overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 04.04.1998 року. У шлюбі у сторін народились двоє дітей: [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на шлюб та сім'ю. З даних підстав позивач просив суд розірвати шлюб, вважає примирення неможливим і небажаним для себе. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. [PERSON] в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив суд розірвати шлюб, зазначив, що сторони не проживають разом з 8 червня 2015 року. Відповідач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила суд розірвати шлюб, зазначила, що сторони не проживають разом з 8 червня 2015 року. Суд визнав можливим розглянути справи за відсутності належним чином повідомлених сторін, які не заперечують проти розгляду справи у їх відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 04.04.1998 року у Центральним відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., актовий запис № 324, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народилась [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] З 8 червня 2015 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, проживають окремо, зберігати сім'ю не мають наміру. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що він є сином [PERSON], померлої [INFO] року, посилаючись на те, що розбіжності у написанні їх прізвищ перешкоджає йому реалізувати надані йому законом права, зокрема, на отримання спадщини. Заявник в судове засідання не з'явився, надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Головне управління юстиції у м. Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечило, надало заяву про розгляду справи за його відсутності із зазначенням того, що покладається на розсуд суду при ухваленні рішення. Зацікавлена особа [PERSON], який в установленому законом порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року народилась [PERSON] (російською мовою - [PERSON]) (а.с. 12). Остання згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] є матір'ю [PERSON] (рос.), [INFO] (а.с. 20). З матеріалів справи вбачається, що заявник - [PERSON] (російською мовою - [PERSON]), народився [INFO] року (а.с. 11). Судом також встановлено, що Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих 14 січня 1975 року на підставі рішення виконкому Московської ради від 23 грудня 1974 року № 2619 [PERSON] (рос.) був виданий ордер № Г 244111 на родину з чотирьох осіб ([PERSON], [PERSON] - муж, [PERSON] - сын, [PERSON] - сын) на заняття трьох кімнат 43,4 кв.м в окремій квартирі [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1994 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 14). З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2014 року та 24 жовтня 2014 року [PERSON] було складено заповіти на [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с. 6-9). [INFO] року [PERSON] померла (а.с. 5). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тому, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, є сином та матір'ю, а дані факти підтверджуються документами по справі, не зважаючи на розбіжності у написанні прізвищ останніх, то на підставі зазначеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки вона є обґрунтованою, та такою, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного, куруючись ст. ст. 60, 212, 214, 215, 223, 234, 256, 259 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що він є сином [PERSON], посилаючись на те, що розбіжності у написанні їх прізвищ перешкоджає йому реалізувати надані йому законом права, зокрема, отримання у дар частини квартири. Заявник в судове засідання не з'явився, надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Заінтересовані особи, які в установленому законом порядку повідомлялись про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки су не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] (а.с. 9). 25 березня 1990 року у Центральному Палаці шлюбів та новонароджених м. Києва було зареєстровано одруження громадян [PERSON] та [PERSON], котрій після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON], запис акта № 1213 (а.с. 10). Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], - заявника у справі (11). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тому, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є сином та матір'ю, а дані факти підтверджуються документами по справі, не зважаючи на розбіжності у написанні прізвищ останніх, то на підставі зазначеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки вона є обґрунтованою, та такою, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного, куруючись ст. ст. 60, 212, 214, 215, 223, 234, 256, 259 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому за зазначив, що [INFO] помер його дядько [PERSON] і відкрилась спадщина на спадкове майно у виді жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Ще 11.02.2005 р. [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок смерті все своє майно заповів йому, тобто позивачу. Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено з тих підстав, що право власності спадкодавця на спадкове майно не було в установленому законом порядку зареєстровано. З цих підстав позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на зазначене вище майно. Молодіжненська сільська рада не заперечувала проти позову і просила розглянути справу без участі її представника. (а.с. 58) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] (а.с.5) Ще 11.02.2005 р. [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок смерті все своє майно заповів [PERSON], тобто позивачу. (а.с. 4) Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено з тих підстав, що право власності спадкодавця на жилий будинок не було зареєстровано в установленому законом порядку. (а.с. 40-55) Право власності спадкодавця на спадкове майно підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом. (а.с. 16-17) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом в якому зазначив, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05.06.2013 р. з нього на користь його дружини [PERSON] на утримання сина [PERSON], який народився [INFO], стягнені аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 29.04.2013 р. і до повноліття дитини. Посилаючись, що станом на цей час він не має постійного місця роботи та самостійного доходу, позивач просив зменшити розмір аліментів з нього на користь відповідачки на утримання дитини до 1300 грн. щомісячно. Позивач просив розглянути справу без його участі в судовому засіданні. (а.с. 3) Відповідач, належним чином сповіщена про час та місце судового розгляду, повторно в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, а тому справа розглянута судом без її участі, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. (а.с. 14,16) Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтями 10 і 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Будь-яких доказів зміни матеріального або сімейного стану, що він не має постійного місця роботи та самостійного доходу позивач суду не надав, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Дзержинської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 17.08.2014 року померла його матір [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку за адресою: Донецька область, м.Дзержинськ, вул.Червоні-Колодці, 9 та земельної ділянки площею 9,3049 га, кадастровий номер: 1422482500:11:000:0050. 16.04.2015 року [PERSON] звернувся до Дзержинської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері, але йому було відмовлено у звязку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає те, що не зміг своєчасно звернутися до нотаріуса з причини того, що в період з вересня 2014 року по квітень 2015 року знаходився за межами м.Дзержинська у звязку з проведенням бойових дій на території міста. Тому просить визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, представником позивача була надана заява про розгляд справи у їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, а саме: копію свідоцтва про смерть [PERSON], копію свідоцтва про народження [PERSON], інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача, оскільки вони обґрунтовані та доведені матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач у встановлений строк спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], не прийняв у звязку з виїздом за межі м.Дзержинська і проведенням бойових дій на території міста . Суд знаходить, що доводи позивача про поважність пропуску строку для прийняття спадщини заслуговують на увагу, а тому вважає можливим визначити додатковий строк для прийняття спадщини в 6 місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності, вказуючи, що в березні 2004 року [PERSON] за 500 доларів США продала йому гараж № 291, що знаходиться по вул. Гагаріна, 43А в м. Гадяч . При цьому договір купівлі-продажу оформлений не був, так як [PERSON] ухиляється від явки до нотаріальної контори. В звязку з неможливістю зареєструвати на своє імя право власності та розпоряджатися належним фактично йому майном змушений звернутись до суду. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, пояснив суду, що він позбавлений права вільно розпоряджатися гаражем, який придбав у [PERSON] за відсутності відповідних документів та неможливості оформити їх нотаріально, так як відповідач давно хворіє і ухиляється від явки до нотаріальної контори. Просив визнати договір купівлі-продажу таким, що відбувся та визнати право власності на гараж. [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що вони допомагали [PERSON] облаштовувати гараж, встановлювали ворота та вкривали кришу. Їм відомо, що гараж належить [PERSON], так як він його добудував та ним користується. Гадяцька міська рада направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що згідно розписки від 25 березня 2004 року [PERSON] передав [PERSON] 500 доларів США за продаж гаража № 291, який знаходиться за адресою м. Гадяч вул. Гагаріна, 43А. Згідно довідки Гадяцької міської ради земельна ділянка площею 33,7 кв.м по вул. Гагаріна, 43А в м. Гадяч, гараж № 291 відноситься до земель фонду міської ради. Відповідно технічного паспорту вартість гаража з погребом № 291 по вул. Гагаріна, 43 А в м. Гадяч становить 6086 грн. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо власника майна, права власності на даний гараж відсутні. Відповідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Відповідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як між сторонами виникли цивільні правовідносини і ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу нерухомості позбавляє позивача права розпорядитися своєю власність, що відповідно порушує його майнові права.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачкою у шлюбі з 07 вересня 1988 року, від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені з 2011 року. Шлюб існує лише формально. Відновлювати сімейні стосунки позивач наміру не має, а тому вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ізяславським районним відділом РАЦС Хмельницької області 07 вересня 1988 року за актовим записом № 113, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Сім'я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків позивач не має. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 03 серпня 2002 року він з відповідачкою знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб, сім'ю, ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини були припинені у літку 2013 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 серпня 2002 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 630 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 09 квітня 2015 року). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07 квітня 2015 року, видане Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). Спір про місце проживання дитини відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. 20.04.2004 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу є діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Сімейне життя не склалося. Шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство не ведеться, проте від виховання та утримання дітей він не ухиляється. За таких обставин він вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила , про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 30.04.2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Нерубайською сільрадою Біляївського району Одеської області 30.04.2004 року. Після укладання шлюбу відповідач набула прізвище чоловіка - [PERSON]. У шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO], про що 09.06.2004 року складено відповідний актовий запис за №345, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції 09.06.2004 року; [PERSON], [INFO], про що 26.04.2006 року складено відповідний актовий запис за №290, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції 26.04.2006 року; [PERSON], [INFO], про що 01.11.2012 року складено відповідний актовий запис за №25, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Петровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 01.11.2012 року. Сімейне життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення сторін не можливе. Позивач [PERSON] на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.09.2013 року справа №504/1320/13-ц сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей. За таких обставин суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved