Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

У жовтні 2021 року ПАТ «Сумихімпром» звернулося до суду з даним позовом, який в подальшому уточнило, та мотивує вимоги тим, що 05 травня 2008 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики на придбання житла за № 20 П на загальну суму 229 740 грн. Додатковою угодою № 1 до договору від 08 квітня 2009 року збільшено розмір позики на 31289 грн, після чого загальна сума договору склала 261 029 грн. Відповідно до умов договору, позика видавалась відповідачу на строк до 10 років включно з 05 травня 2008 по 04 травня 2018 року включно. Додатковою угодою № 2 від 12 березня 2018 року збільшено строк договору позики до 31 грудня 2023 року включно, а також встановлено обов`язок позичальника перебувати у трудових стосунках з позикодавцем не менше ніж до 31 грудня 2023 року. При цьому, пп. 2.5.1 п. 2.5 договору позики передбачено дострокове погашення позики у разі припинення відповідачем трудового договору з позичальником (позивачем) за його власним бажанням. Так, відповідач 30 серпня 2021 року звільнився з ПАТ «Сумихімпром» за власним бажанням, в результаті чого у останнього виник обов`язок достроково погасити позику в сумі 261 029 грн. Відповідно до п. 2.6 договору у випадках, передбачених п. 2.5 позичальник зобов`язаний погасити заборгованість по позиці у повному обсязі в термін 10 календарних днів з дня звільнення. Станом на 18 жовтня 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем залишилась несплаченою та становить 261 029 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач, уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики на придбання житла від 05 травня 2008 року в сумі 261 029 грн, 3% річних з 10 вересня 2021 року по день ухвалення рішення суду в сумі 2102 грн 53 коп., інфляційні втрати з 10 вересня 2021 року по день ухвалення рішення суду в сумі 7642 грн 11 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами з 10 вересня 2021 року по день ухвалення рішення суду в сумі 5982 грн 21 коп. та витрати на сплату судового збору в сумі 3971 грн 38 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 02 грудня 2021 року. 02 грудня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 16 грудня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача. В зазначене судове засідання представник сторони не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, відзив не подав. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 травня 2008 року між ВАТ «Сумихіпром» та [PERSON] було укладено договір позики на придбання житла № 20 П, відповідно до умов якого відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі 229 740 грн на придбання житла на строк до 10 років включно з 05 травня 2008 року по 04 травня 2018 року включно (а.с. 7-8). Додатковою угодою № 1 від 08 квітня 2009 року до договору позики збільшено розмір позики на 31289 грн, після чого загальна сума договору склала 261 029 грн (а.с. 9). Додатковою угодою № 2 від 12 березня 2018 року пункти 1.5, 5.2.2 викладено в наступних редакціях: «Позика надається працівнику позикодавця (позичальнику) на термін з 05 травня 2008 року по 31 грудня 2023 року включно». Також встановлено обов`язок відповідача перебувати у трудових стосунках з позикодавцем не менше ніж до 31 грудня 2023 року (а.с. 10). Як передбачено пунктами 2.4 2.5.1 договору позики, погашення позики проводиться в термін 10 календарних днів з моменту закінчення строку дії договору. Дострокове погашення позики проводиться у разі припинення трудового договору з позичальником за його власним бажанням. На виконання умов договору позики ВАТ «Сумихімпром» перерахувало на розрахунковий рахунок [PERSON] грошові кошти у загальній сумі 261 029 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 6439 від 05 травня 2008 року у розмірі 229 740 грн та № 3564 від 10 квітня 2009 року у розмірі 31289 грн (а.с. 11, 12). 30 серпня 2021 року [PERSON] звільнився з ПАТ «Сумихімпром» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 14, 15). 30 серпня 2021 року ПАТ «Сумихімпром» направило [PERSON] листа за № 3304/14, яким повідомило про необхідність у строк до 09 вересня 2021 року погасити заборгованість за позикою в сумі 261 029 грн. Зазначений лист відповідач отримав 30 серпня 2021 року (а.с. 16). Станом на 19 жовтня 2021 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Сумихімпром» становить 261 029 грн, що підтверджується актом звірки (а.с. 13). Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Аналіз викладених вище норм вказує, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною 2 статтею 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Судом встановлено, що відповідач не виконав умови укладеного з позивачем договору позики від 05 травня 2008 року, факт власноручного підписання якого та отримання спірної суми коштів він не оспорював. Таким чином, у зв`язку зі звільненням відповідача [PERSON] за власним бажанням до закінчення строку договору позики він на підставі пп. 2.5.1. п. 2.5. договору позики зобов`язаний достроково погасити суму боргу за договором позики. Оскільки відповідачем у встановлений договором строк кошти у повному обсязі повернуті не були, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню несплачена сума боргу за договором позики в розмірі 261 029 грн. Також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних за період з 10 вересня 2021 року по 16 грудня 2021 в сумі 2102 грн 53 коп., інфляційні втрати за період з 10 вересня 2021 року по 16 грудня 2021 року в сумі 7642 грн 11 коп., розрахунок яких позивач здійснив відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, оскільки сторонами не встановлено розмір процентів за користування позикою, тому за положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 10 вересня 2021 року до 16 грудня 2021 року у розмірі на рівні облікової ставки Національного банку України, що становить 5982 грн 21 коп. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн.

Outcome: approved