Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У жовтня 2016 року позивач [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Комаренко А.М. про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними та визнання права власності на частку спадкового майна, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] помер їх дідусь - [PERSON] , спадкоємцями першої черги за законом є: [PERSON] - дружина спадкодавця; [PERSON] , [PERSON] - онуки спадкодавця у відповідності до положень ст.1266ЦК України, їх батько, [PERSON] - син спадкоємця, помер [INFO] . На час відкриття спадщини [PERSON] була малолітньою, [PERSON] неповнолітньою і, в силу ч.4 ст.1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. заведено спадкову справу №45/2013 року, із якої вбачається, що спадщина складається з грошових вкладів в ПАТ «Державний ощадний банк України» та Ѕ частини квартири [ADDRESS] , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 06.06.1994 року Фондом комунального майна м.Херсона. 20.10.2016року вони звернулися до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М.із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримали лист від 20.10.2016року №722/02-14 про те, що 07.10.2013 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] дружини спадкодавця на грошові вклади в ПАТ «Державний ощадний банк України» та на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Враховуючи, що [PERSON] звертаючись із заявою про прийняття спадщини, зазначила про відсутність інших спадкоємців, що фактично позбавило нотаріуса можливості з`ясувати їх волевиявлення щодо спадщини та призвело до порушення законних інтересів інших спадкоємців. З огляду на викладене, норми ст.ст.203, 215, 1301ЦК України позивачі просили: визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 07.10.2013року, зареєстроване в реєстрі №1568, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. на Ѕ частину трикімнатної квартири(загальною площею 65,5кв.м., житловою 38,9кв.м) під номером [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 07.10.2013року, зареєстроване в реєстрі №1571, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. на грошові вклади в ПАТ «Державний ощадний банк України» на ім`я [PERSON] ;визнати за [PERSON] [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на спадкове майно, а саме, 1/8 частку трикімнатної квартири під номером [ADDRESS] та частину грошових вкладів в ПАТ «Державний ощадний банк України» з нарахованою компенсацією та індексацією; визнати за [PERSON] [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме,на 1/8 частку трикімнатної квартири під номером [ADDRESS] та на частину грошових вкладів в ПАТ «Державний ощадний банк України» з нарахованою компенсацією та індексацією, а також стягнути з відповідача на їх користь судові витрати. 21 грудня 2016року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В. відкрито провадження та призначено судовий розгляд справи. У зв`язку із закінченням терміну дії повноважень судді Ус О.В. справа передана на повторний автоматизований розподіл. 20.02.2017року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. прийнято до розгляду дану цивільну справу та призначено судовий розгляд. В останнє судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала повноваження представнику. В судовому засіданні позивач [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , представники позивачів [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , її представники [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. Третя особа - приватний нотаріус Комаренко А.М. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Заслухавши пояснення сторін та їх представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 03.04.2013року(серія [NUMBER] ). Після його смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцеві майно, заповіт на випадок своєї смерті не складав. Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. відкрито спадкову справу № 45/2013року до майна померлого [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] від 16.08.2013року. Згідно з довідкою ОСББ « Мій Дім «Будьонного -12» , в квартирі [ADDRESS] на день смерті [PERSON] , були зареєстровані та проживали: [PERSON] і його дружина [PERSON] 07.10.2013 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з Ѕ частки трикімнатної квартири [ADDRESS] , що має 65,5кв.м загальної площі та 38,9кв.м. житлової площі. Спадкове майно належало спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 06.06.1994 року Фондом комунального майна м.Херсона, зареєстрованого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації за реєстровим №19492, в книзі №50. 07.10.2013 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в ТВБВ 10021 ПАТ «Державний ощадний банк України» в м. Херсоні на рахунках: Рахунки вкладені після 02.01.1992року: [NUMBER] на суму 1232,74грн. Зазначене спадкове майно належало спадкодавцю згідно довідки № 16/3 -11/94, виданої 29.08.2013року ПАТ«Державний ощадний банк України». Свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстровані Спадковому реєстрі за номерами відповідно: 1568, 1571. 20.10.2016року до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. звернулися із заявами про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , діти його сина - [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується, свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] [INFO] (серія [NUMBER] ), [PERSON] [INFO] (серія [NUMBER] ) їх батьком є: [PERSON] , матір`ю [PERSON] . На день смерті спадкодавця, його онука [PERSON] була неповнолітньою, а [PERSON] - малолітньою дитиною. Частиною четвертою статті 1268 ЦК України визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] не відмовилися від прийняття спадщини, вони вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , проте їх законним представником у передбачений ст. 1270 ЦК України строк не було подано заяв про прийняття ними спадщини, що стало підставою видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на все спадкове майно. Приватним нотаріусом Комаренко А.М. 20.10.2016року на заяву [PERSON] , [PERSON] про прийняття спадщини надано роз`яснення за вих. №722/02-14 про порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину відповідно до положень ст. 1300 ЦК України. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивачі, звертаючись із позовом до суду провизнання не законними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих на ім`я дружини спадкодавця [PERSON] , обґрунтовували позов порушенням їх права на спадкування та відсутністю згоди відповідача [PERSON] на внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за законом. При цьому, в обґрунтовування позову посилалася на статтю 1301 ЦК України. Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 Верховний Суд зробив висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини, тощо. Однак, за встановленими судом обставинами справи, підтверджено та не спростовано позивачами, законність видачі 07.10.2013року свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю [PERSON] , його дружині [PERSON] . Верховний Суд у постанові від 06.09.2021року у справі №274/1166/19 вказав, що застосування ст.1300 ЦК України можливе у випадку, коли після видачі свідоцтва про право на спадщину з`явилися інші спадкоємці. Відповідно до статті 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частиною першою та другою цієї статі, нотаріус видає спадкоємцем нові свідоцтва про право на спадщину. З аналізу наведеної норми права вбачається, що правила статті 1300 ЦК України врегульовують можливість внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за умов, відповідно, відсутності (частини першої зазначеної статті) та наявності (частини другої зазначеної статті) спору між спадкоємцями. Якщо спору між спадкоємцями не існує, то питання про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину вирішує нотаріус за місцем відкриття спадщини за згодою всіх спадкоємців, що прийняли спадщину. У випадку ж відсутності такої згоди, тобто, за наявності спору, питання про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину на вимогу одного із спадкоємців вирішується судом. Отже, передбачений статтею 1300 ЦК України порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, є самостійним способом захисту прав спадкоємців. Суд вважає, доводи позивачів про те, що відповідач [PERSON] не визнала позовних вимог та не надала згоди на внесення змін до свідоцтва про право на спадщину позбавленими правового обґрунтування, оскільки в письмових запереченнях проти позову [PERSON] зазначала, що не визнає позовні вимоги про визнання виданого їй спадкоємцю першої черги - дружині померлого [PERSON] свідоцтва про право на спадщину незаконним. Вона ніколи не заперечувала права дітей (її онуків) на спадкове майно, про що добре було відомо [PERSON] . Ані спадкоємці - [PERSON] , [PERSON] , ані їх мати [PERSON] не зверталися до неї про надання згоди на внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Не скористалися позивачі і роз`ясненнями нотаріуса щодо порядку внесення змін до виданого нею свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачами обраний неналежний спосіб судового захисту, який не є дієвим і не має наслідком відновлення порушених майнових прав, що є самостійною підставою для відмови в позову. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачів. На підставі викладеного, ст.ст. 15-16, 1216-1217,1268,1272, 1280, 1300,1301 ЦК України,

Outcome: dismissed