Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що він є власником 12/25 частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], згідно договору дарування, укладеного 28 грудня 2007 року з [PERSON] Право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок [ADDRESS] посвідчується державним актом серії ЯЕ № 601264, виданого Вишгородським районним відділом земельних ресурсів 20 листопада 2008 року на ім'я [PERSON], площа земельної ділянки становить 0,1637 га. На підставі викладеного, з урахуванням поданої представником позивача уточненої заяви від 16.06.2014 року позивач просить на підставі ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України визнати за ним право власності на 12/25 частини земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд . Під час розгляду справи ухвалою суду залучено в даній справі третіх осіб - спадкоємців до майна померлої [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, з викладених підстав та просить їх задовольнити. Відповідач Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області у судове засідання свого представника не направила, голова сільської ради надав суду заяву в якій просить розглянути справу без участі їхнього представника. Представник реєстраційної служби Шевченко О. В. в судовому засіданні послалася на розсуд суду при вирішенні даної справи. Відповідач - відділ земельних ресурсів у Вишгородському районі свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій позов підтримала та просить розглянути справу без її участі. Треті особи- [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] проти позову заперечили, надавши суду свої письмові заперечення, в яких зазначили, що позивач має право лише на частину земельної ділянки, на якій розміщена його частина будинку, та частину ділянки, яка необхідна для її обслуговування і на сьогодні така земельна ділянка не виділена і не має кадастрового номера, тому позов вважає необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, яким дарувальник [PERSON] передає у власність обдарованому [PERSON] 12/25 частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Фоєю Л.А. (а.с.7) Відповідно до п. 6 договору дарування, дарувальний стверджує, що земельна ділянка на якій розташований зазначений в договорі житловий будинок, не приватизована і державного акту на право приватної власності на землю не отримувала. [PERSON] 20 листопада 2008 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №601264, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,1637 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 3221888801:36:019:0208 (а.с.9). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть, серії [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Хотянівської сільської ради Вишгородського району київської області, актовий запис № 18. Відповідно до складеного заповіту від 02.04.2003 року [PERSON] заповідала все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося , що буде належати на день її смерті [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с.79). Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку. На якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). У відповідності до положень ст. 120 ЗК України у редакції від 23.12.2009 року у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю, або споруду, яка перебуває у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, права користування земельної ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула права власності на жилий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Позивач у своєму позові посилається саме на цю норму закону і вважає, що частина спірної земельної ділянки безоплатно повинна перейти у його власність з оформленням у подальшому усіх необхідних документів. Суд не може погодитися з такими висновками у зв'язку з наступним. На час укладання угоди про дарування 12/25 частин житлового будинку між [PERSON] та позивачем (у 2007 році) діяла інша редакція ст. 120 ЗК України, яка передбачала, що при переході права власності на будівлю або споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Враховуючи дію закону у часі, суд вважає, що на момент дарування 12/25 частин житлового будинку позивачу, він повинен був або укласти договір оренди на спірну земельну ділянку чи її частку, або на підставі цивільно-правової угоди, а саме договору купівлі-продажу земельної ділянки придбати її у власність. Але, позивач вимоги вказаного закону не виконав і намагається на теперішній час безоплатно отримати у власність спірну земельну ділянку, яку [PERSON] приватизувала у 2008 році. Таким чином, суд вважає, що позивач не має права отримати спірну земельну ділянку у власність без укладання відповідного договору , оскільки придбання ним частини житлового будинку відбулося у час дії старої редакції ст. 120 ЗК України, договір дарування був укладений з додержанням вимог закону, право власності на частину житлового будинку позивач отримав у 2007 році. Договір оренди спірної земельної ділянки між позивачем та власником земельної ділянки [PERSON] за час її життя не укладався, виділення частки земельної ділянки, яка знаходиться під частиною житлового будинку та яка необхідна для їх обслуговування позивачем не визначалася, вирішення такого питання перед судом позивач не ставить, також позивач не ставив питання про визначення сервітутів для користування своєю частиною житлового будинку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed