Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить: встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], яка померла 3.02.2014 року, та визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку площею, 2,1764 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Середньодеражнянської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, кадастровий номер 1824085200:01:000:0087; на земельну ділянку площею, 0,4899 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Середньодеражнянської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, кадастровий номер 1824085200:04:000:0454; на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Золота нива» в с. Середня Деражня, Новоград-Волинського району, Житомирської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 3 лютого 2014 року. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 3.02.2014 року померла її мати [PERSON] після смерті якої відкрилась, яку вона фактично прийняла, оскільки з 3.04.2004 року по день смерті остання постійно проживала з нею за адресою [ADDRESS]. При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у видачі такого свідоцтва [PERSON] відмовлено, оскільки відсутній факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач просить суд встановити факт проживання однією сімєю з померлою та визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 2,1764 га, 0,4899 га та майновий пай. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача на підставі наявних доказів. Заслухавши позивача та свідків, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 3.02.2014року померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ТП № 229477 від 3.02.2014 року (а.с.6, 7, 8). Відповідно до довідки № 248 від 10.03.2017 року [PERSON] постійно проживала за адресою: [INFO] на в квартирі дочки - [PERSON] з 3.04.2004 року по 3.02.2014 рік (а.с.15). 4.02.2003 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Золота нива» серія ЖИ-6 № 187297 (а.с.9). [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки, які розташовані на території Середньодеражнянської сільської ради Новоград-Волинського району, загальною площею 0,4899га та 2,1764, га, що підтверджується Державними актами про право власності на землю від 5.12.2006 року (а.с.10, 11). Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу від 14.03.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої 3.02.2014 року, у звязку з відсутністю факту прийняття спадщини (а.с.13). Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами (а.с.3-15). Свідкок [PERSON] пояснила, що вона є донькою позивача та онукою померлої. Підтвердила той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали більше пяти років до часу відкриття спадщини однією сімєю. В звязку похилим віком та станом здоровя бабця переїхали проживати до своєї доньки, позивача у справі. Враховуючи вищевикладені обставини, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] з 2004 року постійно проживала однією сімєю разом з [PERSON] до дня її смерті 3.02.2014 року, тобто більше пяти років до часу відкриття спадщини. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року розяснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Оскільки зазначені позивачкою обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про встановлення факту є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). За змістом статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину, до складу якої входять земельні ділянки площею 2,1764 га, 0,4899 га та майновий пай, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved