразово поповнювала суму на депозитному рахунку і на час закінчення дії договору у неї на рахунку знаходилось 3900,00 євро. 13.03.2014 р. був укладений з банком договір шляхом підписання договору заяви № 325923/5333/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8 го Березня» на 6 місяців в іноземній валюті. Згідно умов вказаного договору позивачка внесла, а банк прийняв від неї кошти на вкладний рахунок в сумі 180,00 доларів США на строк з 13.03.2014 р. по 13.09.2014 р. Строк дії цього договору неодноразово продовжувався за згодою сторін та закінчився 14.03.2015 р. У відповідності до умов договору позивачка неодноразово поповнювала суму на депозитному рахунку і на час закінчення дії договору у неї на рахунку знаходилось 463,00 долари США. 13.03.2014 р. нею був укладений з банком договір шляхом підписання договору заяви № 325923/ 5334/ 6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8 го Березня» на 6 місяців в іноземній валюті. Згідно умов вказаного договору позивачка внесла, а банк прийняв від неї кошти на вкладний рахунок в сумі 50,00 (пятдесят) євро, на строк з 13.03.2014 р. по 13.09.2014 р. Строк дії цього договору неодноразово продовжувався за згодою сторін та закінчився 14.03.2015 р. У відповідності до умов договору позивачка неодноразово поповнювала суму на депозитному рахунку і на час закінчення дії договору у неї на рахунку знаходилось 165, 00 (сто шістдесят пять ) євро. 05.03.2015 р. вона звернулася з письмовою вимогою у двох автентичних примірниках до банку про повернення банківських вкладів в сумі 463,00 долари США та в сумі 165,00 євро по закінченню строку дії договорів 14.03.2015 р., а також про повернення банківських вкладів в сумі 8 158, 00 доларів США та в сумі 3 900,00 євро по закінченню строку дії договорів 15.04.2015 р. банк прийняв один примірник вимоги, а другий був повернутий позивачці. Після цього позивач неодноразово зверталась з письмовими вимогами про повернення банківських вкладів, однак її вимоги були проігноровані, вклади не були повернуті. Просить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь кошти по договору №12112/6-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 11.10.2012 року в сумі 8 158,00 доларів США, по договору № 12114/6-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 11.10.2012 року в сумі 3 900, 00 євро, по договору заяві № 325923/5333/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8 го Березня » від 13.03.2014 р. в сумі 463,00 долари США, по договору заяві № 325923/5334/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8 го Березня» від 13.03.2014 р. в сумі 165,00 євро. 23.11.2015 р. позивачка, у відповідності до ст.31 ЦПК України, зменшила свої позовні вимоги, мотивуючи це тим, що банк частково виконав свої зобовязання та частково повернув їй грошові кошти за договорами банківського вкладу. Просить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь кошти по договору №12112/6-12 від 11.10.2012 р. про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 місяців в іноземній валюті в сумі 4020,37 доларів США, що в еквіваленті за курсом Національного Банку України станом на 17.09.2015 р. складає 87724,47 гривень. 04.12.2015 р. позивач подала заяву через канцелярію суду, в якій просить справу розглядати без її участі та без участі її представника, позов підтримує та просить його задоволити. Представник відповідача повторно у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, через канцелярію суду подав заперечення проти позову, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У запереченні представник відповідача покликається на те, що позов не підлягає задоволенню в цілому з огляду на мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також тому, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно зі ст.74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 11.10.2012 р. позивачка [PERSON] уклала з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» договір № 12112/6-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 місяців в іноземній валюті, згідно умов якого банк прийняв від [PERSON] грошові кошти на депозитний рахунок в сумі 7\~760 доларів США на строк з 11.10.2012 р. по 11.04.2013 р., із процентною ставкою 9,25 % річних та договір № 12114/6-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 місяців в іноземній валюті, згідно умов якого банк прийняв від [PERSON] грошові кошти на депозитний рахунок в сумі 3\~800 євро на строк з 11.10.2012 р. по 11.04.2013 р., із процентною ставкою 7,00 % річних. У відповідності до п.4.1 договорів кількість пролонгацій строку розміщення вкладу за договорами необмежена. За час користування коштами вкладу протягом строку, на який продовжено розміщення вкладу, банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою, що встановлена для банківських строкових вкладів (депозитів) «Пенсійний» на 6 місяців та діє на перший день початку строку, на який продовжено розміщення вкладу. Після закінчення строку дії договору, кошти з депозитного рахунку повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівки або перерахуванням на його власний поточний / картковий рахунок або інший депозитний рахунок, а дія договору припиняється. Позивачка мала право неодноразово поповнювати вклади протягом всього строку дії договору (п.2.2.2 договору). Строк дії договорів був неодноразово пролонгований та закінчився 15.04.2015 року. На час закінчення строку дії договорів № 12112/6-12 та № 12114/6-12 на рахунках [PERSON] знаходилось 8158,00 доларів США та 3900,00 євро. 13.03.2014 р. позивачка уклала з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» договір шляхом підписання договору заяви № 325923/ 5333/ 6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8 го Березня » на 6 місяців в іноземній валюті. Згідно умов вказаного договору позивачка внесла, а банк прийняв від неї кошти на вкладний рахунок в сумі 180,00 доларів США на строк з 13.03.2014 р. по 13.09.2014 р. За час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного в п.1 договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за період з дня, наступного за днем розміщення вкладу по 12.08.2014 р. включно знаходження вкладу на вкладному рахунку - за процентною ставкою 10,35 % річних; за період з 13.08.2014 р. знаходження вкладу на вкладному рахунку по день включно, який передує дню повернення вкладу вкладникові - за процентною ставкою 18,35 % річних. Вкладник має право неодноразово поповнювати вклад протягом всього строку дії п.1 договорузаяви, за згодою банку. Мінімальна сума кожного поповнення складає 20 доларів США (п.4 договору-заяви). Після закінчення строку, визначеного у п.1 договору-заяви, Вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. Строк розміщення вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. Договір неодноразово продовжувався. Строк дії цього договору-заяви закінчився 14.03.2015 р. Сума грошового вкладу на час закінчення дії договору становила 463 долари США. 13.03.2014 р. позивачка уклала з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» договір шляхом підписання договору заяви № 325923/5334/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний до 8 го Березня» на 6 місяців в іноземній валюті. Згідно умов вказаного договору позивачка внесла , а банк прийняв від неї кошти на вкладний рахунок в сумі 50,00 євро, на строк з 13.03.2014 р. по 13.09.2014 р. За час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного в п.1 договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за період з дня, наступного за днем розміщення вкладу по 12.08.2014 р. включно знаходження вкладу на вкладному рахунку - за процентною ставкою 8,35 % річних; за період з 13.08.2014 р. знаходження вкладу на вкладному рахунку по день включно, який передує дню повернення вкладу вкладникові - за процентною ставкою 16,35 % річних. Вкладник має право неодноразово поповнювати вклад протягом всього строку дії п.1 договорузаяви, за згодою Банку. Мінімальна сума кожного поповнення складає 20 євро (п.4 договору-заяви). Після закінчення строку, визначеного у п.1 договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. Строк дії цього договору-заяви закінчився 14.03.2015 р. Сума грошового вкладу на час закінчення дії договору становила 165 євро. 05.03.2015 р. позивачка звернулась із письмовими заявами \-- вимогами про повернення банківських вкладів шляхом повернення готівки після закінчення строку договорів №№ 325923/5333/6-14 та 325923/5334/6-14 відповідно після 14.03.2015 р. та договорів №№ 12112/6-12 та 12114/6-12 відповідно після 15.042015 р., що стверджується примірником заяви з підписом працівника банку. У відповідності до довідок банку № 154- 157 від 30.07.2015 р. згідно договору № 12114/ 6-12 від 11.10.2012 р. станом на 30.07.2015 р. на рахунку позивачки знаходиться 3900,00 євро, згідно договору №325923/5333/6-14 на рахунку позивачки знаходиться 463,00 долари США, згідно договору № 325923/5334/6-14 на рахунку позивачки знаходиться 165,00 євро, згідно договору № 12112/6-12 на рахунку позивачки знаходиться 8158,00 доларів США. Станом на 16.11.2015 р. банк частково виконав свої зобовязання та повернув позивачці частину грошових коштів за договорами банківського вкладу, що підтверджується копіями виписок банку від 16.11.2015 р. 23.11.2015 р. позивачка зменшила свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача за договором № 12112/6-12 від 11.10.2012 р. про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 місяців в іноземній валюті грошові кошти в розмірі 4020,37 долари США, що в еквіваленті за курсом НБ України станом на 17.09.2015 р. складає 87\~724,47 гривень. Згідно ст.ст.1058, 1059, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Підписаний договір № 12112/6-12 від 11.10.2012 р. та внесення позивачем коштів підтверджують укладання договору банківського вкладу та отримання відповідачем депозитних коштів в сумі 7760 доларів США. Строк дії договору закінчився 15.04.2015 р. На час закінчення строку дії договору № 12112/6-12 від 11.10.2012 р. на рахунку [PERSON] знаходилось 8158,00 доларів США. Відповідач частково здійснив повернення суми вкладу та нараховані відсотки по договору № 12112/ 6-12 від 11.10.2012 р. у сумі 4\~137, 63 доларів США, що стверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] від 16.11.2015 р. Відповідач не здійснив повернення суми вкладу та нараховані відсотки у сумі 4\~020, 37 доларів США, що підтверджується банківською випискою від 16. 11.2015р. та від 18.11.2015 р. по рахунку № 2620.4.211699.001. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч.3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Суд критично оцінює доводи заперечення проти позову представника відповідача щодо відмови у задоволенні позовної заяви з огляду на мораторій мотивів на задоволення вимог кредиторів на підставі ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та з мотивів обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав. Як встановлено судом , позивач виконав взяті за договором зобов'язання та вніс визначену договором суму грошових коштів, а відповідач прийняв грошові кошти на депозитний рахунок та зобовязався повернути кошти з депозитного рахунку позивачу за його письмовою вимогою шляхом видачі готівки або перерахуванням на його власний поточний/картковий рахунок або інший депозитний рахунок. Свої зобовязання відповідач не виконав. Відповідно до змісту ст.ст.526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, - які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках в банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Не виконуючи вимоги закону та договору та не повертаючи позивачу грошові кошти, відповідач обмежив позивача у здійсненні права власності, яке захищене статтею 41 Конституції України, яка має найвищу юридичну силу, та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20 березня 1952 року. У відповідності до ст.325 ЦК України субєктами права власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.3 ч.1 п.2 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Статтею 4 ЦК України передбачено, що основу законодавства України становить Конституція України, а Цивільний кодекс України є основним актом цивільного законодавства. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Відповідно до ст.41 Конституції України вказує, що право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Примусове відчуження обєктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, вставлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких обєктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Згідно з частинами 1 та 3 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Цивільне судочинство відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до ст.20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, позивачка, у відповідності до вимог чинного законодавства обрала належний спосіб захисту своїх прав. Відтак, позов обґрунтований, доведений, а тому підлягає задоволенню. Сума судового збору відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір» становить 1% ціни позову, що складає 877 грн., яку необхідно в порядку ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved