Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У жовтні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» (далі - ТОВ «ФК Є ГРОШІ») звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договором № 2464709478-001349 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 20 квітня 2018 року у розмірі - 11 720 грн. 55 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі - 1 500 грн. 00 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4 415 грн. 55 коп.; заборгованості за пенею - 5 805 грн. 00 коп., судові витрати: судовий збір у розмірі - 1 762 грн. 00 коп. та витрати на юридичні послуги у розмірі - 1 500 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначається про те, що 20 квітня 2018 року між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та [PERSON] укладено договір № 2464709478-001349 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com. За умовами вказаного договору відповідачу перераховано на картковий рахунок позику в сумі - 1 500 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день строком на 31 день (сума процентів за користування позикою становить 545 грн. 55 коп.). Позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором. Взяті на себе зобов'язання договором позивач виконав в повному обсязі. Разом з тим, відповідач умови договору не виконує, кредит та відсотки за кредитом у повному обсязі не сплачує, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання позивач ТОВ «ФК Є ГРОШІ» представника не направив. 25 жовтня 2018 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності учасника справи, в якому представник позивача [PERSON] також вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У даному випадку, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. 20 квітня 2018 року між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та [PERSON] укладено договір № 2464709478-001349 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com, відповідно до умов якого відповідачу перераховано на картковий рахунок позику в сумі - 1 500 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день строком на 31 день. При цьому позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, у статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею. Статтею 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Згідно із кредитним договором від 20 квітня 2018 року позика надавалась строком на 31 день, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. З матеріалів справи встановлено, що відповідач своєчасно не надав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог статті 509, 526, 1046, 1048. 1054 ЦК України [PERSON] зобов'язання за вказаним вище договором не виконав. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Так, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «ФК Є ГРОШІ» за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 20 квітня 2018 року у розмірі - 11 720 грн. 55 коп., з яких: тіло кредиту - 1 500 грн. 00 коп.; відсотки - 4 415 грн. 55 коп.; пеня - 5 805 грн. 00 коп. Отже, відповідач [PERSON] умови укладеного договору належним чином не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині вимог стягнення боргу підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 01 серпня 2018 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON], яка діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2 224 000 0000 112462 укладено договір про надання юридичних послуг № 01/08-1. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що фізична особа-підприємець [PERSON] має право на зайняття адвокатською діяльністю. У зв'язку із вищевикладеним, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі - 1 762 грн. 00 коп.

Outcome: approved