Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 02 вересня 1995 року в Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану було зареєстровано шлюб між позивачем та [PERSON], про що Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №3047. Під час спільного проживання подружжя народилося двоє дітей: Син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Загалом сторони перебувають в шлюбі 19 років. Однак, сімейне життя між ними не склалося. За час подружнього життя сторони зрозуміли, що не підходять один одному, оскільки у них різні характери та погляди на життя, через що в сім'ї постійно виникають сварки, які призвели до неможливості спільного проживання разом. Постійні непорозуміння негативно впливають на душевний стан позивача та їх дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинені, та на протязі 7 місяців не проживають разом. Спільне господарювання не ведуть. Неодноразові спроби врятувати шлюб та налагодити нормальні сімейні стосунки виявились марними. На думку позивача примирення між сторонами неможливе, тому позивач звернулась до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки відповідача суду не відомі. Заяви про слухання справи за своєї відсутності чи про відкладення розгляду справи та заперечень щодо позову суду не надавав. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача по справі, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що з відповідачем по даній справі позивач перебувв в шлюбі, зареєстрованому 02.09.1995 року у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадського стану, запис №3047, даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей: сина [PERSON] [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6-7). Сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, майнового спору не мають. Шлюб сторони розривають з тієї причини, що не зійшлися характерам та поглядами на життя у зв'язку з чим у них виникали суперечки та сварки. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. При поданні до суду позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 243,60 грн., а також 180 грн. за оголошення в газету про виклик до суду відповідача. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved