Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свій позов мотивує тим, що 22.01.1992 року померла [PERSON], після смерті якої все належне їй майно успадкував її син [PERSON], оскільки фактично проживав та був зареєстрований в одному будинку з померлою. 26.05.2003 року помер [PERSON]. Після його смерті, його дружина [PERSON] Дем»янівна звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак юридично не встигла переоформити спадщину на себе. 22.08.2014 року [PERSON] Дем»янівна померла, після смерті якої позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. 8 Березня, 29 в с. Волосківці, Менського району Чернігівської області через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. В звязку з цим, позивач звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на вище зазначений житловий будинок. Позивач в судове засідання не зявився, просив справу розглянути без його участі та задовольнити позов. Представник відповідача Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, будинок по вул. 8 Березня, 29 в с. Волосківці, Менського району Чернігівської області, повністю належав [PERSON] голові колгоспного двору (а.с.17). Станом на 15.04.1991 рік [PERSON] була головою, а [PERSON] та [PERSON] Дем»янівна членами колгоспного двору за адресою вул. 8 Березня, 29, с. Волосківці, Менський район, Чернігівська область, що підтверджується довідкою виконкому Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області від 28.02.2017 року № 03-14/22(а.с.46). Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військові службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Таким чином, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в с. Волосківці, Менського району, Чернігівської області по вул. 8 Березня, 29 збереглося за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/3 частці кожному. 22 січня 1992 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить 1/3 частка житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вул. 8 Березня, 29, с. Волосківці, Менський район, Чернігівська область. На час смерті [PERSON] разом з нею у вище зазначеному будинку проживав та був зареєстрований її син [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Волосківської сільської ради Менського району № 03-14/204 від 10.03.2015 року, а тому в силу ст. 549 ЦК УРСР він прийняв спадщину після спадкодавця та став власником 2/3 частини спірного будинку( 1/3 як бувшого члена колгоспного двору та 1/3 після смерті [PERSON]Г.). 26 травня 2003 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить 2/3 частки спірного житлового будинку з надвірними будівлями. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, однак документально право власності на спірний будинок не оформили. 22.08.2014 року померла [PERSON], яка на час смерті фактично була власником спірного будинку(1/3 частка як бувший член колгоспного двору та 2/3 частки успадкованої після смерті [PERSON]Т.), але документально своїх прав на зазначений будинок не оформила. Після її смерті до нотаріальної контори для прийняття спадщини звернулася її дочка [PERSON]. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] в установлений законом термін звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], а тому прийняла її, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.47). За таких обставин, суд вважає що необхідно визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою вул. 8 Березня, 29, с. Волосківці, Менського району Чернігівської області в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved