Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з серпня 2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який у серпні 2011 року було розірвано. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина відповідач з грудня 2015 року не надає. Сторони проживають окремо. З цих підстав позивач просила стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Зазначив, що він не відмовляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина, до звернення позивача до суду надавав матеріальну допомогу на утримання сина, планує це роботи в майбутньому. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 29 серпня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с.4) [INFO] народився [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 6) Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 серпня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітній син проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами справи не досягнуто. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. (ст. 191 СК України) За приписами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина, який проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем. У позасудовому порядку сторони не можуть дійти згоди щодо матеріального забезпечення дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є повнолітньою працездатною особою, на його утриманні, крім власного сина, ніхто не перебуває, стан здоров'я платника аліментів задовільний. Крім того, відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі, визначеному позивачем. За таких обставин, суд вирішує задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини заробітку з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 551,20 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved