Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

у квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Шевченківського районного у м. Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просить суд постановити рішення, яким зобовязати відповідача внести зміни до актового запису про народження №1466 від 23 лютого 1984 року, вказавши у графі національності батька [PERSON] замість «українець» - «поляк», та шляхом внесення про це запису і до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона, [PERSON], народилась 17 грудня 1983 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблений запис № 1466 від 23 лютого 1984 року, місце державної реєстрації актів цивільного стану Львівський палац урочистих подій, серія III СГ № 401548. В графі «батьки» записані батько [PERSON], національність - українець, мати - [PERSON], національність - росіянка. Насправді її батько [PERSON] є поляком за національністю та поляками були всі його родичі. Згідно з архівної довідки №07- 189/5 від 11.05.2016 року, виданої Державним архівом Вінницької області, дядько її діда [PERSON], 1901р.н., за національністю - поляк, був розстріляний 29 вересня 1938 року за звинуваченням, передбаченим ст.54-4,54-11 КК УРСР Постановою Трійки [PERSON], як активний член Польської контрреволюційної націоналістичної організації «ПОВ». Після його розстрілу його рідний брат, батько її дідуся [PERSON] - [PERSON], 1905р.н., її прадід, щоб уникнути переслідувань і репресій, в 1952 році одержав оновлене свідоцтво про своє народження ЯШ №344278, актовий запис №31 від 21 лютого 1952 року в м. Ужгород, в якому з його слів, про що є відмітка на його свідоцтві, національність його батька зазначена - українці. У звязку із переслідуваннями з мотивів політичного, етнічного та національного походження за часів Радянського Союзу та насильної українізації, а потім і русифікації тих же українців її батькові [PERSON], який народився в 1961 році так само було вказано в свідоцтві про народження в графі «національність»- українець, так як було замінено і вихідні документи [PERSON], її дідуся, який народився в 1940 році через два роки після розстрілу його дядька. В подальшому, будь які дії щодо зміни національності при авторитарному режимі не були можливі, лише за встановлення незалежної демократичної України. Але незважаючи на всі ці обставини родина її батька все життя з покоління в покоління передавала національні традиції польського народу та всі члени їх родини [PERSON] вважали себе за національністю поляками. Її родина завжди святкувала та продовжує святкувати польські національні та релігійні свята. Вона теж вважає себе за національністю полькою та являється членом польського товариства «Білий Орел», що знаходиться у м. Львові, яке вона регулярно відвідує. Саме тому вона зверталась до Шевченківського відділу ДРАЦСу про внесення змін актового запису про її народження та зміни національності батька з «українець » на «поляк». Їй було відмовлено щодо зміни національності та наголошено про звернення до суду щодо встановлення юридичного факту приналежності до національності. Факт польського походження їй необхідний для впорядкування сімейних документів та реалізації особистих прав на отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством [PERSON] для громадян пострадянських республік польського походження. Позивач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 25 травня 2017 року о 09.30 год., не зявилися, однак подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона підтримує позов, просить його задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Представник Шевченківського районного у м. Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, однак подав заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутності та при винесенні рішення покладається на розсуд суду. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася 17 грудня 1983 року, що стверджується свідоцтвом про народження від 23.02.19839 року серії ІІІ СГ № 401548. У вищевказаному свідоцтві про народження її батьками записано [PERSON], який за національністю зазначений як українець та [PERSON], яка за національністю зазначена як росіянка (а.с.7). Згідно з архівної довідки №07-189/5 від 11.05.2016 року, яка видана Державним архівом Вінницької області, [PERSON],1901р.н., який є дядьком діда позивача, за національністю поляк, був заарештований 18 квітня 1938 року за звинуваченням, передбаченим ст. 54-4,54-11 КК УРСР та постановою Трійки [PERSON] по Вінницькій області від 28 вересня 1938 року засуджений до розстрілу з конфіскацією майна (а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що прадід позивача [PERSON] [PERSON], 1905р.н., щоб уникнути переслідувань і репресій в 1952 році одержав оновлене свідоцтво про своє народження ЯШ №344278,актовий запис №31 від 21 лютого 1952 року в м. Ужгород , в якому з його слів, про що є відмітка на його свідоцтві, національність його батька зазначена - українці. Крім того судом встановлено, що у звязку із переслідуваннями з мотивів політичного, етнічного та національного походження за часів Радянського Союзу та насильної українізації, а потім і русифікації тих же українців батькові позивача [PERSON] - [PERSON], який народився в 1961 році так само було вказано в свідоцтві про народження в графі національність «українець», так як було замінено і вихідні документи [PERSON], її дідуся, який народився в 1940 році. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] завжди святкувала та продовжує святкувати польські національні та релігійні свята. Вона теж вважає себе за національністю полькою та являється членом польського товариства «Білий Орел», що знаходиться у м. Львові, яке вона регулярно відвідує. Згідно з ст.1 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Враховуючи ст. 13 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання. Враховуючи викладене, положення Закону України «Про національні меншини в Україні», надають позивачу, та їй родині право внести зміни до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності. Частина 1 ст. 300 Цивільного кодексу України зазначає, що фізична особа має право на індивідуальність. Відповідно до ч.2 ст.300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Факт польського походження необхідний позивачу для впорядкування сімейних документів, та реалізації особистих прав на отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством [PERSON] для громадян пострадянських республік польського походження. З врахуванням того, що Указ Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31.12.1992 № 24 втратив чинність, механізм змін національності в досудовому порядку відсутній. З наведеного випливає, що єдиним шляхом внесення змін щодо національності у актові записи цивільного стану є звернення до суду. У відповідності до п. 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п. 2.16.7. цих Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (Страсбург, 1 лютого 1995 року) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у звязку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Стаття 1 цієї конвенції передбачає, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов є підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved