Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Дніпро» звернулося до суду з указаним позовом про стягнення заборгованості із [PERSON] (а.с. 3-7). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 19 серпня 2011 року між ПАТ «[PERSON] Дніпро» та ПрАТ «Делос» було укладено кредитний договір № 190811-КЛВ, відповідно до умов якого позивач надав йому кредит у сумі 1\~000 000 грн. В подальшому між банком та ПрАТ «Делос» було укладено Договір № 160813 про зміну Кредитного договору № 190811-КЛВ від 19 серпня 2011 року, яким встановлено строк повернення згідно графіку зниження ліміту не пізніше 17 лютого 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21% річних, у разі прострочення 26% річних. В якості забезпечення зобовязань позичальника за кредитом поручителем виступив [PERSON], з яким банком було укладено договір поруки № 190811-П від 19 серпня 2011 року та який зобовязався відповідати перед банком за виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що випливають з вищевказаного кредитного договору. Попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звязку із чим станом на 26 квітня 2016 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 1\~046\~073, 38 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями указану справу для розгляду автоматизованою системою розподілено судді Черновському Г.В., але у звязку із звільненням указаного судді з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно із протоколом від 04 жовтня 2016 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П., яким ухвалою від 04 жовтня 2016 року прийнято її до свого провадження. Представники позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання 17 серпня 2017 року, яке було призначено судом після чергового повернення справи із апеляційного суду, не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судової повістки на адресу відповідача згідно відомостей наданих адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області і її було отримано заздалегідь безпосередньо самим відповідачем особисто. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Приписами ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «[PERSON] проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Ураховуючи, що розгляд справи триває значний час, а також зважаючи на те, що відповідач повідомлявся про визначену судом дату, час та місце розгляду справи заздалегідь і йому достовірно відомо про наявність у провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська указаного спору, оскільки ним постійно ініціювалося питання оскарження ухвали про відкриття провадження у справі, у нього було достатньо часу на подання до суду своєї правової позиції у справі та підтверджуючих це доказів, судом визнано за можливе розглянути справу за відсутності сторін за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 19 серпня 2011 року між ПАТ «[PERSON] Дніпро» та ПрАТ «Делос» було укладено кредитний договір № 190811-КЛВ, відповідно до умов якого банк зобовязався відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію в національній валюті з лімітом кредитування у сумі 1 000 000,00 грн. (а.с.9-14). У подальшому 16 серпня 2013 року між банком та ПрАТ «Делос» укладено Договір № 160813 про зміну кредитного договору № 190811-КЛВ від 19 серпня 2011 року, за умовами якого позичальник зобовязався повернути кредитні кошти не пізніше 17 лютого 2014 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 21% річних, а у разі прострочення повернення кредиту 26% річних (а.с. 16-22) Судом також встановлено, що згідно із договором поруки № 190811-П від 19 серпня 2011 року, укладеним між банком, [PERSON] та ПрАТ «Делос», предметом якого є зобовязання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання боржником зобовязань перед кредитором за кредитним договором № 190811-ВКЛ від 19 серпня 2011 року. Пунктом 1.3 указаного договору визначено, що поручитель відповідає солідарно і в повному обсязі за зобовязаннями боржника перед кредитором, що витікають з кредитного договору. Також 16 серпня 2013 року між ПАТ «[PERSON] Дніпро», [PERSON] та ПрАТ «Делос» укладено Договір № 160813 про зміну договору поруки № 190811-П від 19 серпня 2011 року, яким сторони визначили кінцевий термін погашення кредиту 17 лютого 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредиту у розмірі 21% річних, а у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 26% річних. Факт отримання ПрАТ «Делос» кредитних коштів у сумі 1\~000 000 грн. підтверджується меморіальними ордерами від 29 серпня 2011 року, 08 вересня 2011 року та 01 вересня 2011 року (а.с. 32). Попри взяті на себе зобовязання позичальником не виконуються умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, у звязку із чим станом на 26 квітня 2016 року заборгованість ПрАТ «Делос» за кредитним договором становить 1\~046\~073, 37 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 752\~500 грн., заборгованості по процентам 252\~603, 23 грн. та пені за несплачені проценти 40\~970, 14 грн. (а.с. 60-62) Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобовязання. У разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-якого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України). Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 19 грудня 2011 року у справі № 6-84цс11, згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За законом у цьому випадку немає так званої обов'язкової процесуальної співучасті, тобто законом передбачено право позивача звернутися в суд з позовом до кожного з боржників окремо. Крім того, предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між кредитором і боржником - за кредитним договором; між кредитором і поручителем - за договором поруки, або ж ці відносини можуть врегульовуватись одним кредитним договором, що не змінює суті окремих договірних відносин. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Ураховуючи те, що ПрАТ «Делос» свої зобов'язання за кредитним договором не виконав належним чином, а відповідач є поручителем відповідно до договору поруки та несе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями позичальника, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 190811-КЛВ від 19 серпня 2011 року, яка станом на час винесення рішення у справі з урахуванням відсотків та пені складає 1\~046\~073, 37 грн. Згідно із вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 15\~691, 10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved