Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно з яким просив суд: стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 58 174,82 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у лютому 2017 року [PERSON] передав право керування своїм транспортним засобом гр-ну [PERSON] [INFO] , шляхом передачі йому ключів та технічного паспорту на авто. В подальшому [PERSON] поїхав на вказаному автомобілі до Республіки Польща, де 14.02.2017 року потрапив у ДТП у м. Вроцлав, під час якого було завдано шкоду автомобілю позивача [PERSON] . Момент настання ДТП за участю відповідача [PERSON] на авто, що належить [PERSON] підтверджується належним документом з відділу поліції Республіки Польща, який в подальшому позивач самостійно отримав. Фактичні витрати по відновленню автомобіля після ДТП складають 49 647,38 грн., але відповідачем не відшкодовано, у результаті чого позивач звернувся до суду з даним позовом. 03.10.2019 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Кондратенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2019 року позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 12.11.2019 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків від позивача. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На підставі розпорядження № 01-08-700 від 21.09.2020 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/38878/19 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О., у зв`язку із відпусткою по вагітності та пологам судді Кондратенко О.О. 23.09.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є власником автомобіля Ореl cоmbo номерний знак [NUMBER] . У лютому 2017 року [PERSON] передав право керування своїм транспортним засобом гр-ну [PERSON] [INFO] , шляхом передачі йому ключів та технічного паспорту на авто. В подальшому [PERSON] поїхав на вказаному автомобілі до Республіки Польща, де 14.02.2017 року потрапив у ДТП у м. Вроцлав, під час якого було завдано шкоду автомобілю позивача [PERSON] . В матеріалах справи присутні такі документи: акт прийому до наряду замовлення №611 від 20.01.2018 року, наряд замовлення, замовлення покупця від 25 квітня 2018 року, замовлення покупця від 20 січня 2018 року, акт надання послуг від 23 квітня 2018 року, акт надання послуг від 13 травня 2017 року, видаткова накладна від 24.02.2017 року. Зазначені витрати по відновленню автомобіля після ДТП складають 49 647,38 грн., що підтверджуються вищевказаними документами. Також позивач зазначає, що до понесених витрат також відносяться і чеки на придбання паливно мастильних матеріалів з метою поїздки до Республіки Польща з метою отримання доказів ДТП, а саме належного документу з відділку поліції. Зазначені витрати складають: 6 984,15 грн. та 207,99 злотих (по курсу 7,42 грн. = 1 543,28 грн.) Також позивач стверджує, що потягом тривалого часу зазнавав сильних душевних, психічних страждань, які відображались на його нормальному ритмі життя. Таким чином, позивач оцінює розмір своїх психічних та душевних страждань в розмірі 50 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із вказаної норми ст. 81 ЦПК України, зокрема, вбачається, що обов`язок доведення полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, які орієнтовані на те, щоб скласти певне позитивне враження у суду про юридичні обставини у справі. Обов`язок доведення зумовлюється настанням для особи несприятливих правових наслідків у разі невиконання або неналежного його виконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по доведенню фактів, якими вона обґрунтовує свої вимоги, тобто, якщо позивач не доведе підстави позову, то суд відмовить у його задоволенні. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може погодитись та взяти до уваги акт прийому до наряду замовлення №611 від 20.01.2018 року, наряд замовлення, замовлення покупця від 25 квітня 2018 року, замовлення покупця від 20 січня 2018 року, акт надання послуг від 23 квітня 2018 року, акт надання послуг від 13 травня 2017 року, видаткова накладна від 24.02.2017 року та чеки на придбання паливно-мастильних матеріалів, так як дані докази не підтверджують дійсних витрат щодо відшкодування наслідків спричиненої шкоди відповідачем внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП. Це є лише список вартості матеріалів/робіт, палива для автомобіля. Для встановлення дійсної вартості необхідний висновок експерта. Позивач мав право на призначення відповідної експертизи, але даним правом не скористався. В матеріалах справи присутня копія протоколу з відділу поліції Республіки Польща, але дослідити даний документ суд не в змозі, так як він викладений іноземною мовою та відсутній переклад на українську мову. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Тобто вина відповідача не підтверджена жодним документом. Позивачем не доведені обставини та доводи, покладені в обґрунтування своїх позовних вимог. Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої матеріальної шкоди у розмірі 58 174,82 грн., тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди. Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне. Відшкодування моральної шкоди може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди. Виходячи з вищевикладеного вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. також не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Слід відмовити у стягненні судового збору.

Outcome: dismissed