Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення грошових коштів по договору - заява №331832/292945/3-15 про банківський строковий вклад «Класік» терміном на 3 місяці в іноземній валюті від 15.01.2015 року у сумі 15000,00 дол. США, на строк з 15.01.20415 року по 15.04.2015 року, у порядку та на умовах, визначених у договорі та в основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладених рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит». В порушення вимог договору та основних умов відповідач 15 квітня 2015 року повернув відсотки за договором частково і відмовив вкладнику [PERSON] в її вимозі повернути вклад в повному обсязі в сумі 15000,00 доларів США, мотивуючи свою відмову відсутністю коштів у банківської установи, тому позивачка була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу, направленого рекомендованим листом на його адресу. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 15 січня 2015 року позивач [PERSON] уклала з ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» договір заяву № 331832/292945/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 3 місяці в іноземній валюті. Відповідно до умов депозитного договору позивачка розмістила депозит з терміном дії з 15 січня 2015 року по 15 квітня 2015 року з виплатою відсотків за вкладом на рівні 10,50 % річних ( а.с.3). Відповідно до ч. 1 статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона банк, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (всклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на визначення банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно правових актах, банківський вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору ( ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність)». Договір банківського вклад є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту його прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положенням ст. 1059 ЦК України врегульовано питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі . Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Таким чином, з огляду на вказані вище обставини та норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини договір заява № 331832/292945/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 3 місяці в іноземній валюті укладений 15.01.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» є таким, що відповідає встановленим вимогам щодо змісту та форми визначених ЦК України. В позові позивачкою [PERSON]. вказано, що за декілька днів до закінчення депозитного вкладу останнім було повідомлено керівника відділення, в якому розміщений депозит, про її намір забрати кошти у повному обсязі, вказана вимога вкладника [PERSON] була проігнорована, посилаючись на те, що у банківської установи відсутні кошти( а.с.4). Частиною 2 статті 1060 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Крім того, ст. 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таким чином, встановлені вище факти та норми закону, які регулюються спірні правовідносини, свідчать, що дії відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є такими, що не відповідають та не узгоджуються з вимогами ст. 1060 ЦК України. Поряд з цим, слід вказати, що в ході судового розгляд справи стороною відповідача на адресу суду не було надано допустимих доказів з приводу спростування обставин та фактів встановлених судом. Аналіз наявних у справі доказів свідчить про те, що договір - заява № 331832/292945/3-15 про банківський строковий вклад «Класік» терміном на 3 місяці в іноземній валюті від 15.01.2015 року у сумі 15\~000,00 дол. США, укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є дійсним, що свідчить про т, що на вимогу вкладника [PERSON] банківська установа зобовязана була повернути вклад у повній сумі, що в свою чергу свідчить про порушення прав вкладника [PERSON] з боку банку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу в сумі 15\~000,00 доларів США є законними та обґрунтованими. У відповідності до норм ст. 88 ЦПК України, судовий збір , підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved