Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] суму основного боргу в розмірі 21 470,40 грн та 3% річних у сумі 647,05 грн. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що 25 вересня 2017 року він видав у власність відповідачу грошовий займ у розмірі 21470,400 грн, а відповідач зобов`язався повернути цю суму до 10 жовтня 2017 року, про що надав відповідну розписку. Однак відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та у визначений строк борг не повернув, що є підставою для його стягнення у судовому порядку та сплати 3 % річних від простроченої суми. У ході судового розгляду справи позивач надав заяву про збільшення позовних вимог у якій просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 21470,40 грн, суму збитків завданих інфляцією в розмірі 1206,83 грн та 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 240 грн. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] викликався в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте до суду він не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмовий відзив на позов не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 вересня 2017 року ТОВ «Пертнер Дістрібьюшн» надав, а [PERSON] отримав у борг суму займу в розмірі 21 470,40 грн та зобов`язався повернути суму займу до 10 жовтня 2017 року, що підтверджується розпискою (а.с.2). Однак взятих на себе зобов`язань не виконав, у визначений у розписці строк та до цього часу суму займу не повернув. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. ст. 1046, 1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідну розписку, складену відповідачем, яка свідчить про те, що між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач передав, а відповідач отримав в борг грошові кошти та зобов`язався їх повернути у визначений строк, однак свої зобов`язання за договором позики не виконав і борг до цього часу не повернув, що є підставою для задоволення позову. За таких обставин, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути суму боргу в розмірі 21 470,40 грн. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ураховуючи те, що відповідач прострочив повернення боргу за договором позики, то він повинен сплатити позивачу 3 % річних від простроченої суми та інфляційні збитки. Оскільки відповідачем не оспорюється наданий позивачем розрахунок 3 % річних, тому суд вважає за можливе покласти його в основу рішення (а.с.34, зворот), відповідно до якого інфляційні збитки складають (21470грн *1,56-21470=) 1206,83 грн, а 3% річних становить (21470,40*3*136/365/100=) 240 грн. Таким чином, з відповідач на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 21470,40 грн, сума інфляційних збитків у розмірі 1206,83 грн та 3 % річних у розмірі 240 грн, а разом 22 917,23 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved