Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким скасувати дозвіл на приватизацію земельної ділянки, що знаходиться в м. Фастові по вул. Набережна, 91, виданий на імя [PERSON] та анулювати державний акт № 3211200000:05:002:0304. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору дарування частини жилого будинку від 16 серпня 2002 року [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м.Фастові, вул.Набережна, 91, на земельній ділянці площею 2245 кв.м. Перед тим як позивач придбав у [PERSON] частину будинку і частину земельної ділянки, вона розпочала приватизацію всієї земельної ділянки, отримавши дозвіл Фастівської міської ради. Згідно рішення Фастівського міського суду Київської області від 18 грудня 2003 року межа присадибної земельної ділянки [PERSON] набула часткових змін. Як стверджує позивач, в 2004 році [PERSON] померла, а її син [PERSON] помер у 2005 році. Згідно довідки Відділу Держкомзему у місті Фастів Київської області земельні ділянки площею 0,10 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,0116 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Набержній, 91 в м.Фастові, перебувають у власності [PERSON], державні акти на право власності на дані земельні ділянки від 02.04.2010 року виготовлені, але [PERSON] їх не отримувала. Позивач займається приватизацією власної земельної ділянки, але акт виданий на імя [PERSON], порушує його права і не дає можливості приватизувати земельну ділянку, оскільки актом реалізовано право померлої. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви, просив її задовольнити. Представник Фастівської міської ради Київської області в судовому засіданні позов не визнав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити. Представник Відділу Держкомзему у м.Фастові Київської області в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, надав до суду лист, в якому не заперечує визнання недійсним державних актів та просив розглянути справу в його відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з частиною першою статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини другої статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки (частина шоста статті 126 Земельного кодексу України). Судом встановлено, що згідно Договору дарування частини жилого будинку виданого нотаріусом Фастівської міської державною нотаріальною конторою [PERSON] від 16 серпня 2002 року гр.[PERSON] подарувала [PERSON] ? частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в місті Фастові по вулиці Набережна, 91, даний будинок розташований на земельній ділянці площею 2245 кв.м.(а.с.5). Також, в судовому засіданні, було зясовано, що перед тим, як позивач придбав у [PERSON] частину жилого будинку з відповідною частиною земельної ділянки, [PERSON] розпочала приватизацію земельної ділянки отримавши дозвіл від Фастівської міської ради Київської області. Відповідно до листа Управління Держземагенства у Фастівському районі Київської області від 22.05.2014 року розробку технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою здійснюють субєкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт. А заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, а також державна реєстрація державних актів покладалося на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Твердження позивача, що [PERSON] зупинила приватизацію земельної ділянки перед оформленням Договору дарування з позивачем від 16 серпня 2002 року, не знайшло свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні в судовому засіданні. До того ж, позивачем не доведено суду факту смерті [PERSON] і тому суд позбавлений можливості припинити її право власності на земельну ділянку. Дійсно, згідно ч. 1 та 2 статті 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Проте, договір дарування від 16.08.2002 року між дарувальником -[PERSON] та обдарованим [PERSON] не зареєстровано у відповіднах органах, а даний вид договору підлягає обов»язковій державній реєстрації, то, згідно вимог ст..334 ЦК України, [PERSON] не є набувачем права власності на подаровану ? частину будинку по вул.. Набережній,91 в м.Фастові. Даний висновок суду і підтверджується довідкою Відділу Держкомзему у місті Фастові Київської області від 06.11.2012 року, згідно якої земельні ділянки площею 0,10 га цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,116 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться по вул.Набережній, 91 в м.Фастові, перебувають у власності [PERSON], державні акти на право власності на земельні ділянки від 02.04.2010 року №01:10:971:00311 та №01:10:971:00312. Враховуючи вищевикладене відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed