Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту - відповідач, Банк) про захист прав споживачів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.12.2014 року та 22.08.2014 року між сторонами було укладено договори про банківський строковий вклад (депозит) Пенсійний на 3 місяці та на 370 днів в іноземній валюті № 313731/46361/3-14 та № 313731/23313/370-14, відповідно до умов яких позивач вніс на депозитний рахунок відповідача 20,00 доларів США на строк з 02.12.2014 року по 02.03.2015 року та 20 доларів США з 22.08.2014 року по 27.08.2015 року відповідно. А всього з урахуванням подальших поповнень на суму 6020,00 доларів США та 1034,00 доларів США відповідно. Позивач зазначав, що 27.02.2015 року вона повідомив Банк про бажання повернути вклади, однак до даного часу кошти вкладів разом із нарахованими відсотками не повернуті, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаними договорами-заявами в сумі 5340,59 доларів США суми вкладу та нарахованих відсотків за договором № 313731/46361/3-14 від 02.12.2014 року, три проценти річних в сумі 18,87 доларів США, 576,78 доларів США інфляційних втрат, 10,60 відсотків за користування вкладом за період з 03.03.2015 року по 14.04.2015 року в сумі 66,69 доларів США та 37,74 доларів США пені. А також 1034,00 доларів США за договором № 313731/23313/370-14 від 22.08.2014 року, три проценти річних в сумі 2,97 доларів США, 111,67 доларів США інфляційних втрат, 13,10 відсотків за користування вкладом за період з 10.03.2015 року по 14.03.2015 року в сумі 12,98 доларів США та 5,94 доларів США пені. 18.05.2015 року відповідач надав суду заперечення на позовну заяву, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку із тим, що на період звернення позивача до Банку діяла Постанова НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» № 758 від 03.12.2014 року, відповідно до якої уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150000,00 грн. на добу на одного клієнта. Уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. На даний час діє постанова НБУ № 160 від 03.03.2015 року аналогічного змісту. Окрім того, відповідно до п. 7.4. Основних умов, Сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором у випадку, серед іншого, вступу в дію законодавчих актів, урядових постанов і розпоряджень державних органів, актів нормативного характеру НБУ, що прямо або побічно забороняють або обмежують можливість належного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором. Окрім того, вважали нараховані штрафні санкції такими, що прямо суперечать вимогам законодавства. 27.07.2015 року позивач надав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд, в зв'язку із зменшенням суми вкладу за договором № 313731/46361/3-14 від 02.12.2014 року на 340,00 доларів США, стягнути з відповідача: 5000,59 доларів США суми вкладу та нарахованих відсотків за договором № 313731/46361/3-14 від 02.12.2014 року, три проценти річних в сумі 18,87 доларів США, 576,78 доларів США інфляційних втрат, 10,60 відсотків за користування вкладом за період з 03.03.2015 року по 14.04.2015 року в сумі 66,69 доларів США та 37,74 доларів США пені. А також 1034,00 доларів США за договором № 313731/23313/370-14 від 22.08.2014 року, три проценти річних в сумі 2,97 доларів США, 111,67 доларів США інфляційних втрат, 13,10 відсотків за користування вкладом за період з 10.03.2015 року по 14.03.2015 року в сумі 12,98 доларів США та 5,94 доларів США пені. В судове засідання позивач не з'явився, в заяві про зменшення позовних вимог просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що 02.12.2014 року та 22.08.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (за договорами - Банк) та [PERSON] (за договорами - Вкладник) були укладені Договори-заяви № 313731/46361/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці та № 313731/23313/370-14 на 370 днів в іноземній валюті за умовами яких, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладні рахунки в сумі 20,00 доларів США за кожним на строк з 02.12.2014 року по 02.03.2015 року та з 22.08.2014 року по 27.08.2015 року відповідно у порядку та на умовах, визначених в цих Договорах-заявах та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Основні умови), які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua (п.1 Договорів-заяв) (а.с. 11,15). За вказаний термін користування коштами Вкладнику нараховуються проценти в розмірі 10,60 % річних за договором № 313731/46361/3-14 та 13,10 % річних за договором № 313731/23313/370-14. Нарахування процентів здійснюється Банком у порядку, визначеному п. 4.1.3 Основних умов. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий у Банку (п. 2 Договору-заяви). Після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.1 Основних умов (п. 6 Договору-заяви). Як зазначено в п. 9 Договорів-заяв, Вкладник підписанням цього Договору-заяви усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підписанням цього Договору-заяви підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Банком та Вкладником цього Договору-заяви, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати. З матеріалів справи вбачається, що Договори-заяви підписані сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з визначеними умовами. 27.02.2015 року [PERSON] звернувся до Банку із заявами про дострокове повернення банківських вкладів за договорами (а.с. 13, 17). Пунктом 5.3 Основних умов визначено, що повернення Строкового вкладу, до дати закінчення строку розміщення Вкладу, визначеного Договором-заявою, вважається достроковим поверненням Вкладу із розірванням Договору. У випадку дострокового розірвання Договору за ініціативою Вкладника, Вкладник для повернення Вкладу зобов'язаний повідомити про це Банк не менш ніж за 10 банківських днів до передбачуваної дати розірвання Договору шляхом надання до Банку відповідної заяви у 2-х примірниках. При достроковому розірванні Договору за ініціативою Вкладника протягом строку розміщення Вкладу, визначеного Договором-заявою, Банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення вкладу з дня, наступного за днем надходження Вкладу у Банк, до дня, який передує його поверненню Вкладнику або списанню з вкладного рахунку Вкладника, за процентною ставкою, визначеною Договором-заявою. З виписок по особовим рахункам позивача вбачається, що станом на 21.07.2015 року на рахунках [PERSON] обліковуються суми в розмірі 5000,59 доларів США та 1034,00 доларів США відповідно, доказів зворотного Банком суду не надано. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до виписок по особовим рахункам позивача станом на 21.07.2015 року на рахунках [PERSON] обліковуються суми в розмірі 5000,59 доларів США та 1034,00 доларів США відповідно. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність вимоги позивача щодо повернення суми вкладу у розмірі 5000,59 доларів США та 1034,00 доларів США відповідно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Оскільки позивач правомірно здійснив вклади в іноземній валюті, то виконання зобов'язання банку також має бути здійснено у валюті вкладів, тобто у доларах США. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність вимоги позивача щодо повернення суми вкладу у розмірі 5000,59 доларів США та 1034,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до долару США станом 29 липня 2015 року становить 110208,00 грн. та 22788,32 грн. відповідно. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних в сумі 18,87 доларів США, 576,78 доларів США інфляційних втрат, 10,60 відсотків за користування вкладом за період з 03.03.2015 року по 14.04.2015 року в сумі 66,69 доларів США та 37,74 доларів США пені за договором 313731/46361/3-14, а також трьох процентів річних в сумі 2,97 доларів США, 111,67 доларів США інфляційних втрат, 13,10 відсотків за користування вкладом за період з 10.03.2015 року по 14.03.2015 року в сумі 12,98 доларів США та 5,94 доларів США пені за договором № 313731/23313/370-14, суд зазначає наступне. Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи № 6-247цс14, згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. З огляду на викладене, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 18,87 доларів США трьох процентів річних та 10,60 відсотків за користування вкладом за період з 03.03.2015 року по 14.04.2015 року в сумі 66,69 доларів США за договором 313731/46361/3-14 та 2,97 доларів США трьох процентів річних та 13,10 відсотків за користування вкладом за період з 10.03.2015 року по 14.03.2015 року в сумі 12,98 доларів США за договором № 313731/23313/370-14 підлягають задоволенню. Щодо стягнення інфляційних втрат та пені, суд зазначає наступне. За своїм визначенням, згідно положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1228-ХІІ, індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Встановивши, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу в іноземній валюті, суд не має підстав застосувати до вказаних правовідносин положення закону, який регулює порядок сплати боргу, визначеного договором у гривні, а тому, позовні вимоги позивача відносно стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції задоволенню не підлягають. Стосовно стягнення пені, то суд не знаходить підстав для задоволення зазначених вимог, оскільки прострочене зобов'язання виникло із укладеного між сторонами договору банківського вкладу, що є за своєю суттю зобов'язальними правовідносинами та регулюються нормами зобов'язального права та відповідними положеннями укладеного договору, а оскільки останнім не встановлено сплати такого виду неустойки, то у задоволенні вказаних вимог слід відмовити. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 5000,59 доларів США суми вкладу та нарахованих відсотків, 18,87 доларів США трьох процентів річних та 10,60 відсотків за користування вкладом за період з 03.03.2015 року по 14.04.2015 року в сумі 66,69 доларів США за договором 313731/46361/3-14 та 1034,00 доларів США суми вкладу, 2,97 доларів США трьох процентів річних та 13,10 відсотків за користування вкладом за період з 10.03.2015 року по 14.03.2015 року в сумі 12,98 доларів США за договором № 313731/23313/370-14, що відповідно до офіційного курсу гривні до долару США станом 29 липня 2015 року становить 135233,51 грн. Заперечення відповідача судом відхиляються як такі, що не відповідають дійсним обставинам справи та не спростовують обов'язку щодо відшкодування позивачу сум вкладів та нарахованих процентів по ним. Судові витрати суд розподіляються судом відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial