Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АК «Київводоканал» (змінило найменування на Приватне акціонерне товариства «АК «Київводоканал», далі ПрАТ «АК «Київводоканал»), третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 грудня 2013 року у м. Києві по вул. Комарова, навпроти будинку № 44 стався дорожньо-транспортна пригода, а саме автомобіль БМВ318, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] наїхав на люк відчиненого оглядового колодязя, після чого вказаний люк вилетів з-під коліс автомобіля та потрапив в автомобіль, що рухався позаду «Сітроен С-4», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] За порушення Правил дорожнього руху України постановами Солом'янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року та постановою Апеляційного суду м. Києва від 13.03.2014 року [PERSON], який працював начальником РЕВМ-11 ДВГ ПрАТ «АК «Київводоканал» та котрий був відповідальний за утримання інженерних мереж - оглядових колодязів (люків) на дорозі, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП. Враховуючи наведене, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача на його користь 148 604 грн. 34 коп., що складається з 146 931 грн. 14 коп. матеріального збитку за пошкоджений автомобіль, 1 000 грн. за складання звіту з визначення матеріального збитку, 293 грн. 20 коп. коштів, потрачених на медичну допомогу, 380 грн. коштів, потрачених на послуги евакуатора. У судовому засіданні представник позивача збільшила позовні вимог, просила суд стягнути з відповідача 291 105 грн. 69 коп., що складається з 286 132 грн. 49 коп. матеріального збитку за пошкоджений автомобіль, визначеного висновком експертизи, 1 000 грн. за складання звіту з визначення матеріального збитку, 293 грн. 20 коп. коштів, потрачених на медичну допомогу, 380 грн. коштів, потрачених на послуги евакуатора, 3 000 грн. сплачених проведення експертизи (а.с. 154-155). Востаннє просила стягнути 289 805 грн. майнової шкоди та судові витрати у розмірі 8 486 грн. 64 коп. (а.с. 174-176). Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення (а.с. 33-37, 156-159, 165-167). Вказала, що позивачем не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями [PERSON] та завданою шкодою. Пошкодження автомобіля, отримані 31 грудня 2013 року, не давали можливість здійснювати його експлуатацію. Проте, після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача ще раз був учасником іншої дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим, пошкодження автомобіля позивача та їх оцінка викликає обґрунтовані сумніви та не пов'язується з дорожньо-транспортною пригодою 31 грудня 2013 року. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, погодився з пояснення представника відповідача. Згодом до судового засідання не з'явився. Тому, суд розглянув справу у його відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Допитані експерт [PERSON] у судовому засіданні підтвердив правильність проведеної ним судової експертизи щодо оцінки матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31 грудня 2013 року у м. Києві по вул. Комарова, навпроти будинку № 44 стався дорожньо-транспортна пригода, а саме автомобіль БМВ318, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] наїхав на люк відчиненого оглядового колодязя, після чого вказаний люк вилетів з-під коліс автомобіля та потрапив в автомобіль, що рухався позаду «Сітроен С-4», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] Внаслідок цього автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень таких як: решітка радіатора, переднє крило, правий поріг, скло дверей багажника (а.с. 39-40, 86). Постановами Солом'янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року та постановою Апеляційного суду м. Києва від 13.03.2014 року [PERSON], який працював начальником РЕВМ-11 ДВГ ПрАТ «АК «Київводоканал» та котрий був відповідальний за утримання інженерних мереж - оглядових колодязів (люків) на дорозі, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП. (а.с. 9-13). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи матеріального збитку № 150/17-54 від 30.06.2017 року розмір ремонтно-відновлювальних робіт з ремонту автомобіля позивача станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди 31 грудня 2013 року становить 129 427 грн. 61 коп.; розмір ремонтно-відновлювальних робіт з ремонту пошкодженого автомобіля станом на 30.06.2017 року складає 358 181 грн. 18 коп.; вартість матеріального збитку станом на 30.06.2017 року складає 286 132 грн. 49 коп. (а.с. 92-112). Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1173 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Враховуючи, що автомобіль позивача був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини третьої особи [PERSON], який на час її настання перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «АК «Київводоканал» та під час виконання ним трудових обов'язків, майнова, шкода, завдана позивачу пошкодженням автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, як мала місце 31 грудня 2013 року підлягає відшкодуванню відповідачем. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, така майнова шкода підлягає відшкодуванню, виходячи з реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тому, з відповідача підлягає стягненню вартість матеріального збитку станом на 30.06.2017 року складає 286 132 грн. 49 коп. відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи матеріального збитку № 150/17-54 від 30.06.2017 року, визначеного станом на 30.06.2017 року (а.с. 92-112). Разом з тим, судом встановлено, що автомобіль позивача та після 31 грудня 2013 року (час настання дорожньо-транспортної пригоди) до проведення судової експертизи також був учасником ще однієї дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 2.07.2014 року (а.с. 83-84). Даних про те, які пошкодження автомобіль позивача отримав внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди, суду не надано. Тому, суд при вирішенні вказаної справи виходить з положень ст. 10, 11 ЦПК України та з тих доказів, котрі є в матеріалах цивільної справи. З висновку судової експертизи (калькуляції) вбачається, що при визначенні матеріального збитку експертом було враховано вартість вітрового скла на суму 24 875 грн. та вартість робіт по його встановленню на суму 493 грн. (а.с. 101-108), що разом складає 25 368 грн. та що немає ніякого відношення до дорожньо-транспортної пригоди 31 грудня 2013 року та не підтверджується довідкою Національної поліції про пошкодження автомобіля, що мали місце 31 грудня 2013 року. Крім того, представник позивача також підтвердила у судовому засіданні, що вітрове скло під час дорожньо-транспортної пригоди 31 грудня 2013 року не було пошкоджено. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача завданої майнової шкоди за вирахуванням вартості вітрового скла та робіт по його встановленню, що становить 260 764 грн. 49 коп. (286 132 грн. 49 коп. - 25 368 грн.). При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача, що за отриманими пошкодженнями автомобіль позивач не міг експлуатуватись, оскільки цьому доказів не надано. Крім того, експерт підтвердив можливість отриманих пошкоджень автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди 31 грудня 2013 року. Відповідно до ст. 1192 ЦК України суд дійшов про стягнення з відповідача 293 грн. 20 коп. витрат на медичні послуги (а.с. 15), 1 000 грн. за складання звіту про визначення вартості матеріальної шкоди автомобіля (а.с. 15), 380 грн. за послуги евакуатора (а.с. 16). Таким чином з відповідача підлягає стягненню 262 437 грн. 69 коп. (260 764 грн. 49 коп. + 293 грн. 20 коп. + 1 000 грн. + 380 грн.). Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати на суму 8 489 грн. 64 коп., а саме: - 1 486 грн. 04 коп. судового збору за подання позову (а.с. 2-3); - 275 грн. 60 коп. судового збору за призначення експертизи (а.с. 64); - 3 303 грн. витрат на проведення експертизи (а.с. 92); - 1 425 грн. судового збору за збільшення позовних вимог (а.с. 152-153); - 2 000 грн. на правову допомогу (а.с. 178-181). Сума позовних вимог становила 289 805 грн. 69 коп. (а.с. 174-176), а суд дійшов висновку про задоволенні позовних вимог на 262 437 грн. 69 коп., що становить 90,56%. Тому, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 7 688 грн. 22 коп., що становить 90,56% від суми задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial