Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про встановлення нікчемності правочину, застосування наслідків недійсності правочину , відшкодування збитків. В обґрунтування позову [PERSON] послалася на наступне. 23 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки [ADDRESS]. Відповідно до змісту договору, вартість вищезазначеною земельної ділянки встановлена сторонами у розмірі 10 000,00 доларів США, що в еквіваленті складало близько 129 900,00 грн. 1 000,00 доларів США (що в еквіваленті складало приблизно 12 900,00 грн.) були нею сплачені відповідачу при укладанні договору. 26 травня 2014 року нею були сплачені Відповідачу ще 4 500,00 доларів США (близько 58 050,00 грн.). На даний час Відповідач ухиляється від укладання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки. На телефоні дзвінки не відповідає. Як їй стало відомо, на даний час вищезазначена земельна ділянка вже є проданою іншим особам. Враховуючи те, що Відповідач на даний момент ухиляється від укладання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином в тому числі за допомогою засобів масової інформації, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що у позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваним правочин). Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідців, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій стороні завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. У судовому засіданні встановлено, що 23 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки [ADDRESS], що підтверджується розпискою, складеною [PERSON] 23.05.2014 року. Вартість вищезазначеною земельної ділянки та (дачного будинку) встановлена сторонами у розмірі 10 000,00 доларів США. Згідно вказаної розписки, 23.05.2014 року [PERSON] отримала від позивачки 1000,00 доларів США. Крім того, 26 травня 2014 року [PERSON] додатково отримала від позивачки грошові кошти в сумі 30 00,00 доларів США та 18 000 гривень, що на дату складання розписки складало еквівалент 1500 доларів США, що також підтверджується відповідною розпискою від 26.05.2014 року. Згідно курсу Національного Банку України на 30.09.2014 року курс долара США до Української гривні складав 1290,8176 грн. за 100 доларів США. (а.с.10), отже, 5500 доларів США відповідає еквіваленту у 70 950,00 грн. На даний час Відповідач ухиляється від укладання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 22, 215, 216, 526, 629, 638 ЦК України,

Outcome: approved