Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON], [PERSON]., треті особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Заставнівського районного управління юстиції в Чернівецькій області, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову вказував на те, він починаючи з 1996 року по сьогоднішній день перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], вони проживають в одному будинку, ведуть спільне господарство, мають спільний сімейний бюджет. У період їхнього спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Однак батьком дитини записана інша особа, а саме: [PERSON], оскільки шлюб, зареєстрований між відповідачами зареєстрований, 27.07.1991 року за рішенням суду був розірваний лише у 2011 році. Подати спільну з відповідачем [PERSON] заяву про невизнання чоловіка батьком дитини у відповідності до положень ч. 3 ст. 122 СК України при реєстрації народження сина не було можливості, оскільки не було відомо про місце знаходження останнього, так як фактичні шлюбні відносини між відповідачами припинені з 1992 року і з цього часу не було жодного спілкування. Крім того зазначав, що він постійно піклується про хлопчика, допомагає його доглядати та утримувати, дитина знає його як батька. Посилаючись на вказане, просив визнати його батьківство стосовно дитини [PERSON], [INFO], та внести відповідні зміни в актовий запис про народження [PERSON], [INFO], вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про задоволення позову. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні поданий позивачем позов визнала в повному обсязі, просила про його задоволення. Крім того, вказала, що дійсно з позивачем з 1996 року проживають у фактичних шлюбних відносинах, ведуть спільне господарство та й у них у 2003 році народився син [PERSON]. Проте, оскільки вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відомості про батька дитини внесені відповідно до ст. 122 СК України та саме [PERSON] вказано як батька дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся за останньою відомою адресою проживання про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення у пресі. Причину своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Заставнівського РУЮ в судове засідання не з'явився. Причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Служби у справі дітей Чернівецької міської ради у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовної заяви. Просила винести судове рішення виключно в інтересах дитини. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] суду повідомив, що проживає разом із батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON] з народження та на позивача вказав як на батька, який його виховує з народження. Іншого батька у нього не має. Саме [PERSON] займається його вихованням, піклується про нього, відвідує школу та спортивні заняття. Свідок [PERSON], суду повідомив , що він проживає разом із своєю родиною, а саме позивачем, матір'ю та молодшим братом. При цьому, також вказав на те, що його мати із [PERSON] проживає разом однією сімєю десь з 1996 року. Позивача він пам'ятає з трьох-чотирьох років, який разом проживав з мамою, а пізніше у них народився син, його молодший брат. Свого рідного батька стосунків не підтримує та він його навіть не пам'ятає. Крім того, його рідний батько ніколи не приймав участі у його вихованні та утриманні. Його вихованням майже з народження займався позивач, якого він називає батьком. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволення в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно із положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1991 року, який рішенням суду був розірваний лише у 2011 році. Однак як встановлено в судовому засіданні, відповідачі з 1992 року не підтримують подружніх стосунків, та місце знаходження відповідача [PERSON] сторонам не відоме. Також, у судовому засіданні встановлено, що позивач з 1996 року по сьогоднішній день перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], вони проживають в одному будинку, ведуть спільне господарство, мають спільний сімейний бюджет, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. У період їхнього спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Однак батьком дитини записана інша особа, а саме: [PERSON], оскільки шлюб, зареєстрований між відповідачами зареєстрований 27.07.1991 року за рішенням суду був розірваний лише у 2011 році. Так, відповідно до ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Згідно із ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини, перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до п. 6 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно із ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Крім того, відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Згідно постанови пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Таким чином, судом встановлено, що позивач є батьком дитини - [PERSON], [INFO], дитина на даний час виховується та утримується позивачем та відповідачкою [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм відповідну правову оцінку, а також ураховуючи визнання відповідачкою [PERSON] позову, суд приходить до переконання, що позивачем у визначеному законом порядку доведено своє батьківство відносно дитини [PERSON], [INFO], й відповідно заявлений ним позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Тому, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про внесення змін про батька дитини та прізвища дитини в актовий запис про її народження. На підставі викладеного та

Outcome: approved