Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

у жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень (а.с. 97) просила стягнути з [PERSON] кошти в сумі 21 922,27 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири, та 50 000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS] . Актами комісій ТОВ «Новобудова» від 28.03.2018 року та 02.04.2018 року було зафіксовано затоплення її квартири сусідами з верхнього поверху, а саме: з квартири № 170 . З метою добровільного врегулювання завданих незручностей та матеріальних збитків вона звернулася до власника квартири - [PERSON] , проте, остання її вимоги проігнорувала. Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості витрат на відновлення (ремонт) пошкоджень внаслідок залиття квартири, що за адресою: [ADDRESS] , складеного ТОВ «ЄСП Оцінка-Капітал», вартість завданої шкоди внаслідок залиття становить 21 922,27 грн. Зазначила, що залиттям квартири їй також заподіяна й моральна шкода, яку оцінює у розмірі 50 000 грн., що виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодженого майна і неможливості нормально користуватися ним, порушенням звичайного способу життя та необхідності докладань додаткових зусиль для його нормалізації, погіршання стану здоров`я. Ухвалою від 03.12.2018 року відкрито провадження у справі (а.с. 89-90). В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника й зазначенням того, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності від 01.09.2008 року (а.с. 8). Судом встановлено, що 28.03.2018 року відбулося залиття квартири позивача із вище розташованої квартири [ADDRESS] , що підтверджується актом від 28.03.2018 року, затвердженим начальником ЖЕД № 4 ТОВ «Новобудова», у якому зазначено, що затоплення обстежуваної квартири стялося внаслідок протікання ввідного шарового крану холодного водопостачання в квартирі № 170 , а також протікання гарячого водопостачання на редукторі тиску. Квартира № 170 знаходиться поверхом вище, залиття сталося 28.03.2018 року. При затопленні пошкоджено: в кухні на стелі мають прояви від затікання жовтого кольору приблизно 0,5 м2; на стіні відшарування шпалер приблизно 10 м2; при візуальному обстеженні спостерігаються сліди плісняви; у ванній кімнаті слідів (проявів) замокання на момент обстеження не виявлено (а.с. 17). Згідно акту від 02.04.2018 року, затвердженого начальником ЖЕД № 4 ТОВ «Новобудова», 01.04.2018 року сталося залиття квартири [ADDRESS] внаслідок протікання лійки в душовій кабіні вбудованого змішувача в квартирі № 170 , що знаходиться поверхом вище. При затопленні пошкоджено: в кухні на стелі мають прояви від затікання жовтого кольору приблизно 0,5 м2; на стіні відшарування шпалер приблизно 10 м2; при візуальному обстеженні спостерігаються сліди плісняви, а також має місце пошкодження кухонних меблів, а саме: замокання (а.с. 16). На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.05.2018 року, відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ПН КМНО Пшеничною В.Р. від 09.11.2013 року (а.с. 9-10). Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 24.01.2006 року № 45, власник квартири зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приладів та обладнання будинку. Як зазначено вище, відповідач є власником квартири [ADDRESS] , з якої відбулося залиття квартири позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості витрат на відновлення (ремонт) пошкоджень внаслідок залиття квартири, що за адресою: [ADDRESS] . 168, складеного ТОВ «ЄСП Оцінка-Капітал», вартість завданої шкоди внаслідок залиття становить 21 922,27 грн. (а.с. 18-63). За складання вказаного звіту позивачем сплачено 2 400,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1094925004.1 від 01.10.2018 року (а.с. 68). Відповідач у добровільному порядку завдану позивачу матеріальну шкоду не відшкодувала (а.с. 11-15). У спростування вищезазначеного відповідачем будь яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не надано. За викладених обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню матеріальна шкода, заподіяна залиттям квартири, у розмірі 21 922,27 грн. та понесені позивачем витрати по оплаті останньої в сумі 2 400,00 грн. Позивач також просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Судом при вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди враховуються положення п. п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду положення вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Враховуючи факт залиття, суд вважає, що винними діями відповідача позивачу, як власнику житла, була заподіяна моральна шкода, яка полягає у пошкодженні майна, необхідності проведення ремонту по відновленню наслідків залиття, що призвело до порушення життєвого укладу позивача, істотних вимушених негативних змін у її житті, в тому числі й погіршення стану здоров`я, змусило позивача витрачати час на оформлення документів, звернення до спеціалістів, до суду та, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У відповідності до квитанцій № 0.0.1148104765.1 від 01.10.2018 року та № 0.0.1199799194.1 від 30.11.2018 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 409,60 грн. (а.с. 2, 87). У відповідності до квитанції № 0.0.1087402979.1 від 01.10.2018 року за надані відповідно до договору № 93/06-2018 про надання правової допомоги від 09.07.2018 року за правничі послуги було сплачено 4 000,00 грн. (а.с. 66). З огляду на викладене, з урахуванням ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд надходить до висновку про необхідність стягнення на користь [PERSON] суми судового збору у розмірі 1 409,60 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial