Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2002 року, під час якого, на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2002, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі під №2131 була придбана квартира [ADDRESS]. Вказана квартира зареєстрована в КП МБТІ на ім'я відповідача [PERSON] У 2008 році сторони вирішили поліпшити житлові умови та збудувати будинок, для цього придбали земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Оскільки земля була не приватизована відповідач отримав рішення на відведення земельної ділянки та дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку. Крім того відповідач отримав дозвіл на складання проекту відведення для передачі земельної ділянки у приватну власність. Для будівництва домоволодіння відповідач на своє ім'я у ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», оформив кредит у розмірі 35 тисяч доларів США, за яким поручителем виступала позивачка. У листопаді 2008 року основні будівельні роботи були закінчені після чого сторони у вересні 2009 році переїхали проживати до спірного будинку. Будинок в експлуатацію не введений, є незавершеним будівництвом, оскільки для проживання придатний перший поверх, а на другому поверсі планування і будівництво не завершені. Останні роки через матеріальні проблеми між позивачем та відповідачем виникали конфлікти. Восени 2013 року відповідач заявив, що зустрів іншу жінку і йому необхідно розлучення. Вона згідно з законом має право на ? частину спільно нажитого майна - квартири та домоволодіння, однак фактично позбавлена права на це майно. На підставі зазначеного позивачка просить визнати матеріали на суму 205399,00 грн., з яких складено будинок [ADDRESS], спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнати квартиру [ADDRESS] спільним майном подружжя; визнати за позивачем право власності на частину квартири [ADDRESS], будівельних матеріалів, з яких складено будинок [ADDRESS], стягнути з відповідача на користь позивача вартість ? частини будівельних матеріалів у сумі 102699,5 грн. та судові витрати (а.с.2-4 т.1). Не погодившись з позовом відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив суд виділити та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]; визнати за ним зобов'язання щодо виконання Кредитного договору №00208/RD, укладеного 10 квітня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Марфін Банк» в ? частині відповідно до розрахунків ПАТ «Марфін Банк»; визнати на ним зобов'язання щодо виконання Кредитного договору №00208/RD, укладеного 10 квітня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Марфін Банк»; стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію у розмірі 18412,41 грн.; стягнути з [PERSON] судові витрати (а.с.164-168 т.1). Третя особа [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] в якій просила визнати за нею право власності на матеріали і обладнання, які були використанні в процесі будівництва житлового будинку [ADDRESS] загальною вартістю 15104,32 грн. (а.с.144-147 т.1). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] надали пояснення аналогічні викладеним у позові, на задоволення позову наполягали. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечували. Що стосується вимог третьої сторони, то просили вирішити їх на розсуд суду, оскільки ті матеріали, на які заявлено позов, в суму первісного позову не увійшли і позивач на них не претендує. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечував, на задоволенні зустрічної позовної заяви та позову третьої наполягав. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала, на задоволенні зустрічного позову та свого позову наполягала. У судове засідання 06 квітня 2015 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу за її відсутності. Інші учасники процесу у судове засідання 06 квітня 2015 року не з'явилися, заяв щодо відкладення справи, або розгляду справи за їх відсутності суду не надали. Доказів поважних причин своєї неявки в судове засідання 06 квітня 2015 року не надали. Оскільки всі сторони по справі надали свої пояснення з приводу заявлених позовних вимог, надали пояснення при дослідженні письмових матеріалів справи, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за відсутності не з'явившихся учасників процесу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання 06 квітня 2015 року всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 400 (а.с.7 т.1). В період шлюбу сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі під №2131 була придбана квартира [ADDRESS]. Згідно з Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.04.2008 право власності на вказану квартиру було зареєстроване на відповідача [PERSON]. Відповідно до ст. 22 КпШС України (яка діяла на момент придбання спірної квартири) майно, нажите подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Розглядаючи первісний та зустрічний позови щодо квартири [ADDRESS], з урахуванням встановлених обставин та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про задоволення в цій частині зустрічного позову [PERSON] та вважає, що дана квартира не є спільним майном подружжя, а є особистим майном [PERSON] В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] визнала факт, що спірна квартира в більшій частині сплачених коштів придбана за особисті кошти відповідача [PERSON], Ч.1 ст.61 ЦПК України передбачено що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд не може погодитися з посиланнями позивача за первісним позовом [PERSON] щодо вкладання у кошти на придбання квартири 3000 грн. із коштів подарованих на весілля, оскільки доказів цим обставинам суду не надано. Що стосується пояснень [PERSON] про визначення її частки у квартирі з урахуванням вкладень спільних коштів на ремонт, то суд зазначає, що витрати на ремонт (купівля будівельних матеріалів, оплата проведених ремонтних робіт) та утримання житла (сплата комунальних послуг) не є спільним майном подружжя в розумінні вимог ст.60 СК України. Разом з тим, позивач [PERSON] не позбавлена права звернення до суду із позовом про відшкодування своїх витрат на ремонт квартири. Судом також встановлено, що в період шлюбу, рішенням Партизанської Сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №15 від 25 січня 2007 року «Про дозвіл на складання проекту відведення для передачі земельної ділянки в приватну власність» [PERSON] було надано дозвіл на складання проекту відведення для передачі безкоштовно в приватну власність земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS], площею 0,15 га (а.с.23 т.1). Рішенням Партизанської Сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №27 від 10 липня 2009 року та №16-15 від 25 січня 2009 року «Про виділення земельної ділянки та дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку» було виділено [PERSON] земельну ділянку площею 0, 15 га для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] та дозволено будівництво індивідуального житлового будинку на чотири кімнати, житловою площею 57,0 кв.м., загальною площею 107,0 кв.м., гаражу, сараю, літньої кухні, убиральні з літнім душем в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,15 га (а.с.21,22 т.1). З метою благоустрою та поліпшення житлових умов, сторони за спільні гроші в період з 2008-2009 роки побудували будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Як пояснили сторони в судовому засіданні, для будівництва житлового будинку було отримано кредит. Так, 10 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін банк» був укладений кредитний договір №00208/RD, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 35 000,00 доларів США (а.с.24-25 т.1). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 10 квітня 2008 року був укладений договір поруки №00208rd, відповідно до умов якого поручитель зобов'язувалася солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором (а.с.37 т.1). 10 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін банк», також був укладений Договір іпотеки №00207rd, відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею - 19,1 кв.м. (а.с.40-45 т.1). Згідно зі ст. 60 СК України (яка діє на час виникнення спірних правовідносин) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З роз'яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі) виникає з моменту завершення будівництва. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством, належить до відання виконавчих органів міських рад, що передбачено п.п.1 п.б ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». В судовому засіданні встановлено, що ані позивач, ані відповідач, не зверталися до відповідних органів з питанням щодо введення в експлуатацію домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використанні в процесі цього будівництва (створення майна). По справі судом призначалася судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 02.03.2015 за №1059-12 вартість будівельних матеріалів, витрачених на об'єкт незавершеного будівництва - домоволодіння, що розташоване за адресою - [ADDRESS] станом на момент будівництва 2008-2009 роки становить 416 270 грн. Оскільки об'єкт незавершеного будівництва робили сторони по справі в період шлюбу, яке не узаконено в порядку встановленому чинним законодавством, то суд приходить до висновку про визнання спільним майном подружжя будівельних матеріалів, витрачених сторонами на будівництво об'єкту незавершеного будівництва - домоволодіння, що розташоване за адресою - [ADDRESS] згідно переліку, який надано у висновку експерта. Розглядаючи справу, суд виходить з переліку та вартості будівельних матеріалів встановлених висновком судової будівельно-технічної експертизи від 02.03.2015 за №1059-12 в розмірі 416 270 грн., оскільки інших доказів переліку та вартості будівельних матеріалів на будівництво не надано, а отже на кожну з сторін припадає по 208 135 грн. Таким чином позов [PERSON] в частині визнання будівельних матеріалів спільним майном подружжя та стягнення з відповідача [PERSON] ? частини вартості цих матеріалів підлягає задоволенню. Судом також встановлено, та зазначено вище, що в період шлюбу сторони отримали кредитні кошти, які було витрачено в інтересах сім'ї. Після припинення шлюбних відносин відповідачем за первісним позовом [PERSON] за кредитними зобов'язаннями сплачено 36 824,82 грн., що підтверджується наданими відповідними квитанціями. Отже, суд вважає обґрунтованим зустрічний позов [PERSON] в частині стягнення на його користь половини сплаченої суми за кредитним договором в розмірі 18412,41 грн. з [PERSON] Що стосується позову третьої особи [PERSON], то у зв'язку з визнанням його відповідачами - [PERSON] та [PERSON], він підлягає задоволенню частковому, та за [PERSON] слід визнати право власності на будівельні матеріали витрачені на будівництво житлового будинку в [ADDRESS], - гіпсокартонні плити 12,5x1,2x2,5 КНАЩ ГПК-А-НСЛК-Вологостійка у кількості 50 од., ізоляційні мати ТЕПЛОрулон КМАОТ 50х 1200x750мм. 18 кв.м у кількості 9 од. Що стосується інших матеріалів - саморізи по металу з буром (3,5х9,5мм/10.00)ТЕХ в кількості 1 упаковки, котел газовий Негтапп Місго 2-248Е у кількості 1 од., насосну станція WILO 203 у кількості 1 од., труби 32 РN20 у кількості 40 од., труби 25 РN20 у кількості 10 од., тройник 32 у кількості 1 од., тройник 32*25 у кількості 1 од., тройник 32 *20 у кількості 1 од., коліно 90 32 у кількості 12 од., коліна 45 32 у кількості 6 од., коліна 90 25 у кількості 6 од., муфти 32 у кількості 8 од., муфти 25 у кількості 3 од., муфти з МРН 32*1 - 7 од., муфта з МРН 25*3/4 - 1 од., шарові крани 32 у кількості 2 од., шаровий кран 25 у кількості 1 од., муфта 32*25 - 1 од., заглушка 25 у кількості 1 од., заглушка 32 у кількості 1 од., тройник 25*20 у кількості 1 од., кріплення 25 у кількості 4 од., кріплення 32 - 14 од., зворотний клапан 1 латунь у кількості 1 од., «Американка 1» - 1 од., ніпель ?*1 - 1 од., кран Solomon - 1 од., кран Solomon ? нв - 1 од., кран Solomon ? нв - 2 од., насос WATOMO PS 125 MULTI - 1 од., конвектор ATLANTIC механічний F17 DESING 500 W - 1 од., обігрівач інфрачервоний у кількості 1 од., фільтр-вологовіддільник у кількості 1 од., бачок 600 мл пластиковий у кількості 1 од., то це не є будівельними матеріалами, а відтак позов в цій частині задоволенню не підлягає. Разом з тим, [PERSON] не позбавлена права звернутися до суду щодо стягнення витрат на благоустрій будинку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі, а первісний позов [PERSON] та позов [PERSON] до часткового задоволення. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України слід розподілити судові витрати наступним чином. За первісним позовом з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1116 грн. (а.с.1 т.1) та витрати пов'язані з проведенням судової експертизи в розмірі 9200 грн., а також стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 965,35 грн. (2081,35 грн. (1% від суми задоволених вимог) - 1116 грн. (сплачений судовий збір). За зустрічним позовом з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 3654 грн. (а.с.164 т.1). Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON], підлягає стягненню судові витрати у розмірі 6662 грн. (1116 грн. + 9200 грн. (судові витрати за первісним позовом) - 3654 грн. (судові витрати за зустрічним позовом). За позовом третьої особи [PERSON] з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі по 121,80 грн. з кожного (а.с.142 т.1).

Outcome: partial