Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

У квітні 2018 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства та стягнення аліментів. Стислий виклад обставин позову. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з вересня 2006 року по жовтень 2016 рік вела із відповідачем сімейне життя без реєстрації шлюбу. [INFO] позивач народила сина - [PERSON] , а [INFO] дочку - [PERSON] . Відповідач є їх батьком, однак відмовився подати заяву в органи РАЦС про реєстрацію свого батьківства. Наразі, сторони не проживають разом, відповідач не надає жодної допомоги на утримання дітей. З огляду на викладені обставини, позивач звертається із даним позовом, в якому просить встановити, що [PERSON] є батьком сина [PERSON] , та дочки [PERSON] . Також, просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , та дочки [PERSON] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, починаючи з дати подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позиція відповідача стосовно позовних вимог. 13 серпня 2018 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що такі вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Зокрема, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження спільного проживання, ведення господарства, спільного народження дітей, як і не надано доказів відносно батьківства відповідача. Крім того, з 26 березня 1998 року відповідач перебуває у шлюбі з іншою жінкою. Відповідач проживає зі своєю матір`ю, яка потребує постійного догляду та опіки. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 14). Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року призначено у справі судово-медичну генетичну експертизу (а.с. 66-67). Ухвалою судді від 17 січня 2019 року поновлено провадження у справі (а.с. 78). Ухвалою суду від 05 березня 2019 року вирішено повторно направити ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2018 року до Київського міського бюро судово-медичної експертизи для проведення судово-генетичної експертизи (а.с. 91-92). 19 червня 2019 року до суду надійшло повідомлення завідуючого відділенням Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи про повернення ухвали без виконання у зв`язку із неявкою [PERSON] на відбір зразків крові (а.с. 96). Ухвалою судді від 27 червня 2019 року поновлено провадження у справі (а.с. 102). 17 вересня 2019 року у підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання позивача про виклик та допит в якості свідка [PERSON] , про що внесена відповідна ухвала до протоколу судового засідання (а.с. 107). Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 109). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти того, що він є батьком дітей та не заперечував проти стягнення аліментів. При цьому, заперечував проти заявленого розміру аліментів, посилаючись на те, що він проживає із матір`ю, яка потребує стороннього догляду, тому він доглядає за нею. В якому розмірі може сплачувати аліменти на утримання дітей не пояснив. Представники третіх осіб Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області та Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. До початку судового засідання направили листи, в яких позовні вимоги підтримали та просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Обставини справи, встановлені судом. [INFO] народився [PERSON] , про що Виконкомом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області в Книзі реєстрації народжень 17 жовтня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 24. Батьком у свідоцтві про його народження записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 6). [INFO] народилася [PERSON] , про що Виконкомом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області в Книзі реєстрації народжень 23 березня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 5. Батьком у свідоцтві про її народження записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 6). 05 жовтня 2016 року депутатом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області у присутності двох сусідів [PERSON] та [PERSON] складено акт, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] спільно проживала із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство і виховували спільних дітей [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2010 року народження (а.с. 7). 28 лютого 2018 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області видано довідку № 152, відповідно до якої [PERSON] проживає та постійно зареєстрована у [ADDRESS] . Разом з нею проживають діти - [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2010 року народження, які знаходяться на її утриманні (а.с. 8). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає позивача і відповідача. У 2007 році позивач народила сина, свідок разом із відповідачем забирали дитину із пологового будинку, потім часто до них приходила додому. Позивач і відповідач жили разом, вели спільне господарство, турбувалися та виховували спільного сина. У 2010 році у них народилася дочка, батьком якої також є відповідач. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 7 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею. За змістом ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. За змістом ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Як передбачено п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно із п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду Дослідивши матеріали справи, та врахувавши той факт, що відповідач позовні вимоги про встановлення батьківства визнав та таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання батьківства підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). Матеріалами справи встановлено, що домовленості про сплату аліментів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. За змістом ст. ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Так, у судовому засіданні відповідач частково визнав позовні вимоги у частині стягнення аліментів. При цьому, не зазначив, який розмір аліментів він може сплачувати на утримання дітей. Додатково пояснив, що проживає зі своєю матір`ю, доглядає за нею, оскільки мати є інвалідом 2-ї групи, має ряд захворювань та потребує стороннього догляду. На підтвердження зазначено до матеріалів справи додано: копію акту обстеження житлово-побутових умов від 04.06.2018 р., копію довідки від 14.11.2012 р., копію справки серії ВТЕ-24 № 044272 , копію повідомлення про призначення компенсації фізичним особам (а.с. 48-51), копії заключень ЛКК, копію довідки № 60 від 06.06.2018 р., копію довідки Форми 3 від 16 січня 2020 року. Однак, із вищевказаних документів не вбачається, у якому розмірі та чи взагалі несе відповідач витрати, здійснюючи догляд за своєю матір`ю, тому такі докази суд не може взяти до уваги, як підтвердження зменшення розміру аліментів про який просить позивач. До матеріалів справи додано копію довідки № 15-Д від 15.01.2020 р., зі змісту якої вбачається, що [PERSON] працює за основним місцем роботи у ТОВ «Охоронна фірма Альфа Безпека» з 24.06.2019 р. на посаді охоронника. Заробітна плата за період з 24.06.2019 р. по 31.12.2019 р. становить 22 002,40 грн (а.с. 144). При цьому, беручи до уваги положення вищевказаних норм, а також взявши до уваги стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, а також враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав частково, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, шляхом стягнення із відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що позовні вимоги у цій частині є доведеними, обґрунтованими, розмір аліментів не суперечать положенням чинного законодавства, не є завищеними, а навпаки - мінімальний. З огляду на викладені обставини, заслухавши пояснення учасників справи, беручи до уваги часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved