Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

У квітні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи в заяві, що 22.10.2006р. з відповідачем був укладений кредитний договір №ZPАARX14020025, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 836,02 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 527, 530, 1054 ЦК України зобовязання за вказаним договором не виконав, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Станом на 21.03.2014р. відповідач має заборгованість у сумі 19221,67 грн., яка складається із заборгованості по процентам у сумі 4406,97 грн., заборгованості по комісії у сумі 180,60 грн., пені у сумі 13242,59 грн., а також штрафів у сумі 500,00 грн. фіксована частина і 891,51 грн. процентна складова, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати Банку по оплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, просив задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач, представник відповідача проти позову заперечували, звернулись із заявою про застосування позовної давності і просили відмовити у задоволенні позову з виз підстав. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 22.10.2006р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») і [PERSON] був укладений кредитний договір №ZPАARX14020025, на підставі якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 836,02 грн. на строк 12 місяців з 22.10.2006р. по 21.10.2007р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 15,05 грн. та одноразової винагороди у сумі 109,05 грн. Позичальник зобовязався здійснювати погашення заборгованості щомісяця в період сплати, за який приймається період з 22 по 28 число кожного місяця, шляхом надання Банку грошових коштів (щомісячний платіж) у сумі 89,40 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Укладений між сторонами договір складається із заяви [PERSON] від 22.10.2006р., Умов надання споживного кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) та тарифів банку. В заяві позичальника визначено, що при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,88% річних в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Наданими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), затвердженими наказом від 24.05.2005р. №С-89, передбачені, зокрема, такі положення. Згідно п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних умов (погашати кредит та сплачувати відсотки у порядку та строки відповідно до заяви, п.п. 4.1, 4.2 Умов та Тарифів), позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Пунктом 5.3 наданих до позову Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Терміни позовної давності, відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») сторонами встановлені тривалістю 5 років. Посилання представника відповідача на іншу редакцію Умов надання споживного кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (а.с.49-51), яка не містить положень щодо штрафів та позовної давності тривалістю 5 років, судом не приймається, оскільки представником відповідача не доведено, що на час підписання кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту у наданій ним редакції і що саме вони разом із заявою [PERSON] складають укладений між сторонами договір, фотокопія цих Умов не завірена належним чином. Неналежне виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором та наявність заборгованості по кредитному договору у заявленому позивачем розмірі відповідачем не заперечується. 19.04.2012р. позичальником було здійснено часткове погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується випискою по рахунку та меморіальними ордерами від 19.04.2012р., з яких вбачається, що на погашення заборгованості по кредитному договору [PERSON] сплатив 836,05 грн. на погашення заборгованості по кредиту і 1600,95 грн. на погашення заборгованості по процентам (а.с.24). Зарахування вказаних сум на погашення кредиту та процентів відображено у розрахунку заборгованості (а.с.4). З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 19.04.2012р. по кредитному договору від 22.10.2006р. існувала заборгованість по кредиту у сумі 836,05 грн., заборгованість по процентам у сумі 5142,32 грн. У звязку зі здійсненими 19.04.2012р. платежами заборгованість по тілу кредиту була повністю погашена, заборгованість по процентам зменшилася і після 19.04.2012р. становила 4406,97 грн. Після 19.04.2012р. проценти не нараховувалися. Також за період з 22.11.2006р. по 22.10.2007р. щомісячно нараховувалася комісія у сумі 15,05 грн. відповідно до умов договору. Заборгованість по комісії за вказаний період становить 180,60 грн. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що вимоги позову про стягнення заборгованості за процентами у сумі 4406,97 грн., заборгованості по комісії у сумі 180,60 грн. є обґрунтованими. За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно з умовами п.5.1 Умов надання споживчого кредиту нарахована пеня за період з 22.12.2006р. по 21.03.2014р. за ставкою 0,15% від суми простроченого платежу, загальний розмір якої станом на 21.03.2014р. становить 13456,35 грн. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, у відповідності до ч. 2 ст. 258 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 21.03.2013р. по 21.03.2014р. у сумі 2511,70 грн., розмір якої підтверджується розрахунком (а.с.48). Згідно з п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту, з відповідача також підлягає стягненню штраф у сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості, який становить 354,93 грн. ((4406,97 грн. + 180,60 грн. + 2511,70 грн.) х 5%). Під час судового розгляду справи відповідач заявив про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, яка за домовленістю сторін може бути збільшена згідно ст. 259 ЦК України. Як зазначалося, терміни позовної давності відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») сторонами встановлені тривалістю 5 років. З урахуванням, що кредитний договір був укладений на строк до 21.10.2007р. включно, платежі від 19.04.2012р. на погашення заборгованості за кредитним договором були внесені відповідачем в межах встановленого п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») 5-ти річного строку позовної давності. Стаття 264 ЦК України встановлює, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Перебіг позовної давності перервався вчиненням відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу, а саме, внесенням 19.04.2012р. платежів на погашення заборгованості за кредитним договором. Після переривання перебіг позовної давності починається заново, з даним позовом Банк звернувся 02.04.2014р. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовна давність щодо заявлених у позові вимог не сплинула. При цьому стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України. На підставі викладеного, з відповідача підлягає стягненню на користь банку заборгованість по процентам в сумі 4406,97 грн., заборгованість по комісії у сумі 180,60 грн., заборгованість по пені у сумі 2511,70 грн., штраф у сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та штраф у сумі 354,93 грн. (процентна складова), а всього 7954,20 грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial