Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У квітні 2015 року позивачем - [PERSON] через свого представника подано позовну заяву до відповідача - Мирославської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме строк тривалістю в 1 (один) місяць. Позов мотивується тим, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], [INFO], про що виконавчим комітетом Мирославської сільської ради Бердичівського району видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25.01.2006 року. Позивач до смерті доглядав за нею та ніс усі витрати щодо її поховання, він є єдиним спадкоємцем. Після смерті своєї матері у позивача стався нервовий зрив. Він зліг та не міг самостійно пересуватись. Житловий будинок за адресою: вулиця Зашосейна, буд. № 29 в с. Мирославка, Бердичівського району, в якому проживала покійна, позивач вже переоформив ще після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO] року. Земельну ділянку площею 0,2500 га., яка належить до вказаного вище будинку позивач приватизував та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку від 25 грудня 2012 року. Тобто, він був впевнений, що спадкового майна після смерті його матері немає, тому до нотаріуса не звертався. У березня 2015 року у вказаному вище будинку, де на даний час зареєстрований та проживає позивач, в речах належних спадкодавці було знайдено сертифікат на земельну частку (пай) члена КСП «Мирославка» серії ЖТ № [NUMBER], виданою Бердичівською райдержадміністрацією 15 травня 1997 року на ім'я померлої матері позивача - [PERSON] Позивач не знав про належність зазначеного сертифіката. У визначений законодавством шестимісячний строк позивач не звернувся до Бердичівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини через те, що навіть не знав про саме існування сертифіката, а також вважав, що у померлої будь-яке майно взагалі відсутнє, так як ще при її житті вона їм вже розпорядилась. Постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник О.Б. від 27.03.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність факту прийняття спадщини, а саме позивач протягом встановленого законодавством строку не подав заяву про прийняття спадщини. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з наведених у позові підстав. Представник відповідач в судове засідання також не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами цивільної справи та проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1 та 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Абзацами 1, 2, 3, 4 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливим визначити позивачу додатковий строк тривалістю в 1 (один) місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved