Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 06\~жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач з початку вересня 2020 року перестав постійно мешкати разом з нею та їх дітьми, вихованням дітей займається вона. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Діти з моменту їх народження проживають та зареєстровані в будинку, який перебуває у власності їх діда [PERSON] , де мають все необхідне для розвитку та задоволення необхідних потреб. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до повноліття дитини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 19 листопада 2020 року на 13-годину 00 хв. 19 листопада 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 14 грудня 2020 року на 13-годину 00 хв. у зв`язку із неякою відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2020 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 05\~січня 2021\~року. 05 січня 2021 року протокольною ухвалою суду судове засідання відкладено до 18 січня 2021 року у зв`язку із неякою відповідача. В дане судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивачки [PERSON] надав заяву, в якій просить суд розглядати справу без їх участі, позов підтримує, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Від третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , який є двоюрідним братом позивачки та [PERSON] , яка є рідною сестрою позивачки підтвердили той факт, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , увесь час з їх народження проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З ними проживав також і їх батько [PERSON] до того як у вересні 2020 року виїхав на постійне місце проживання за кордон до Російської Федерації і, як їм відомо, повертатися назад не планує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Зі згоди позивачки, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено,\~що 07\~жовтня 2006\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~шлюб,\~зареєстрований Відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Сумського міського\~управління юстиції\~Сумської області,\~актовий запис\~№ 2088 (а.с. 9). Під час шлюбу у них народились доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач (а.с. 7, 8). Згідно з довідкою ТОВ «МЄІРЦ» від 12 жовтня 2020 року неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані разом з позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до довідок Комунальної установи Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №\~27, м.\~Суми, Сумської області від 12 жовтня 2020 року за №№ 99, 100 [PERSON] , [INFO] , є ученицею 7-А класу, а [PERSON] , [INFO] , є ученицею 2-А класу Комунальної установи Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №\~27, м.\~Суми, Сумської області (а.с. 5, 6). У висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 14 грудня 2020 року за №\~2145/27.1-26 вважає можливим визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 41). Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Із системного\~тлумачення ч.1\~ст.3,\~ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, виходячи з необхідності забезпечення якнайкращих інтересів дітей, приймаючи до уваги те, що Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає можливим визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність визначення місця проживання дітей з позивачкою. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20\~листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено частиною 2 статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як передбачено частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, дані про осіб, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дітей буде розумним, достатнім і відповідатиме їх інтересам, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Таким чином, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову з 16 жовтня 2020 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимоги про визначення місця проживання дітей необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 грн 80 коп. Також у зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 грн 80 коп., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову за вказаною вимогою. На підставі викладеного,

Outcome: approved