Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, просив стягнути з відповідача на свою користь суму позики в розмірі 138 400 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 29 січня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 5 000 доларів США строком до 30 січня 2018 року, про що 29 січня 2014 року складено відповідну розписку. У порушення вимог договору позики, відповідачем не виконано зобов`язання щодо повернення позики у встановлений строк, в результаті чого [PERSON] має заборгованість у розмірі 138 400 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 грудня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся належним чином. Представник позивача адвокат Данилюк Н.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, який оформлено відповідною розпискою, відповідно до умов якого відповідач отримала від позивача грошові кошти у сумі 5 000 доларів США, на строк до 30 січня 2018 року. Наявність заборгованості за договором позики та невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення заборгованості зумовила звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Статтею 627 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між сторонами укладено договір позики. Позивач умови договору позики виконав належним чином, передавши відповідачу грошові кошти у сумі 5 000 доларів США. Однак відповідач належним чином свої зобов`язання не виконала, у визначені договором строки погашення заборгованості не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 138 400 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved