Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди у порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] Однак, будучи спадкоємцем за законом після смерті матері, позивач не має змоги оформити право власності на майно, оскільки за життя мати належним чином не оформила право власності на зазначений будинок. У зв'язку з цим він просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позов визнає. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Юхни, Миронівського району, Київської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] року, виданим виконкомом Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області /а.с. 6/. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS] Миронівського району, Київської області /а.с. 7/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно із частиною першою ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦПК України. Відповідно до частини першої ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєсстрації цього майна. Позивач, будучи спадкоємцем за законом після смерті матері, в установлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Шепітко В.В. із заявою про прийняття спадщини. Однак в одержанні свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності на вищезазначений житловий будинок (а.с.11). Окрім позивача інші спадкоємці відсутні, вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи (а.с.25-40). Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих, виходячи з наступного. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленему Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленному порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Судом встановлено, що будинок під номером [ADDRESS] в селі Юхни Миронівського району Київської області був побудований у 1960 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Будинок має затверджений КП КОР Білоцерківським МБТІ технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, зареєстрований в погосподарській книзі (а.с.7). Як вбачається з довідки КП КОР «Південне БТІ» № 641 від 30.03.2015 року, станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] в селі Юхни Миронівського району Київської області не було зареєстроване в КП КОР «Південне БТІ» (а.с.10). Згідно довідки №141, виданої виконкомом Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області 02.04.2015 року, будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], Миронівського району, Київської області, належав померлій [PERSON]. За даним будинковолодінням закріплена земельна ділянка розміром 0,41 га, із них 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,16 га - для ведення ОСГ (а.с.12). При розгляді та вирішенні даної справи суд також враховує рекомендації Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Згідно вказаних рекомендацій окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд вказане домоволодіння складається з житлового будинку - літера «А-1» загальною площею 78,10 м.кв., вартістю 35804 грн.; погріба з шийкою - літера «Б» площею 16,90 м.кв., вартістю 2627 грн.; веранди площею 8,30 м.кв., вартістю 3202 грн.; убиральні - літера «В» площею 1,00 м.кв., вартістю 305 грн.; сараю площею 5,90 м. кв., вартістю 529 грн.; ганку вартістю 57 грн.; сарая-гаража-літньої кухні - літера «Г-1» площею 72,50 м.кв., вартістю 24889 грн.; воріт вартістю 2021 грн.; огорожі №1-2, вартістю 644 грн. Як вбачається із довідки №141, виданої виконкомом Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області від 02.04.2015 року, згідно записів погосподарських книг будинок по [ADDRESS], в селі Юхни Миронівського району Київської області відноситься до категорії колгоспних дворів, головою двору зареєстрована - [PERSON]. Як зазначалося вище, державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права. До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови (1960 рік) відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. На той час Погосподарські книги були особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Зідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 13 квітня 1979 року №112/5 документами погосподарського обліку є - «Погосподарська книга». Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26 дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Станом на 1960 - 1966 роки (роки забудови будинку та господарських споруд) в сільській місцевості, державна реєстрація обєктів нерухомості взагалі не передбачалася. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, [PERSON] своє право власності в БТІ не зареєструвала. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За таких умов станом на 1960 - 1966 роки (роки забудови будинку та господарських споруд), іншого акту органу державної влади щодо спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку не потребувалось. Стосовно дотримання при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм судом встановлено, що станом на час побудови будинку та прибудинкових споруд вказані дозволи діючим законодавством не передбачались. Запис померлої [PERSON] в книгах погосподарського обліку в якості голови двору підтверджує факт належності будинку під номером [ADDRESS] Миронівського району Київської області саме їй. Даним будинком померла користувалася та володіла на праві власності. Після смерті [PERSON] право на належне їй спадкове майно набув в порядку спадкування за законом позивач. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1216, 1218, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved