Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № 5186 від 13.03.2008 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 88\~000,00 грн. зі сплатою 16,5 % відсотків річних із кінцевим терміном повернення не пізніше 12.03.2018 року. З боку позивача всі зобовязання за договором були виконані належним чином, відповідачу був виданий кредит у розмірі 88\~000,00 грн. У порушення кредитного договору відповідач свої зобовязання за вказаним кредитним договором не виконує, у звязку з чим станом на 01.09.2017 року має заборгованість у сумі 52\~216,85 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом\~ 29 032 грн. 10 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 19 797 грн. 59 коп.; інфляційного збільшення заборгованості 7\~698 грн. 32 коп.; трьох процентів річних від суми заборгованості\~ 1\~506 грн. 84 коп. Просять суд стягнути з відповідача свою користь заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 08.11.2016 року (а.с.4), не зявилася, справу просила розглянути за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.3). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.30), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 5186 від 13.03.2008 року, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 88\~000,00 грн. зі сплатою 16,5 % відсотків річних із кінцевим терміном повернення не пізніше 12.03.2018 року (а.с.10-17). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5186 від 13.03.2008 року, заборгованість [PERSON] станом на 01.09.2017 року становить 52\~216,85 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом\~ 29 032 грн. 10 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 19 797 грн. 59 коп.; інфляційного збільшення заборгованості 7\~698 грн. 32 коп.; трьох процентів річних від суми заборгованості\~ 1\~506 грн. 84 коп.(а.с.18; 19-20; 21-24). Вирішуючи питання про стягнення зазначеної суми, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положення ч. 2 ст. 625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за основним боргом 29 032 грн. 10 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 19 797 грн. 59 коп.; інфляційного збільшення заборгованості 7\~698 грн. 32 коп.; трьох процентів річних від суми заборгованості\~ 1\~506 грн. 84 коп. При зверненні до суду з позовом ПАТ «Державний Ощадний банк України», в особі філії\~Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» сплатив судовий збір у сумі 1 600,00 грн. (а.с.1), а тому, враховуючи задоволення позовних вимог останнього та вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України», в особі філії\~Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» понесені витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного й

Outcome: approved