Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 12 травня 2010 року померла її мати, [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS]. За життя померлій на праві приватної власності належала 1/2 частка цієї квартири, що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 липня 1993 року Управлінням соціальних підрозділів п/о «Кривбасруда» на імя [PERSON] та [PERSON] Хоча в правовстановлюючому документі частки, що належать кожному із співвласників, не виділені, але вважає, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За життя померлою було зроблено заповіт на належну їй частку квартири. На протязі шести місяців після смерті матері вона звернулась у встановленому законом порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом. 25 квітня 2015 року вона звернулась до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало її матері. Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 квітня 2015 року нотаріусом їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки дублікат свідоцтва про право власності на житло, який є правовстановлюючим документом, не був зареєстрований. Вказана квартира була приватизована в 1993 році, але документи на неї були втрачені. На підставі довідок КП ДОР «Криворізьке БТІ» було отримано дублікат зазначеного свідоцтва, однак зареєстрований він належним чином не був. Відповідно до чинного законодавства подання документів для проведення державної реєстрації прав здійснюється особисто заявником. Оскільки правоздатність її матері припинилась у звязку зі смертю, то зареєструвати належним чином дублікат свідоцтва про право власності на житло не є можливим. Встановлення факту володіння її матірю на праві приватної власності 1/2 часткою квартири необхідно їй для визнання права власності за нею на цю частку квартири в порядку спадкування за заповітом. Посилаючись на викладене, [PERSON] в уточненій позовній заяві просила: визначити частки у спільній сумісній власності між [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожному, а саме по 1/2 частці вказаної квартири; встановити факт володіння на праві приватної власності [PERSON], яка померла 12 травня 2010 року, 1/2 часткою квартири; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку квартири, що належала померлій. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнений позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні представник виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради [PERSON] позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, до суду надійшов лист від відділу, в якому він повідомив про те, що проти задоволення позову не заперечує та просить розглядати справу за відсутності їхнього представника. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12 травня 2010 року померла мати позивача, [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS]. За життя померлій на праві приватної власності належала 1/2 частка цієї квартири, що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 липня 1993 року Управлінням соціальних підрозділів п/о «Кривбасруда» на імя [PERSON] та [PERSON] За життя померла [PERSON] заповіла належну їй 1/2 частку вказаної квартири позивачу, що підтверджується відповідним заповітом від 11 жовтня 2005 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 квітня 2015 року нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 12 травня 2010 року [PERSON] у звязку з відсутністю державної реєстрації на нерухоме спадкове майно. Пунктом 5 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, передбачено, що подання документів для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється особисто заявником або шляхом надсилання поштою з описом вкладення. Відповідно до положень ст. 25 ЦК України правоздатність матері позивача припинилась у звязку зі смертю. Тому позивач позбавлена можливості зареєструвати дублікат свідоцтва про право власності на житло належним чином. Встановлення факту володіння матірю позивача на праві приватної власності 1/2 часткою квартири необхідно їй для визнання права власності за нею на цю частку квартири в порядку спадкування за заповітом. Згідно зі ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У розумінні положень ч. 2 ст. 370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є достатньо обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки отримати спадщину в позасудовому порядку не можливо. При цьому суд враховує те, що права іншого співвласника квартири в такому випадку не порушуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved