Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з названим позовом, у якому зазначила, що 04.06.2006 р., 11.01.2007 р., 04.10.2007 р., 01.09.2008 р., 01.12.2010 р. за договором позики передала [PERSON] гроші у загальній сумі 7000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути за першою її вимогою, але своїх зобовязань не виконав. З наведених підстав позивач просила стягнути з [PERSON] борг за договором позики 7000 доларів США, моральну шкоду 200000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, що підтверджено розпискою про отримання судової повістки, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. (а.с. 39-40) Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що за договором позики [PERSON] передала [PERSON] 04.06.2006 р. 5050 грн., 11.01.2007 р. 5090 грн., 04.10.2007 р. 5060 грн., 01.09.2008 р. 9700 грн., 01.12.2010 р. 16000 грн. Загальна суму грошових коштів, переданих позивачкою відповідачу за договором позики становить 40900 грн., що підтверджено розписками. (а.с. 7-10) Посилання позивачки про те, що вона гроші передавала відповідачу в іноземній валюті доларах США, суд до уваги не приймає тому, що вони спростовуються розписками, з яких слідує, що грошові кошти передавались у національній валюті України гривні. (а.с. 7-10) Своїх зобовязань відповідач не виконав, а тому з нього на користь позивачки підлягає стягненню борг у розмірі 40900 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору 409 грн. (а.с. 1, 25-26) Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 200000 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав. Статею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Ні договором позики, ні законом не встановлено право позивача за невиконання зобовязання за договором позики на компенсацію моральної шкоди, а тому законні підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Outcome: partial