overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 20 вересня 2002 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з січня 2015 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідачка своє право на участь у судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 20 вересня 2002 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 20 вересня 2002 року, актовий запис № 703 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть з січня 2015 року. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] та [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просив шлюб укладений між ним та [PERSON] зареєстрований 07.03.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №145 розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою(а.с.11), надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.12), позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.10), надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.13), проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 07.03.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №145 (а.с.3). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з вересня 2014 року, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть. Неповнолітніх дітей та майнових суперечок сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просив шлюб укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 07.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №114 розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.15), надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.9), позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 07.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №114 (а.с.8). На теперішній час шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть. Неповнолітніх дітей та майнових суперечок сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом. Оформити в нотаріальній конторі свої спадкові права не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечували. 09 листопада 2005 року померла мати [PERSON]. (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.12). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 35 по вул. Кунянскій в селі Іскра Ізюмського району Харківської області, загальною площею 44,5 кв.м., в тому числі житловою 24,4 кв.м., до якого примикають господарські будівлі: Б літня кухня, В погріб, Г сарай, Д вбиральня, № 1 паркан, № 2 хвіртка. Згідно заповіту, посвідченого Левківською сільською радою Ізюмського району 16 жовтня 1989 року за реєстром № 44, [PERSON] заповіла все своє майно, яке буде їй належали на день її смерті, [PERSON] (а.с.13). У визначений строк позивач подав в Ізюмську державну нотаріальну контору заяву пр. прийняття спадщини після смерті матері та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. На момент закінчення матірю будівництва у 1948-1965 роках житлового будинку з господарським будівлями , розташованого за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Іскра, вул. Кунянська, № 35 діяло наступне законодавство, яке регулювало виникнення права власності, зокрема Положення ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. За змістом п. 62 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій» державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які надавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Позивач згідно ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину та є спадкоємцем першої черги. Таким чином, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

у жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Березоволуцької сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що у [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті матері залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,41 га. В даний час позивач не може скористатися правом на спадщину в зв'язку з відсутністю правоустановчих документів, тому звернувся до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну ділянку. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує . Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Березова Лука Гадяцького району, його матір'ю є [PERSON] 6 листопада 1998 року в с. Березова Лука Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] Відповідно рішення Березоволуцької сільської ради № 58 від 21 вересня 1996 року [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки: для обслуговування жилого будинку - 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,16 га. [INFO] в с. Березова Лука Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Березоволуцької сільської ради Гадяцького району на дату смерті, [PERSON] проживала [ADDRESS] разом з сином [PERSON] [INFO] в с. Березова Лука Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Антонової Т.В. після померлої [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Приватним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельну ділянку після смерті матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

у жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Римарівської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності, вказуючи, що у вересні 2016 року померла його баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,44 га, яку вона успадкувала після смерті її чоловіка [PERSON] На даний час [PERSON] не має можливості скористатися правом на спадщину в звязку з відсутністю правоустановчих документів, що спонукало звернутися до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну ділянку. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа звернулася до суду з заявою про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що рішенням Гадяцького районного суду від 23 березня 2011 року визнано за [PERSON] право на спадкове майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 0,44 га, що розташована в с. Римарівка по вул. Зеленського, 4, яка залишилась після смерті чоловіка [PERSON], померлого 5 травня 2010 року. 20 вересня 2015 року в с. Римарівка Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Римарівської сільської ради Гадяцького району на дату смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала [INFO] разом з невісткою [PERSON], онуками [PERSON] і [PERSON], правнуком [PERSON] Згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] після померлої [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Також спадкоємцями є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] Постановою від 19 вересня 2016 року приватним нотаріусом відмовлено у оформленні спадщини [PERSON] на земельну ділянку в звязку з тим, що право власності, яке виникло у спадкодавця на підставі рішення Гадяцького районного суду від 23 березня 2011 року не були зареєстровані в відділі Держземагенства Гадяцького району в порядку встановленому законом на момент виникнення відповідного права власності. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем прав на земельну ділянку, розташовану на території Римарівської сільської ради і є всі підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку після смерті [PERSON], яка за життя не встигла вчинити всі необхідні дії для переоформлення спадщини після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Шарапанівської сільської ради про визнання права на спадкове майно, вказавши, що [INFO] помер його дід [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із цілого житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS]. Відповідно до ст.1265 ЦК України позивач є спадкоємцем п'ятої черги спадкоємців за законом, і спадщину після смерті спадкодавця прийняв. Частину спадкового майна [PERSON] після смерті діда оформив, але не може нотаріально оформити вищезазначений житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. З цих підстав просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, де вказав, що позов підтримує та просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача до суду не з'явився, але надав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] в селі Шарапанівка Крижопільського району Вінницької області [INFO] помер [PERSON] (а.с. 5). Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із цілого житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] до складу якого входять: Житловий будинок - «А» загальною площею 33,2 кв.м, житловою площею 12,7 кв.м. (а.с. 7). Після смерті діда позивач оформив частину спадкового майна, а саме право на земельну частку (пай) розміром 3,46 умовних кадастрових гектарів на території Шарапанівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, що належала спадкодавцю, згідно з рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2015 року. До складу спадкового майна ще входить житловий будинок [ADDRESS], який позивач оформити нотаріально не може у зв'язку з тим, що за життя дід не оформив право власності на нього. Відповідно до ст. 1265 ч.1 ЦК України позивач, як внука померлого, являється спадкоємцем п'ятої черги спадкоємців за законом. Після смерті спадкодавця він прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні немає. Позивач оформити спадщину не має можливості, так відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Факт неможливості нотаріального оформлення спадщини також підтверджується довідкою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 612/01-16 від 09.11.2016 року приватного нотаріуса Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С. (а.с. 27). З довідки Крижопільської державної нотаріальної контори № 226/01-16 від 21.10.2016 року вбачається, що до майна померлого [INFO] [PERSON], спадкова справа не заведена (а.с. 25). Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначаючи, що з 19 грудня 2008 року він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку- Смуток Єлізавету Іванівну , [INFO], спір про поділ майна між ними відсутній. Шлюбні відносини між ними припинились, не проживать сторони разом більше року , оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них постійно виникають сварки й непорозуміння, шлюб існує формально. Вважає їх подальше спільне життя та збереження сімї неможливим. Посилаючись на викладене, позивач просив шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON]М в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує . Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони в справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 грудня 2008 року Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 832. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку -[PERSON], [INFO], спір про поділ майна відсутній. Фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини більше року назад , оскільки вони втратили почуття любові й поваги один до одного, у них немає взаєморозуміння, згоди, взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки вони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди на життя, втратили почуття любові й поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та поновлені бути не можуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved