Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

У жовтні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасія Сергіївна про встановлення факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, усунення спадкоємця від права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно за законом. Позивач за змістом заявленого позову посилається на наступні обставини. [INFO] помер син позивача, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на автомобіль «SUZUKI» державний номер [NUMBER], квартиру № [ADDRESS]. 24.05.2019 відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина. 11.06.2019 позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина. 24.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. заведено спадкову справу №2/2019 після смерті [PERSON]. 25.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. позивачу та відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складалась з автомобіля «SUZUKI» державний номер [NUMBER], відповідно до якого позивач та відповідач є спадкоємцем по Ѕ на вказаний транспортний засіб. Свідоцтво про право на спадщину на квартиру сторонами не отримано. Позивач вказує, що квартира та транспортний засіб є спільним майном позивача та сина, чоловіка від другого шлюбу та його матері, [PERSON]. Відповідач жодним чином не приймав участі у придбанні майна, матеріально не забезпечував сина. Відтак, зважаючи на обставини, викладені у позові позивач просить встановити факт ухилення [PERSON] від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця [PERSON], що помер [INFO]; усунути спадкоємця [PERSON] від права на спадкування майна, що залишилось після смерті спадкодавця [PERSON], зокрема на 1/2 частину квартири номер 257 (двісті п'ятдесят сім), що розташована за адресою: [ADDRESS], та на 1/2 частину транспортного засобу марки SUZUKI, модель GRAND VITARA, 2013 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір 7- коричневий, реєстраційний номер [NUMBER]; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, зокрема на квартиру номер 257 (двісті п'ятдесят сім), яка складається з трьох жилих кімнат, загальною площею - 108,90 квадратних метрів, житловою площею - 60,10 квадратних метрів, що розташована за адресою: [ADDRESS], та на транспортний засіб марки SUZUKI, модель GRAND VITARA, 2013 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір 7-коричневий, реєстраційний номер [NUMBER]; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.11.2019, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин A.C., яке зареєстроване в реєстрі за № 4753, на транспортний засіб марки SUZUKI, модель GRAND VITARA, 2013 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір 7-коричневий, реєстраційний номер [NUMBER], в частині зазначення розміру спадщини І\\2 частки спадкоємцю [PERSON]. Ухвалою суду від 02.11.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання з викликом сторін на 11.01.2021. 11.03.2021 суду надано відзив на позов у якому відповідачем позовні вимоги не визнаються з огляду на наступне. Після розлучення з позивачем відповідач завжди підтримував свого сина як матеріально так і психологічно. Оплачував навчання, відпочивав з сином разом на вихідні та канікули, подарував 400000 грн. на придбання квартири, що є предметом спору. Після втрати сина, першим прибув до місця події та повністю організував процедуру поховання. Метою позову є позбавлення права на спадщину, після смерті сина. 18.03.2021 у відповіді на відзив позивачем не визнаються обставини, викладені відповідачем у відзиві. 11.03.2021 ухвалою суду, занесену до протоколу судового засідання розгляд справи призначено по суті. 22.09.2021 ухвалою суду, занесену до протоколу судового засідання, залишено клопотання представника позивача про приєднання доказів без розгляду в зв`язку з пропуском строку подання. 06.10.2021 ухвалою суду, занесену до протоколу судового засідання, залишено клопотання представника відповідача про приєднання доказів без розгляду в зв`язку з пропуском строку подання. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пославшись на обставини, викладені у відзиві. Суд визнав явку позивача та відповідача обов'язковою для надання особистих пояснень. Позивач в судовому засіданні пояснила наступне. В 2006 році розлучилась з відповідачем, а з 2004 року не проживали разом. З 2004 року з теперішнім чоловіком утримували [PERSON] самостійно до останнього дня. З позовом про стягнення аліментів не зверталась, оскільки вважала, що розмір аліментів буде мінімальним. Відповідач працював у батька, на державній службі та отримував заробітну плату. З 2004 року до 2013 року у відповідача спілкування з сином не було. Коли [ADDRESS] було 17 років, батько почав спілкуватись з сином, який був гордістю сім'ї. Дідусь з онуком спілкувався. Щодо спірної квартири. Батько відповідача займався торгівельною діяльністю і він залучав онука до роботи, за що дідусь обіцяв придбати квартиру. Але дідусь своєї обіцянки не виконав, щоб заспокоїти дитину позивач та її чоловік придбали [ADDRESS] майно. Позивач продала квартиру, яка належала їй, отримані кошти надала сину для придбання майна. Відповідач на кладовищі не з'являється. Відповідач не бачив як росте його дитина, жодної допомоги від нього не отримувала. Впевнена, що [PERSON] не отримував кошти від батька на придбання квартири та ремонт. Просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не цікавився життям сина та не приймав участі у матеріальному забезпечені. Позивач самостійно несла тягар по утриманню [PERSON], відтак позов є таким, що підлягає задоволенню. Відповідач в судовому засіданні пояснив наступне. Коли народився син колишнє подружжя було студентами, відповідач працював. З батьком не працював ніколи. В 2004 році дружина почала зустрічатись зі своїм нинішнім чоловіком. Зі своїм сином відповідач спілкувався постійно, матеріально допомагав. Був на випускному дитини. Кожну п'ятницю забирав сина до себе. Влітку їздили з [PERSON] на відпочинок. Кожну п'ятницю надавав [ADDRESS] гроші. Відповідач надав сину кошти на придбання житла в сумі 400000 грн., умова була така, щоб квартира була оформлена на [PERSON]. На 18 років відповідач та його батько подарували [ADDRESS] автомобіль. Під час придбання авто були присутні відповідач, дідусь та син. В день смерті сина, відповідач першим приїхав на місце події і чотири години тримав його за руку. Приїхала позивач забрала всі картки, автомобіль сина та цінні речі. Відповідач вказує, що займався похованням, майнові питання на той час не цікавили. Пропонував позивачу домовитись, оскільки втратив сина і не мав бажання вступати в спори. Крім того, має другу групу захворювання по онкології безстроково. Вважає заявлений позов безпідставним. Представник відповідача пояснив, що після розлучення сторін, позивач, як вона стверджує не мала можливості забезпечувати самостійно свого сина, натомість з позовом про стягнення аліментів не зверталась, оскільки відповідач все життя допомагав сину матеріально та підтримував з ним дружні відносини. Надані позивачем докази не підтверджують факту ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги сину, а лише підтверджують матеріальне забезпечення [PERSON] позивачем. Щодо спадкової квартири, то майно було придбано [PERSON] по досягненню повноліття. Частину коштів залучено від продажу квартири, де [PERSON] був співвласником з матір`ю, а частину коштів, що не вистачало, а саме, 400000 грн. подарував відповідач. В подальшому, за кошти відповідача на суму 25 тисяч доларів зроблено ремонт. Автомобіль подарував [ADDRESS] дід, [PERSON] на повноліття. Коли [PERSON] помер, першим на місце трагедії прибув батько, який взяв на себе всі фінансові питання по похованню, а в подальшому встановлення пам'ятника. Крім того, колишньою дружиною нинішнього чоловіка позивача, [PERSON]. подано до суду позов про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, яка є спадковим майном. Підставою позову є те, що на момент укладення спірного правочину, не було її згоди. Відповідачем вказано померлого [PERSON]. Окрім того, представник [PERSON] -[PERSON] під час розгляду справи судом визнав позовні вимоги. Вказані дії, на думку відповідача, свідчать про наміри позивача усунути [PERSON] від спадкування. Окрім того відповідачем подано заяву до правоохоронних органів про те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] шахрайським шляхом намагаються заволодіти квартирою [ADDRESS]. В ході досудового розслідування встановлено, що на момент придбання померлим [PERSON] квартири, [PERSON] та [PERSON]. не перебували у зареєстрованому шлюбі, відтак позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу спрямований на відчуження майна у відповідача. На момент смерті сина [PERSON] мав другу групу інвалідності по онкологічному захворюванню довічно та отримував пенсію в розмірі 6028,98 грн. Страховий стаж складав близько 25 років, що свідчить про те, що відповідач безперервно працював і отримував гідну заробітну плату. В судовому засіданні допитані судом свідки, за клопотанням позивача. