Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 17.06.2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття та [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя сторін не склалося, у звязку з різними поглядами на побутові та особисті справи, як наслідок, в березні 2017 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, з цього часу мешкають окремо один від одного, шлюбні відносини не поновлювали. Відповідач більшість свого часу проводить на заробітках у РФ. Фактично позивач констатує про несумісність характерів та способу життя з відповідачем. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливе, суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому в судовому порядку шлюб просить розірвати. Після реєстрації шлюбу відповідач прізвище не змінювала. Ухвалою суду від 30 травня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове\~засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутністю, наполягав на розірванні шлюбу між ним та відповідачем. У судове\~засідання відповідач також не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, вказав, що заявлені вимоги визнає, претензій не має, на розірвання шлюбу згодна. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Зясував обставини справи, дослідив докази подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків. [PERSON], [INFO]\~та [PERSON],\~[INFO],\~зареєстрували\~шлюб 17.06.2002 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Донецька (актовий запис за №185 від 17.06.2002 року), після реєстрації шлюбу відповідач прізвище не змінювала. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття та [PERSON], [INFO]. Конституцією України проголошена охорона сім'ї державою, що полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст.24 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. У ст. 17 Закону України №3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Беручи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, визнання позову відповідачем, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення; шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що позивачем при подані позову сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., а відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов, суд дійшов до висновку про необхідність повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 352 грн. 40 коп., решту сплаченого судового збору, в сумі 352,40 грн. позивач залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved