Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в обґрунтування позову посилаючись на те, що 27 березня 2012 року між нею та відповідачем по справі було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстроченням платежу. Згідно до п. 1.1. Договору, позивач зобов'язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на 1 конструкцій вікон. Згідно п.2.1. Договору, строк виготовлення та доставки продукції складає 20 робочих днів з моменту внесення передплати, яка була винесена одночасно із підписанням Договору. Відповідно до акту приймання-передачі на доставлену та встановлену металопластикову продукцію від 08 квітня 2012 року, відповідач отримав продукцію у встановлений договором строк, претензій до вікон та встановлення не мав. Підписання даного акту означає виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором. Відповідно до п.1.2 Договору відповідач зобов'язався оплатити вартість заказу, яка складає 2300 грн. В порушення умов договору, відповідачем було сплачено лише 200 грн. передплати та один платіж у сумі 350 грн. Враховуючи те, що відповідач до теперішнього часу не виконав свої зобов'язання, позивач просить стягнути з [PERSON] 1 750 грн. суму основного боргу; штраф у розмірі 900 грн.; пеню у розмірі 14 252,00 грн., а всього 16 902,00 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача [PERSON], у судовому засіданні проти позову заперечував, підтримав надані суд письмові заперечення на позов. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 березня 2012 року між позивачем ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір купівлі-продажу металопластикових вікон з розстроченням платежу протягом трьох місяців відповідно до графіку погашення платежів. Відповідно до п. 1.1. Договору, позивач зобов'язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на 1 конструкцій вікон. Згідно п.2.1. Договору, строк виготовлення та доставки продукції складає 20 робочих днів з моменту внесення передплати, яка була винесена одночасно із підписанням Договору. Відповідно до акту приймання-передачі на доставлену та встановлену металопластикову продукцію від 08 квітня 2012 року, відповідач отримав продукцію у встановлений договором строк, претензій до вікон та встановлення не мав. Підписання даного акту означає виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором. Відповідно до п.1.2 Договору відповідач зобов'язався оплатити вартість заказу, яка складає 2300 грн. В порушення умов договору, відповідачем було сплачено лише 200 грн. передплати та один платіж у сумі 350 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, оскільки судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав зобов'язання по договору, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача за договором б/н від 27 березня 2012 року в розмірі 1750 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача з приводу стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 900 грн. та пені в розмірі 14 252,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами 27 березня 2012 року укладений договір купівлі-продажу, умовами якого не передбачено стягнення пені. Також, із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу особа може звернутися до суду у межах строку позовної давності (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами визначення початку перебігу позовної давності, визначеними ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення штрафу в розмірі 900 грн. після спливу одного року, тобто з порушенням строку позовної давності передбаченої ст. 258 ЦК України, про що заявлено представником відповідача в судовому засіданні. Таким чином вимоги позивача з приводу стягнення суми пені 14 252,00 грн. є такими що не ґрунтуються на умовах договору та закону, а вимоги щодо стягнення штрафу в розмірі 900 грн. заявлені поза межами строку звернення до суду, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за договором б/н від 27 березня 2012 року в розмірі 1750 грн. 00 коп. В іншій частині позову слід відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial