Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ части із майна, що є у спільній частковій власності сторін. В обґрунтування позову вказує, що 06.03.2001 на підставі договору купівлі-продажу вона придбала квартиру [ADDRESS] . На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №384/14 від 03.10.2001 зазначене житлове приміщення було переведено в нежиле, про що видано відповідне свідоцтво про право власності. 18.02.2004 на підставі договору дарування відповідач набув право власності на Ѕ частину вказаного нежитлового приміщення. Згідно технічного паспорту, приміщення складається з торговельного залу 1 загальною площею 48,6 кв.м, торговельного залу 2 загальною площею 20,2 кв.м, торговельного залу 3 загальною площею 31,5 кв.м, коридору 4 загальною площею 1,9 кв.м, кімнати 5 загальною площею 4,9 кв.м, туалету 6 загальною площею 1,8 кв.м, комори 7 загальною площею 2,7 кв.м, а всього 111,6 кв.м. Приміщення використовувалося сторонами для здійснення підприємницької діяльності (магазин одягу). Між співвласниками склалися неприязні стосунки, спільне користування приміщенням неможливе, досягти згоди про поділ майна сторони не можуть. Позивачка просить поділити в натурі майно, що є спільній частковій власності, та згідно запропонованого експертом варіанту поділу, виділити їй в натурі частину нежитлового приміщення [ADDRESS] , а саме: торговельний зал 2 площею 20,2 кв.м, частину торгівельного залу 1 площею 35,5 кв.м, загальною площею 55,7 кв.м., що відповідає ідеальній частці у Ѕ частини (жовтий колір). Відповідачу виділити торгівельний зал 3 площею 31,5 кв.м, коридор 4 площею 1,9 кв.м., кімнату 5 площею 4,9 кв.м., туалет 6 площею 1,8 кв.м., комору 7 площею 2,7 кв.м., частину торгівельного залу 1 площею 12,9 кв.м., загальною площею 55,7 кв.м., що відповідає ідеальній частці у Ѕ частини (зелений колір). Відповідач подав відзив на позовну заяву, з позовом не згоден, оскільки для такого виділу нежитлового приміщення необхідна технічна можливість виділити кожному співвласнику відокремлене приміщення з власним входом, можливість перепланування приміщень, облаштування залу 1 водопостачанням, водовідведенням, туалетом, що потребуватиме втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування. При цьому, одержання таких дозволів потребує значних фінансових затрат, на що відповідач не має коштів. Крім того, вважає, що поділ приміщення приведе до неспівмірної шкоди його господарському призначенню. З урахуванням висновку експерта та запропонованих варіантів поділу, вважає доцільним виділити позивачці приміщення, яке пропонується експертом як співвласнику І, а відповідачу - як співвласнику ІІ. Позивачка, її представник проти цього варіанту поділу заперечували. Просили здійснити поділ в іншому порядку, а саме, позивачці слід виділити приміщення, яке пропонується експертом як співвласнику ІІ, а відповідачу - як співвласнику І, оскільки вона здійснює підприємницьку діяльність у цьому приміщенні, наразі в цій частині приміщення розміщений товар, і саме так використовувалось це приміщення раніше. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2001 придбала квартиру [ADDRESS] (а.с.11). Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №384/14 від 03.10.2001 зазначене житлове приміщення було переведено в нежиле, про що видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.01.2004. Відповідач набув право власності на Ѕ частину вказаного нежитлового приміщення на підставі договору дарування від 18.02.2004, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно технічного паспорту, спірне приміщення розташоване на першому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку та складається з наступних приміщень: торговельного залу 1 загальною площею 48,6 кв.м, торговельного залу 2 загальною площею 20,2 кв.м, торговельного залу 3 загальною площею 31,5 кв.м, коридору 4 загальною площею 1,9 кв.м, кімнати 5 загальною площею 4,9 кв.м, туалету 6 площею 1,8 кв.м, комори 7 загальною площею 2,7 кв.м, а всього 111,6 кв.м. Відповідно до висновку експерта №2511 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 02.09.2019, виходячи із загальної площі нежитлового приміщення, на ідеальну частку у Ѕ частини покладається приміщень площею 55,8 кв.м. Проведеним експертом оглядом встановлено, що приміщення оснащене мережами водопроводу, каналізації, централізованого опалення, електрики, кондиціонуванням повітря та пожежної сигналізації. У присутності сторін встановлено, що між співвласниками не склався фактичний порядок користування нежитловим приміщенням. На розгляд суду експертом запропоновано один варіант розділу нежитлового приміщення. Для даного варіанту загальна площа приміщень складатиме 111,4 кв.м. (111,6 - 0,2), де 0,2 - площа нежитлового приміщення, яку займе перетинок у приміщення 3. Співвласнику І пропонується в особисте користування наступні нежитлові приміщення: торгівельний зал 3 площею 31,5 кв.м, коридор 4 площею 1,9 кв.м., кімнату 5 площею 4,9 кв.м., туалет 6 площею 1,8 кв.м., комору 7 площею 2,7 кв.м., частину торгівельного залу 1 площею 12,9 кв.м., загальною площею 55,7 кв.м., що відповідає ідеальній частці у Ѕ частини (зелений колір). Співвласнику ІІ пропонується в особисте користування наступні нежитлові приміщення: торговельний зал 2 площею 20,2 кв.м, частину торгівельного залу 1 площею 35,5 кв.м, загальною площею 55,7 кв.м., що відповідає ідеальній частці у Ѕ частини (жовтий колір). Для запропонованого варіанту необхідно виконати наступні переобладнання: 1.У торгівельному залі 1 влаштувати перегородку товщиною 0,15 м, обладнавши таким чином торгівельний зал площею 35,5 кв.м. та коридор площею 12,9 кв.м. 2.У перетинку між приміщеннями 3 та знову влаштованого коридору площею 12,9 кв.м. влаштувати двірний отвір. Із знову влаштованого коридору площею 12,9 кв.м. влаштувати вхід до частини нежитлового приміщення. 3.Закласти дверний отвір між приміщеннями 2 та 3. 4.Обладнати частину нежитлового приміщення, яка пропонується співвласнику ІІ, туалетом та підсобними приміщеннями. 5.Окремі частини нежитлового приміщення, які пропонуються співвласникам, оборудувати окремими мережами водопроводу, каналізації, електрики, кондиціонування повітрям, мережею пожежної сигналізації. Усі будівельні роботи проводити у відповідності до ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва», ДБН В.2.2-23-2009 «Будинки і споруди підприємства торгівлі», ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Згідно пояснень сторін, фактично кожна з них бажає, щоб їй у користування виділили нежитлові приміщення, які згідно висновку експерта пропонується Співвласнику ІІ, - торговельний зал 2 площею 20,2 кв.м, частину торгівельного залу 1 площею 35,5 кв.м. (жовтий колір). Доводи позивачки в обґрунтування цього зводяться до того, що наразі вона фактично користується саме цими приміщеннями, у них розташований товар. Доводи відповідача в цій частині зводяться до того, що фактичний порядок користування між сторонами не склався. В частині приміщення, у якій розташований туалет та комора (зелений колір), знаходяться розподільчий щиток електроенергії, електролічильник, а також лічильники холодної та гарячої води, теплової енергії. Договори на постачання електричної енергії, води, теплової енергії у нежитлове приміщення укладено з ФОП [PERSON] , тоді як інша частина нежитлового приміщення (жовтий колір), не обладнана мережами водопроводу, каналізації, електрики, тощо, для виконання чого необхідно буде розробляти нові технічні умови та укладати нові договори. У частині першій статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке становить єдине ціле. У частині першій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них». Системний аналіз статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок». У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Сторони у справі не дійшли згоди про розподіл нежитлового приміщення, не згодні на отримання компенсації вартості своєї частки, бажають особисто користуватись належним їм на праві власності майном. Суд приймає до уваги зміст висновку експерта №2511 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 02.09.2019, з якого вбачається, що приміщення можливо розділити на дві рівні частини площею 55,7 кв.м, які відповідають розміру часток, можливість перепланування приміщень, які після розподілу будуть мати відокремлені частини із самостійними виходами, що не буде порушувати права співвласників нерухомого майна. Надані суду докази не містять відомостей, що виконання зазначених експертом переобладнань потребуватиме втручання в несучі конструкції, і що поділ приміщення приведе до неспівмірної шкоди його господарському призначенню. При визначенні варіанту поділу суд враховує, що згідно матеріалів справи, позивачка є фізичною особою - підприємцем, спірне приміщення використовується для здійснення підприємницької діяльності (магазин одягу), з позивачкою укладені договори на постачання електричної енергії, на постачання води, на постачання теплової енергії у спірне нежитлове приміщення, а також приймає до уваги фактичне використання приміщення, що вбачається з розміщення належного позивачці товару. Доводи відповідача, що наявність укладених з [PERSON] договорів на постачання комунальних послуг є підставою для виділенні їй частини приміщення, в якому розташовані розподільчий щиток електричної енергії, електролічильник, лічильники холодної та гарячої води, лічильник тепла, суд оцінює критично, оскільки при поділі майна власнику, що виділяється, та власнику, що залишається, виділяються окремі площі, які за вказаних експертом умов мають бути ізольованими, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна, а відтак, будуть розроблятись нові технічні умови, укладатися нові договори на постачання комунальних послуг. З урахуванням вказаних обставин, в порядку виділу часток (поділ) нежитлового приміщення, що перебуває у спільній частковій власності, позивачці слід виділити в натурі у власність Ѕ частку нежилого приміщення [ADDRESS] , яка складається з: торговельного залу 2 площею 20,2 кв.м, частини торговельного залу 1 площею 35,5 кв.м, загальною площею 55,7 кв.м., що відповідає ідеальній частці у Ѕ частини (приміщення, яке пропонується співвласнику ІІ, жовтий колір). У власність [PERSON] виділяється Ѕ частка нежилого приміщення [ADDRESS] , яка складається з: торговельного залу 3 площею 31,5 кв.м, коридору 4 площею 1,9 кв.м., кімнати 5 площею 4,9 кв.м., туалету 6 площею 1,8 кв.м., комори 7 площею 2,7 кв.м., частини торговельного залу 1 площею 12,9 кв.м., загальною площею 55,7 кв.м., що відповідає ідеальній частці у Ѕ частини (приміщення, яке пропонується співвласнику І, зелений колір). При цьому, з огляду на пояснення сторін щодо виконання робіт з перепланування приміщень, для запропонованого варіанту [PERSON] слід зобов`язати виконати у відповідності до ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва», ДБН В.2.2-23-2009 «Будинки і споруди підприємства торгівлі», ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» наступні роботи: - у торговельному залі 1 влаштувати перегородку товщиною 0,15 м, обладнавши таким чином торговельний зал площею 35,5 кв.м. та коридор площею 12,9 кв.м. - закласти дверний отвір між приміщеннями 2 та 3. - обладнати частину нежилого приміщення, яка виділяється, туалетом та підсобними приміщеннями. - частину нежилого приміщення, яке виділяється, оборудувати окремими мережами водопроводу, каналізації, електрики, кондиціонування повітрям, мережею пожежної сигналізації. На [PERSON] покладається обов`язок виконати у відповідності до ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва», ДБН В.2.2-23-2009 «Будинки і споруди підприємства торгівлі», ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», наступні роботи: - у перетинку між приміщеннями 3 та знову влаштованого коридору площею 12,9 кв.м. влаштувати двірний отвір. Із знову влаштованого коридору площею 12,9 кв.м. влаштувати вхід до частини нежилого приміщення. - частину нежилого приміщення, яке виділяється, оборудувати окремими мережами водопроводу, каналізації, електрики, кондиціонування повітрям, мережею пожежної сигналізації. У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ст.141 ЦПК України присуджує з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3535,65 грн. та витрати на проведення експертизи у сумі 6000,00 грн., а всього 9535,65 грн.

Outcome: approved