Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 10.01.2015 року, актовий запис № 4. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, однією сімєю не проживають, перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач у судове засідання не прибув. Подав письмову заяву, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі й просить шлюб розірвати, місце проживання неповнолітньої доньки визначити з матірю, оскільки примирення з відповідачем неможливе, просив позов задовольнити, розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не прибула, подала письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити, оскільки примирення неможливе. Прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.01.2015 року (а.с.3). Під час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с.5) Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин та поновлювати наміру їх не мають, не проживають разом протягом тривалого часу. Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. В своїх письмових заявах, поданих до суду, позивач та відповідач зазначивши, що примирення між ними неможливе, наполягали на розірванні шлюбу. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сімя розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їхньої дитини, а відтак, існують підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Питання щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки сторони вирішили відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, про що заявили суду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що [PERSON] у позовній заяві просив судові витрати покласти на нього.

Outcome: approved