Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що наказом № 98-к від 01 березня 2018 року його було звільнено з посади інженера 1 категорії електротехнічної лабораторії Черкаської діагностичної дільниці Київського територіального центру за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, з яким він не погоджується та вважає, що наказ про звільнення є незаконним та суперечить чинним вимогам та положенням трудового законодавства, тому що була порушена процедура його звільнення, оскільки позивач до 01.03.2018 року включно працював у Черкаській діагностичній дільниці Київського територіального центру філії «Науково-виробничий центр технічної діагностики «ТЕХДІАГАЗ»\~ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ». 07 серпня 2017 року він знаходився у відрядженні, а саме в цей час на останнього начальником Черкаської ДД НВЦ «ТЕХДІАГАЗ» [PERSON] було підписане розпорядження, яким призначено його відповідальним за складання звіту за результатами польових робіт з теплотехнічного аудиту будівель та споруд на КС «Ставищенська», з чим він не згоден, оскільки роботи зазначені в розпорядженні можуть виконуватися лише сертифікованими фахівцями, тому 26 лютого 2018 року ним на імя директора НВЦ «ТЕХДІАГАЗ»» [PERSON] була подана заява про його звільнення за власним бажанням без відпрацювання двох тижнів, у звязку з порушенням адміністрацією умов колективного договору, а саме у звязку із залученням до виконання робіт не передбачених функціональними обовязками. Крім того, роботодавець не вправі був самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. У зв»язку з викладеним позивач просив визнати протиправним наказ про його звільнення, а також визнати недійсним запис у трудовій книжці, звільнити його за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, стягнути з відповідача вихідну допомогу у розмірі 52\~417,59 грн, заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у звязку із незаконним звільненням у розмірі 1\~000 грн, також стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. Відповідно до відзиву відповідача, останній просив відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що 26.02.2018 року позивачем було подано заяву на звільнення за власним бажанням з 01.03.2018 року відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв»язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умоі колективного чи трудового договору. Розглянувши заяву [PERSON] та не знайшовши підстав для його звільнення по статті, якій він просив у своїй заяві, останнього було звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Підстав для звільнення позивача за ч. 3 ст 38 КЗпП України відсутні з огляду на те, що порушень адміністрацією філії НВЦ «ТЕХДІАГАЗ» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» трудового законодавства і умов трудового договору не було встановлено, так як відповідно до п. 4.13 Положення про Черкаську діагностичну дільницю філії НВЦ «ТЕХДІАГАЗ» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», начальник дільниці має право видавати накази та розпорядження по ЧДД, тому розпорядження № 30-р від 11.08.2017 року є таким, що відповідає встановленим на підприємстві загальним нормам і було обовязкове до виконання позивачем. Крім того, відповідно до ст. 31 КЗпП України працівник мав право не погодитись виконувати покладені на нього обовязки та у тримісячний строк подати відповідну заяву з дня, коли він дізнався про порушення свого права. У вищезазначений період ніяких заяв від працівника не поступало. Відповідно, працівник взяв до роботи надане розпорядження № 30 р від 11.08.2017 року. Крім того, розпорядженням № 01-р 29.01.2018 був продовжений термін виконання дорученої роботи і позивач погодився з ним, засвідчуючи підписом взяті на себе зобовязання. Не виконуючи по не зрозумілих причинах разову доручену роботу, позивач вирішив звільнитись за власним бажанням у визначений строк, який би йому дозволив не закінчувати отримане завдання. Відповіді на відзив від позивача не надійшло. За клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалою суду від 03 травня 2018 року замінено первісного відповідача Філію «Науково-виробничий центр технічної діагностики «ТЕХДІАГАЗ» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на належного - ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» (а.с. 185 т. 1). 01.06.2011 року від представника відповідача [PERSON] подано заяву про внесенні змін у назву відповідача у частині зміни типу акціонерного товариства і вважати вірним назву відповідача АТ «УКРТРАНСГАЗ» (а.с. 198 т. 1). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з посиланнями, зазначеними у відзиві на позов. Представник третьої особи у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 3 т. 2). \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] працював у Філії «Науково-виробничий центр технічної діагностики «ТЕХДІАГАЗ» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на посаді інженера 1 категорії електротехнічної лабораторії Черкаської діагностичної дільниці Київського територіального центру з 15 липня 2013 року по 01 березня 208 року, якого наказом № 98-к від 01.03.2018 року було звільнено з даної посади за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с. 19, 113 т. 1). Останній на ім»я директора НВЦ «ТЕЗДІАГАЗ» 26 лютого 2018 року написав заяву про звільнення його 01 березня 2018 року за власним бажанням без відпрацювання двох тижнів у зв»язку з порушенням адміністрацією умов колективного договору, а саме у зв»язку із залученням до виконання робіт не передбачених функціональними обов»язками (а.с. 10, 111 т. 1). 28 лютого 2018 року [PERSON] написав доповнення до заяви про звільнення, у якій зазначив, що 11.08.2017 року, коли він знаходився у відрядженні, начальником Черкаської ДД було підписане розпорядження № 30, яким його було зобов»язано бути відповідальним за складення звіту за результатами польових робіт з теплотехнічного аудиту будівель та споруд на КС « Ставищенська». Дане розпорядження суперечить колективному договору згідно якого він повинен виконувати роботи, визначені в посадовій інструкції інженера 1 категорії, так як такі роботи можуть виконуватися сертифікованими фахівцями. Внаслідок затягування з перевіркою звіту Крив»яком В.М., на нього постійно здійснювався моральний тиск з боку адміністрації, при цьому його позбавляли частини премії. У профсоюзну організацію він не звертався, так як не є членом профсоюзу (а.с. 11, 112 т. 1). Відповідно до розпорядження начальника Черкаської ДД НВЦ «ТЕХДІАГАЗ» № 30-р від 11.08.2017 року, інженера 1 категорії [PERSON] було призначено відповідальним за складання звіту (обробка термограм та графічного матеріалу) (а.с. 16, 114 т. 1). Розпорядженням начальника Черкаської ДД НВЦ «ТЕХДІАГАЗ» № 32-р від 13.12.2017 року для виконання робіт теплотехнічного аудиту будівель та споруд (польові роботи) адмінбудинок УМГ «ЧЕРКАСИТРАНСГАЗ» у грудні 2017 року було зобов»язано створити бригаду, до складу якої входив також [PERSON] (а.с. 17 т. 1). Розпорядженням начальника Черкаської ДД НВЦ «ТЕХДІАГАЗ» № 01-р від 29.01.2018 року із метою забезпечення своєчасного та якісного виправлення зауважень до Звіту за результатами теплотехнічного аудиту будівель та споруд на КС «Ставищенська» Золотоніського ЛВ УМГ «ЧЕРКАСИТРАНСГАЗ», виконаних 2017 році було зобов»язано до 05 лютого 2018 року передати на затвердження Звіт з виконаними зауваженнями, погодженими з відділом технічної діагностики обладнання компресорних станцій, енергоаудиту та паспортизації. За виконання п. 1 призначити відповідальними [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18, 115 т. 1). За змістом ч. 1, 3\~ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Так, для визначення правової підстави розірвання трудового договору за частиною третьою\~статті 38 Кодексу законів про працю України\~значення має сам лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причини такого порушення та його істотність. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Суд критично\~відноситься на\~посилання позивача\~про те,\~що адміністрація\~роботодавця порушила\~умови колективного\~договору,\~а саме\~у зв»язку\~із залученням\~його до\~виконання робіт\~не передбачених\~функціональними обов»язками,\~оскільки таких\~доказів ним\~не надано,\~до того\~ж встановлено,\~що [PERSON]\~був залучений\~до виконання\~робіт одноразово\~на підставі\~розпорядження роботодавця,\~які фактично\~він виконав,\~а з\~приводу незаконності\~розпоряджень начальника Черкаської ДД НВЦ «ТЕХДІАГАЗ» ні до нього, ні до суду він не звертався. [PERSON] не доведено у суді, що роботи зазначені у розпорядженні № 30-р від 11.08.2017 року, які були покладені на нього, повинні виконуватися лише сертифікованими фахівцями, оскільки такі твердження не можуть підтверджуватися самими поясненнями позивача. Будь-яких інших порушень відповідачем, які б стосувалися позивача, судом не встановлено. Посилання [PERSON] на не виплату йому при звільненні вихідної допомоги не заслуговують на увагу, оскільки така допомога виплачується відповідно до ст. 44 КЗпП України у разі порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору. Посилання позивача\~на правову\~позицію ВСУ,\~що висловлена\~20.02.2013\~при розгляді\~справи №\~6-157цс12\~суд до\~уваги не\~приймає,\~оскільки при\~розгляді трудового\~спору у\~даному суді\~було встановлено,\~що наміру\~працювати у\~роботодавця [PERSON]\~не мав,\~вказавши у\~своїй заявідату його звільнення і поновлюватися на колишній посаді останній не бажає. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 1\~ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК). Ураховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що роботодавець Філія «Науково-виробничий центр технічної діагностики «ТЕЗДІАГАЗ» правомірно за ініціативою працівника розірвав трудовий договір з [PERSON] за\~ст. 38 КЗпП України, оскільки той продовжувати трудові відносини з даним підприємством не бажав. З огляду на зазначене вище підстави для задоволення позову про визнання наказу № 98-к від 01.03.2018 року недійсним, внесення змін до трудової книжки відсутні. Також відсутні підстави для стягнення на користь [PERSON] вихідної допомоги у розмірі 52\~417,59 грн, заробітної плати за вимушений прогул, 1\~000 грн моральної шкоди та 5\~000 грн витрат на правничу допомогу, оскільки судом не встановлено порушення трудового законодавства роботодавцем по відношенню до позивача. Оскільки у задоволенні позову позивача, звільненого від сплати судового збору, відмовлено, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed