Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій сумі - 2500 гривень на місяць з індексацією цієї суми. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що з серпня 2011 року по травень 2017 року вона перебувала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 16 вересня 2012 року в них народилась дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО №727766, в якому вони вказані батьками дитини. З серпня 2017 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Зазначила, що вона працює продавцем консультантом у ФОП [PERSON] і отримує в середньому по 2600 гривень на місяць. Проте, витрачає по 300 гривень на дитячий садок та близько 400 гривень на комунальні послуги кожного місяця. Однак, їй ще необхідно придбати їжу, одяг та взуття для дитини. У відповідача на утриманні нікого немає. Так як відповідач не має постійної роботи та отримує нерегулярні доходи, просить стягнути аліменти у твердій сумі. Позивач в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності.\~ Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача, згідно з поданою ним заявою, не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 16 вересня 2012 року\~ у батьків [PERSON] та [PERSON] Равілєвни народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 727766, виданим 11 січня 2017 року Виконавчим комітетом Новодонецької селищної ради м.Добропілля Донецької області. (а.с.4) Згідно ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач не перебували у зареєстрованому шлюбі, проте, [PERSON] значиться у свідоцтві про народження та у актовому записі № 36 у якості батька [PERSON] Згідно довідки про склад сім'ї, виданої 20 жовтня 2017 року Виконавчим комітетом Новодонецької селищної ради м.Добропілля, [PERSON] проживає за адресою: [INFO], з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], та матірю [PERSON], [INFO]. (а.с.5) Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 180 - 184 СК України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № №\~1404-VIII «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з довідки про доходи, виданої головним бухгалтером ФОП [PERSON], позивач [PERSON] за період з серпня 2017 року по вересень 2017 року отримала дохід у розмірі 7155,54 грн.. (а.с.6) Згідно довідки про отримані доходи, виданої Добропільською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області відповідач [PERSON] ніяких доходів не отримує. Крім того, представником позивача на підтвердження частих захворювань дитини [PERSON], а відповідно і частих додаткових матеріальних витрат на лікування, надано виписку з амбулаторної карти [PERSON], виданої Комунальним закладом «Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги» амбулаторія №5, з якої вбачається, що дитина часто хворіє. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері, також враховує матеріальне становище відповідача, який є працездатним, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Також, суд враховує, що згідно ст. 7 Закону України від «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 1 грудня 2017 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в розмірі 1860 гривень. З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500 гривень на місяць з індексацією цієї суми відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення [PERSON] повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України та з урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача в користь Державного бюджету слід стягнути судовий збір у розмірі 384,00 грн.. На підставі викладеного, ст. ст. 79, 80, 84, 91, 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial