Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 30 квітня 2010 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.\~Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис №\~586, і стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просила відновити їй дошлюбне прізвище Король. В обґрунтування позову зазначала, що з 30 квітня 2010 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, права та обовязки подружжя, у звязку з чим між ними останніх півроку часто виникали сварки. Із березня 2018 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб існує лише формально, примирення і подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Спору про поділ спільного майна подружжя на даний час між ними не має. Після розірвання шлюбу їхній малолітній син [PERSON] буде проживати з нею. Згоди щодо матеріального утримання дитини батьком між нею і відповідачем не досягнуто. Після розірвання шлюбу вона бажає відновити своє дошлюбне прізвище Король. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на сина у розмірі ? частки заробітку не заперечував. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 30 квітня 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.\~Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис №\~586. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з березня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Їхній син [PERSON] проживає з матірю, згоди щодо утримання та виховання дитини батьком між сторонами не досягнуто. За змістом ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. У ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотання позивача [PERSON] про відновлення їй дошлюбного прізвища Король ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, сторонами не досягнуто, відповідач у судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти на сина в розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню і в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. При поданні до суду позову [PERSON] за вимогу про розірвання шлюбу сплатила судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., який на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved