Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У жовтня 2020 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач, збільшивши позовні вимоги, просить: - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Нафтогаз» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 22.07.2020 по 27.07.2020 включно та заборгованість по компенсації за невикористані дні щорічної відпустки при звільненні в розмірі 6 856,21 грн.; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Нафтогаз» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки в розмірі 73 401,90 грн. з урахуванням обов`язкових податків та зборів; - стягнути з Дочірнього підприємства «Нафтогазова компанія «Фактор» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 27.07.2020 по 31.08.2020 включно; - стягнути з Дочірнього підприємства «Нафтогазова компанія «Фактор» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.09.2020 по 23.10.2020 включно. - зобов`язати Дочірнє підприємство «Нафтогазова компанія «Фактор» внести дані до Державного центру зайнятості, Єдиного державного реєстру страхувальників про припинення ним трудових відносин із ДП ««Нафтогазова компанія «Фактор». В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі, у порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провели повний розрахунок і не сплатили усі належні до виплати суми, чим порушили його трудові права. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.10.2020 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу в триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ній недоліки. 06.11.2020, на виконання вимог ухвали судді від 29.10.2020 про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02.12.2020. 02.12.2020 розгляд справи відкладено на 22.12.2020, у зв`язку з клопотанням ДП «Нафтогазова компанія «Фактор». 18.12.2020 ДП «Нафтогазова компанія «Фактор» подало відзив, в якому просило відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність трудових відносин між сторонами у справі. 22.12.2020 розгляд справи відкладено на 25.01.2021, у зв`язку з клопотанням ТОВ «Фактор Нафтогаз». У судове засідання 25.01.2021 учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи оповіщені у встановленому законом порядку; позивач у поданій через канцелярію суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримку свого позову; представники відповідачів про причини неявки суду не повідомили. За правилом частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Фактор Нафтогаз» з 01.01.2013 та обіймав посаду машиніста компресорних установок на АГНКС № 15 в м. Чернігів, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 11). На підставі наказу № ФН/К-284 від 27.07.2020 позивач звільнений з роботи за власним бажанням, згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України (далі за текстом КЗпП України) (а.с. 34). Заборгованість по заробітній платі ТОВ «Фактор Нафтогаз» перед позивачем становить 6 856,21 грн, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] та випискою по картковому рахунку АТ «Ощадбанк» (а.с. 54-56, 57). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною другою статті 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Ухвалою судді від 10.11.2020 витребувано у ТОВ «Фактор Нафтогаз» наказ про звільнення [PERSON] ФН/К-284 від 27.07.2020, довідку про нарахування та виплату заробітної плати [PERSON] за останні шість місяців, довідку про заборгованість ТОВ «Фактор Нафтогаз» по виплатам заробітної плати, компенсації за дні невикористаної щорічної та/або додаткової відпустки на момент звільнення [PERSON] , розписку в отриманні трудової книжки на його ім`я, табель обліку робочого часу ТОВ «Фактор Нафтогаз» АГНКС №15 м. Чернігів за липень 2020 року на [PERSON] ТОВ «Фактор Нафтогаз» ухвалу про витребування доказів не виконано. За таких обставин, при вирішенні спору суд виходить із доказів та розрахунку заборгованості, поданих позивачем, які не спростовувались ТОВ «Фактор Нафтогаз», та вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року. За правилом пункту 8 даної постанови Кабінету Міністрів України нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як убачається з матеріалів справи, сума середньоденної заробітної плати позивача становить 459,13 грн (19 742,58 грн : 43 робочих дні у червні та липні 2020 року). З моменту звільнення позивача по даний час минуло 125 робочих днів, а відтак, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 125 х 459,13 = 57 391,25 грн (з даної суми не утримані податки і обов`язкові платежі), а тому позивачу має бути виплачена ТОВ «Фактор Нафтогаз» вказана сума після відрахування податків і обов`язкових платежів. При цьому, суд не знаходить правових підстав для стягнення з ДП «Нафтогазова компанія «Фактор» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також зобов`язання ДП «Нафтогазова компанія «Фактор» внести дані до Державного центру зайнятості, Єдиного державного реєстру страхувальників про припинення позивачем трудових відносин із ДП «Нафтогазова компанія «Фактор», оскільки [PERSON] не надав жодних доказів на підтвердження трудових відносин з даним відповідачем. Натомість, як убачається з акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, № КВ1349/1324/АВ від 30.11.2020, наданого ДП «Нафтогазова компанія «Фактор» до відзиву, порушень вимог частини першої та другої статті 115 КЗпП України, частини першої статті 116 КЗпП України, частини першої статті 83 КЗпП України, в т.ч. у відношенні [PERSON] , не виявлено (а.с. 63-65). Відповідно до статті 141 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Нафтогаз» на користь держави належить стягнути судовий збір в 840,80 грн, на користь позивача 655,82 грн (пропорційно до розміру задоволених вимог). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: partial