Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду про стягнення з [PERSON] аліментів. У позові вказує, що вона є матір'ю відповідача. В даний час вона мешкає у квартирі за місцем реєстрації, тяжко хворіє, не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду, лікарями їй встановлений діагноз: церебросклероз 2 ступеня, кардіосклероз, хронічний тромбофлебіт тощо. ЇЇ син [PERSON] не взмозі надати постійний догляд за нею, оскільки мешкає в м. Мурманськ, Російської Федерації, а вона сама також не взмозі подолати таку відстань, щоб переїхати до сина за станом здоровя, тому вона звернулася до Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради з приводу її влаштування до будинку інтернату для громадян похилого віку та інвалідів. Однак листом УПтСЗН Подільської районної у м. Полтаві ради їй було розяснило, що відповідно до вимог ст. 201 СК України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Оскільки вона має сина працездатного віку, який згідно чинного законодавства зобовязаний утримувати мати, вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з сина на користь будинку інтернату з метою подальшого влаштування до будинку інтернату. Зважаючи на викладене, позивач просила суд задовольнити позовні вимоги. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи - Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матірю відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим «повторно» 20 вересня 2016 року відділом ЗАЦС адміністрації міста Мурманська Російської Федерації, серії І-ДП № 788997. Позивач [PERSON], [INFO], є пенсіонером, та має статус «Дитина війни», а також позивач має ряд тяжких захворювань, тому не здатна самостійно піклуватися про себе та потребує сторонньої допомоги, що підтверджується медичною документацією. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 549 від 29.12.2001 року затверджено Типове Положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, геріатричний пансіонат, пансіонат для ветеранів війни і праці. Відповідно до п.п.1.1 даного Положення, будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, геріатричний пансіонат, пансіонат для ветеранів війни та праці є стаціонарною соціально-медичною установою загального типу для постійного проживання громадян похилого віку, ветеранів війни та праці, інвалідів, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування. Основним завданням будинку-інтернату є забезпечення належних умов для проживання, соціально-побутового обслуговування, надання медичної допомоги громадянам похилого віку та інвалідам, які потребують стороннього догляду і допомоги. Згідно п.п.3.1 Вказаного Положення, до будинку-інтернату приймаються на державне утримання особи похилого віку, які досягли пенсійного віку та інваліди першої і другої групи, старші за 18 років, які за станом здоровя потребують стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги, яким згідно з медичним висновком не протипоказане перебування у будинку-інтернаті та які не мають працездатних родичів, зобовязаних їх утримувати за законом. Як вийняток, до будинку-інтернату можуть прийматися особи похилого віку та інваліди, які мають працездатних дітей або родичів, зобовязаних відповідно до чинного законодавства їх утримувати, якщо вони з обєктивних причин не можуть цього робити. У такому разі щодо кожного окремого випадку, на підставі підтверджувальних документів, приймається рішення колегії відповідних головних управлінь праці та соціального захисту населення обласних держадміністрацій - п.п.3.4 Положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, геріатричний пансіонат, пансіонат для ветеранів війни і праці. Інвалідам і пенсіонерам, які проживають у будинку-інтернаті, пенсія виплачується відповідно до ст.88 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, ст.88 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які проживать у будинках-інтернатах (пансіонатах) виплачується 25 % розміру призначеної пенсії, але не менше 20% мінімального розміру пенсії за віком на місяць. Стаття 51 Конституції України закріплює обовязок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно ст. 203 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на її утримання підлягають задоволенню. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд бере до уваги відсутність підстав для звільнення відповідача від утримання матері, передбачених ст. 204 СК України, матеріальний стан позивача, яка має власний дохід, хоч і недостатній для забезпечення її потреб з урахуванням стану здоров'я, матеріальний та сімейний стан відповідача, а також стан здоровя позивача, конкретні обставини справи та приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог і стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу), починаючи з моменту набрання даним рішенням суду законної сили. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved