Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернулася до суду з указаним позовом. Зазначивши, що 22.03.2017 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у них не склалося. На даний час сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 22.03.2017 року, актовий запис № 271. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». 12 листопада 2020 року ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області вказану позовну заяву залишено без руху і надано позивачеві строк для усунення недоліків 5 (п`ять) днів з дня отримання ухвали. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 03.12.2020 року відкрито провадження в указаній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. 20.01.2021 року винесено ухвалу про перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження на розгляд за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 11.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена у судове засідання не з`явилася. Надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений у судове засідання не з`явився. Надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначене справа розглядається без здійснення фіксування судового засідання на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить наступного висновку. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що між сторонами 22.03.2017 року був укладений шлюб, який зареєстрований Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 271 (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.12.2013 року (а. с. 8). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, сім`я перестала існувати, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини у сторін немає, разом вони не проживають, шлюбні відносини між ними не підтримуються. Майнового спору між ними немає. На примирення та збереження шлюбу сторони не згодні. За таких обставин справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що до реєстрації шлюбу у позивача було прізвище « [PERSON] », яке вона не змінила у зв`язку з одруженням з відповідачем. Отже, вимога позивача про залишення їй прізвища « [PERSON] » не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. На підставі ст. 24, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: partial