Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

У жовтні 2016 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 1998 року, виданого Виконкомом Дніпрорудненської міської ради, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] (1/2 частка) і [PERSON] (1/2 частка). 11 квітня 2014 року у вказаній квартирі було зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], яка проживала у цьому житлі до 10 вересня 2015 року включно, після чого забрала свої речі і виїхала з квартири у невідомому позивачці напрямку, до теперішнього часу не з'являлась, комунальних послуг не сплачує. Це перешкоджає [PERSON] отримувати державну допомогу (субсидію) для оплати комунальних послуг. Самостійно знятися з реєстрації у вказаній квартирі відповідачка не бажає. 28 червня 2014 року померла мати позивачки [PERSON], яка заповіла належну їй частку квартири [PERSON], а вона, в свою чергу, прийняла вказану спадщину за заповітом після смерті спадкодавця. Беручи до уваги те, що відповідачка обрала для свого проживання інше місце, про що свідчить її відсутність у квартирі з вересня 2015 року, вона без поважних причин відсутня у ньому понад шість місяців, спожиті комунальні послуги не оплачує, своїх обов'язків за договором найму житлового приміщення не виконує, не слідкує за ним, добровільно знятися з реєстрації місця свого проживання не бажає, а тому, позивачка [PERSON] просить суд визнати відповідачку [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №48 в будинку №39 по вул. Центральній в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, внаслідок відсутності у займаному житловому приміщені понад встановлені строки. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Крім того, суду пояснила, що у спірній квартирі зареєстровані вона, її доньки [PERSON] та [PERSON], співвласник квартири [PERSON] та його дружина, відповідачка [PERSON] Відповідачка [PERSON], яка була повідомлена про час та місце слухання справи у порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України, в судове засідання не зявилася. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] державної міграційної служби у Запорізькій області в судове засідання не зявився. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичний осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 1998 року, виданого виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] (1/2 частка) і [PERSON] (1/2 частка). Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на житло від 19 серпня 1998 року, виданим виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області (а.с.5), технічним паспортом на вказану квартиру (а.с.6-7). 11 квітня 2014 року у вказаній квартирі було зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], як дружини співвласника житлового приміщення [PERSON], що підтверджуються довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 30 вересня 2016 року (а.с.11) та показаннями позивачки [PERSON] У відповідності до ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Частиною 2 статті 64 ЖК України передбачено, що до членів сім'ї наймача належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №283 від 18 серпня 1998 року (а.с.5) власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] (частка власності 1/2) та [PERSON] (частка власності 1/2). 28 червня 2014 року померла мати позивачки [PERSON], яка заповіла належну їй ? частку квартири [PERSON], яка прийняла вказану спадщину за заповітом після її смерті, що підтверджується довідкою про причину смерті №187 від 30 червня 2014 року (а.с.8), свідоцтвом про смерть від 01 липня 2014 року І-ЖС №292060 (а.с.9), заповітом від 12 травня 2010 року (а.с.10), довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 30 вересня 2016 року (а.с.11). У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №48 в будинку №39 по вул. Центральній в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, внаслідок відсутності у займаному житловому приміщені, оскільки позивачка [PERSON] не є власником вищевказаної квартири, не виконані вимоги ст.ст.1298, 182 ЦК України, а саме не проведена державна реєстрація права власності, тому вона не є субєктом звернення до суду із даним позовом. Співвласник вказаної квартири [PERSON], дружина якого відповідачка [PERSON] зареєстрована у квартирі, не звертається до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Outcome: dismissed