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивача пояснила наступне. Позивач та відповідач одружились студентами. [PERSON] пішла від чоловіка коли сину було рік та в житті досягала всього самостійно. Подружжя через деякий час примирилось, проте в подальшому розірвали шлюб. Позивач утримувала сина самостійно, працювала на кількох роботах. Відповідач матеріальної участі в житті дитини не приймав. Позивач та її сім'я придбали квартиру [ADDRESS]. Відповідач участі у придбанні житла не приймав. [PERSON] продала квартиру по [ADDRESS], яка належала їй та сину та придбала [ADDRESS] житло по [ADDRESS]. Відповідач одружився вдруге. В шлюбі народились діти. Вказані обставини впливають на рішення відповідача не віддавати спадкове майно після смерті сина позивачу. Свідок [PERSON] вказує, що відповідач та його сім`я не допомагали [ADDRESS] матеріально, не приймали участі у вихованні. Свідок [PERSON], яка була класним керівником [PERSON] пояснила наступне. Батька [PERSON] ніколи не бачила. З дитиною поруч завжди була його мати та бабуся. За час спілкування з [PERSON] свідок [PERSON] зробила висновок про відсутність впливу батька на виховання дитини. Натомість [PERSON] постійного говорив про дідуся. Свідок [PERSON] вказала, що виписувала грамоту подяки обом батькам, за бажанням [PERSON]. На запитання суду пояснила, що їй не відомо чи приймав участь батько у матеріальному забезпеченні сина. Свідок [PERSON], яка була подругою [PERSON] пояснила наступне. Товаришували з 2007 року. За весь час спілкування з [PERSON], його батька бачила тільки на похованні. Зі слів [PERSON], у нього з батьком були дружні стосунки. Поряд із цим [PERSON] займались мати та бабуся. Щодо матеріальної допомоги сину з боку батька, свідку не відомо. [PERSON] говорив про те, що автомобіль подарував йому дід. Щодо квартири, то її облаштуванням займався [PERSON], його мати та вітчим. Свідок [PERSON], сусід сім'ї позивача пояснив наступне. Його сім'я та сім'я позивача товаришували. Відповідача ніколи не бачив. [PERSON] про батька ніколи не говорив. Матеріальним забезпеченням сина займалась мати. Свідок [PERSON]., сусідка сім'ї позивача пояснила наступне. Відповідача бачила два рази в житті. Матеріальним забезпеченням сина займалась мати та бабуся. Свідок [PERSON], яка працювала с бабусею [PERSON] вісім років пояснила наступне. Матеріальним забезпеченням [PERSON] займалась мати та бабуся. Ніколи не бачила щоб відповідач брав участь в житті дитини. Свідок [PERSON]., який є братом позивача пояснив наступне. З моменту народження [PERSON], відповідач не приймав участі у його житті матеріально. Допомагав дідусь, батько відповідача. Позивач не потребувала матеріальної допомоги, оскільки заробляла самостійно, відтак не зверталась до відповідача щодо матеріального забезпечення сина. Мали бажання щоб у [PERSON] був батько. Навіть з похованням племінника допомагав дідусь. Позивач позичав кошти у свідка та не відтавав борг. Свідок [PERSON]., яка є дружиною рідного брата матері позивача пояснила наступне. Позивач від відповідача пішла. Чи допомагав відповідач сину, не відомо. Свідок [PERSON]., яка є дружиною брата позивача пояснила, що відповідач у вихованні сина участі не приймав. Зі слів позивача відомо, що відповідач матеріально сина не забезпечував. [PERSON] ніколи не говорив про допомогу батька. В судовому засіданні допитаний судом свідок, за клопотанням відповідача. Свідок [PERSON], який є батьком відповідача пояснив наступне. В нього, сина та онука були дуже хороші стосунки. Він та відповідач постійно допомагали [ADDRESS] матеріально, подарували машину, допомагали з ремонтом, надавали кошти на придбання спадкової квартири. [PERSON] постійно приїздив на вихідні до відповідача та його сім`ї. Батьки [PERSON] в рівних частках оплачували навчання сина. Після смерті онука, хотіли поминути його в спірній квартирі, проте відповідача та його сім'ю до квартири не впустили. За рік до смерті онука відповідач отримав другу групу інвалідності, продовжував працювати, завжди допомагав [ADDRESS]. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON], який був сином позивача та відповідача, після смерті якого відкрилась спадщина на автомобіль «SUZUKI» державний номер [NUMBER], квартиру № [ADDRESS] та квартиру номер 257 (двісті п'ятдесят сім), що розташована за адресою: [ADDRESS]. 24.05.2019 відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина. 11.06.2019 позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина. 24.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. заведено спадкову справу №2/2019 після смерті [PERSON]. 25.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. позивачу та відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складалась з автомобіля «SUZUKI» державний номер [NUMBER], відповідно до якого позивач та відповідач є спадкоємцем по Ѕ на вказаний транспортний засіб. Свідоцтво про право на спадщину на квартиру сторонами не отримано. Предметом спору у даній справі є усунення спадкоємця від права на спадкування за законом з підстав, передбачених ч. 3 ст. 1224 ЦК України. Позивач та відповідач є спадкоємцями за законом майна померлого як його мати та батько, і цей факт не заперечується сторонами. Відповідно до ч.3, абзацу 2 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач вказує на те, що відповідач ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання сина. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надані письмові докази, а саме: квитанції про перерахунок коштів чоловіка [PERSON]. за навчання її сина, [PERSON]., оплату [PERSON]. комунальних витрат за адресою: [ADDRESS], квитанції про перерахунок [PERSON] коштів сину [ADDRESS], квитанції про оплату позивачем коштів за навчання сина, доплату за турпакет, переказ коштів [PERSON]. онуку, договори на утримання комунальних послуг [PERSON]., [PERSON]., квитанції про оплату [PERSON]. комунальних послуг, копії договорів купівлі-продажу. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При вивчені поданих позивачем доказів судом враховано вимоги ч.1 ст. 77 ЦПК України, зокрема належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вивчаючи надані позивачем докази, слушними є доводи позивача щодо її безпосередньої участі у матеріальному забезпеченні сина. Поряд із цим, інформація, що міститься в письмових доказах жодним чином не доводить факту ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, а свідчить про матеріальне забезпечення позивачем та її родиною [PERSON]. Суду не надано жодних доказів на підтвердження, що Позивач зверталася до Відповідача за матеріальною допомогою для забезпечення потреб спадкодавця, а Відповідач свідомо ухилявся від надання такої допомоги. Окрім того, відповідачем реалізовано своє право на спадкування, отримано свідоцтво про право власності на спадкове майно. За заявою відповідача розпочато кримінальне провадження щодо шахрайських дій зі спадковим майном. Оцінюючи пояснення відповідача та відповідача судом враховуються вимоги ч. 1 ст. 82 ЦПК України, а саме обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З пояснень позивача та відповідача суд робить висновок про наявність суперечностей у розподілі спадкового майна. Вказані обставини сторонами визнаються. Більше того, сторони в судовому засіданні 12.07.2021 на запитання суду вказали, що готові вирішувати спір шляхом переговорів. На запитання суду чи зверталась позивач з позовом про стягнення аліментів, пояснила що не зверталась. Позивач вказує, що батько не надавав допомоги сину, а відповідач спростовує заявлене позивачем та пояснює, що постійно надавав фінансову допомогу сину та спілкувався з ним. В судовому зсіданні позивач та відповідач не заперечували факту спілкування сина з обома батьками. Відтак, зважаючи на пояснення сторін суд приходить до висновку про участь батька в житті сина, оскільки сторони физнали факт спілкування [PERSON] з батьком. Поряд із цим, враховуючи наявність спору між колишнім подружжям щодо майна померлого [PERSON], суд не бере до уваги особисті пояснення сторін щодо предмету спору, оскільки їх дійсність не підтверджується документально. Поряд із цим, вивчивши покази свідків, суд приходить до наступних висновків. Свідок [PERSON] вказала, що виписувала грамоту подяки обом батькам, за бажанням [PERSON]. Вказані обставини свідчать про прихильність [PERSON] до батька. Відтак покази даного свідка є прийнятними, такими що заслуговують уваги та свідчать про відсутність участі дитини у конфлікті між батьками. При цьому, на запитання суду свідок вказала, що їй не відомо, чи допомагав матеріально батько своєму синові. Про вказані обставини вказала свідок [PERSON], яка також наголосила, що [PERSON] мав дружні стосунки з батьком. Щодо показів свідка [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., слід вказати наступне. Вказані особи є родичами позивача та їх покази не підтверджуються письмовими доказами. Окрім того, свідчення [PERSON]., [PERSON]., зроблені зі слів позивача. [PERSON]. пояснила суду, що їй не відомо чи надавав батько матеріальну допомогу сину. Свідки [PERSON]., [PERSON]. пояснили, що матеріальним забезпеченням сина займалась мати. Поряд із цим не стверджували про категоричну відмову батька в матеріальному забезпеченні сина. Свідок [PERSON], вказала, що матеріальним забезпеченням [PERSON] займалась мати та бабуся. Ніколи не бачила, щоб відповідач брав участь в житті дитини. Поряд із цим, відповідаючи на запитання суду чи була матеріальна участь батька в утриманні сина, вказала, що їй відомо лише про те, що [PERSON] забезпечувала мати та бабуся. Підсумовуючи вищевказані обставини, суд враховує, що Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено факт ухилення відповідача від надання допомоги своєму синові, що в силу статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов'язком. Надані суду копії письмових доказів та покази свідків не доводять факту ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та не підтверджують предмет заявлених позовних вимог. Інші доводи позивача не спростовують висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог. За викладених обставин, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору не підлягають. Зважаючи на вимоги ст.ст. 2, 4, 6-13, 79, 82, 89, 133, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: dismissed