overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував 10 вересня 2006 року з відповідачем шлюб. Дітей від шлюбу не мають. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого постійно виникали суперечки та конфлікти, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2011 року проживають окремо. Позивач вважає неможливим подальше збереження сімї і не бажає цього, тому просив суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, надіслав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи була належно повідомлена. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2006 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2395, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-АМ № 025800 (а.с. 3). Дітей від шлюбу не мають. З 2011 року проживають окремо. Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сімю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 215, 224 228 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував 29 травня 2011 року з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина Володимира, [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого постійно виникали суперечки та конфлікти, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сімї і не бажає цього, тому просив суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, надіслав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи була належно повідомлена. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 травня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Савчинської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-АМ № 099388 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітнього сина Володимира, [INFO]. Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сімю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 215, 224 228 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 10.05.1997 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, про що зроблено актовий запис № 830. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Можливості збереження сім'ї, на думку позивача, немає. Подружні відносини між сторонами припинились кілька років тому, вони почали проживати окремо, спільне господарство не ведуть. З огляду на вищевказане, позивач прийшов до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому він звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати його шлюб з [PERSON], а також залишити за ним судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначив, що він шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей. Протягом двох років вони проживають окремо. Діти проживають з відповідачем, однак він матеріально допомагає утримувати дітей в добровільному порядку, що і буде здійснювати надалі. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10.05.1997 року, виданого Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадського стану, судом встановлено, що 10.05.1997 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 830 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 17, 18). Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони протягом двох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на його прохання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 04.05.2006 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання позивач зявився, позовну заяву підтримав і просив її задовольнити. Відповідач в судове засідання зявилася, позовні вимоги не визнає та заперечує у їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів у звязку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення два місяця і за цей період відносини між сторонами не змінилися. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 551 грн. 20 коп. сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачкою; дочку [PERSON], 04 жовтня 2013 року залишити проживати з матірю [PERSON]; судові втрати покласти на нього. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03.03.2013 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, між ним та відповідачкою часто виникають непорозуміння, спільне господарство не ведуть, протягом двох останніх років проживають окремо, шлюб існує формально, примирення між ними є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 14.04.2016 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву від 12.05.2016 року, якою визнала позов, просила розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 березня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03.03.2013 року. Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідачка визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась.. \~ \~ \~ \~ Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від шлюбу з відповідачкою у них є син [PERSON] [INFO], який перебуває повністю на утриманні позивача, а відповідачка належним чином не утримує його. В судовому засіданні позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не зявилася. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши позивача, дослідивши усі надані докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], дитина проживає із позивачем та знаходиться на його утриманні. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача, копією свідоцтва про народження дитини; копією свідоцтва про одруження, поясненнями позивача. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання сина, а тому на підставі ст.ст.180-184 СК України з неї підлягають стягненню аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому необхідно стягувати з часу подачі позову, а саме з 06 квітня 2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 1985 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 31 жовтня 2013 року позичив відповідачу грошові кошти в сумі 1985 грн., які той зобов'язався повернути до 14 листопада 2013 року. На підтвердження факту отримання коштів [PERSON] написав йому письмову розписку. Зазначає, що у зазначений строк відповідач коштів не повернув й ухиляється від виконання свого зобов»язання щодо повернення грошових коштів. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, позов підтримує й просить задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 2013 року [PERSON] позичив [PERSON] 1985 грн., які останній зобов'язався повернути до 14 листопада 2013 року. Ці обставини підтверджуються оригіналом розписки, написаної 31 жовтня 2013 року відповідачем, яка зберігалась у позивача та надана суду. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав належним чином зобов'язання з повернення позики, а тому з нього слід стягнути на користь позивача грошові кошти в сумі 1985 грн. При розподілі судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути також сплачений ним судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Здолбунівської міської ради Здолбунівського району Рівненської області, просив ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після [PERSON], який помер [INFO] в м. Здолбунів Рівненської області. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що [INFO] помер його син [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина. Право на спадщину за законом після смерті сина має позивач. На звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини, йому було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що він є співвласником квартири, щодо якої відкрилася спадщина і вважав, що спадщину фактично прийняв після смерті спадкодавця. Враховуючи, те що пропущено строк прийняття спадщини він змушений звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву від 26.05.2016 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без участі позивача. Представник відповідача - Здолбунівської міської ради Здолбунівського району Рівненської області подав до суду лист від 12.05.2016 року, яким визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [PERSON] є сином позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно з копією свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] в м. Здолбунів Рівненської області. Згідно матеріалів спадкової справи №37/2014 заведеної до майна померлого [PERSON], з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити йому додатковий строк для подання заяви тривалістю 30 днів, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що 23 грудня 2011 року померла його рідна тітка [PERSON]. Після смерті тітки відкрилась спадщина. До спадкового майна входить земельна ділянка площею 2.5397 га, що знаходиться на території Ладигівської сільської ради та належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 595865 виданого 5 січня 2006 року. 23 квітня 2016 року [PERSON] отримав лист-відмову від державного нотаріуса, так як йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини. Строк позивач пропустив з поважних причин, оскільки усе своє майно тітка заповіла [PERSON] 13 квітня 2016 року вона відмовилась від прийняття спадщини і лише тоді позивач мав змогу звернутись до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просить його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 грудня 2011 року померла тітка позивача [PERSON]. Встановлено, що згідно листа відмови державного нотаріуса від 23.04.2016 №1549/01-16 спадкова справа до майна померлої 23.12.211 року [PERSON] не заводилась. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; копією свідоцтва про смерть [PERSON] Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд\~\~вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили,\~\~для подання ним до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті\~\~[PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд із заявою і просив встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], а саме, що він [PERSON] є сином [PERSON], яка померла 27.05.2012 р. В обґрунтування посилався на те, що за життя мати склала заповіт, де усе своє майно заповіла своєму синові [PERSON]. Він у встановлені законом строки прийняв спадщину, однак Листом відмовою державного нотаріуса від 31.03.2016 року № 1195/02-31 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] була його матірю. В судовому засіданні заявник підтримав заяву та просить її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, який належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду справи до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив Заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що матірю заявника - [PERSON] є [PERSON], яка померла 27.05.2012р. Зазначені обставини підтверджуються: поясненнями заявника, даними свідоцтва про смерть [PERSON]; листом відмовою державного нотаріуса від 31.03.2016 року № 1195/02-31; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією дублікату заповіту; показаннями свідків [PERSON], [PERSON]

Outcome: approved