Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

у жовтні 2019 [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаним позовом, посилаючись на те, що судовим наказом Машівського районного суду Полтавської області від 12.12.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки в твердій грошові сумі, у розмірі 50% прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що на даний час розмір визначених судом аліментів є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини. Відповідач офіційно ніде не працює, але отримує тимчасові заробітки, має мінливий нерегулярний дохід, обробляє декілька земельних ділянок та отримує прибуток з продажу вирощеної продукції. Вона офіційно працює в ТОВ «Востокстройгаз» на посаді підсобного робітника та отримує щомісячну заробітну плату у розмірі 3826 грн, самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їхню доньку, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання. У зв`язку з викладеним позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, стягуваних з відповідача за судовим наказом від 12.12.2018 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на ј частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 07.11.2019 у справі відкрито провадження, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 16). 28.11.2019 відповідач подав відзив на позов, у якому просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову, мотивуючи тим, що він не ухиляється від утримання доньки [PERSON] , сплачує аліменти та погоджується робити це і надалі. Зазначає, що 29.12.2017 він уклав шлюб із [PERSON] та вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Він ніде не працює, оскільки має суттєві проблеми зі здоров`ям, а саме - внаслідок отриманої травми має вади зору, які потребують оперативного лікування, саме з цієї причини він має перешкоди для працевлаштування. Єдиним джерелом доходу є власне господарство. Має у власності одну земельну ділянку площею 4,47 га, яку обробляє та за рахунок отриманих від неї доходів утримує власну сім`ю та сплачує аліменти на утримання спільної доньки з позивачкою. Інших земельних ділянок не має. Крім того, на його утриманні також перебуває малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , та непрацююча дружина - [PERSON] , яка в період з 17 серпня 2018 року по 21 травня 2021 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Донька та дружина проживають разом з ним та він їх утримує, також оплачує комунальні послуги та аліменти. Вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів за судовим наказом є відповідним до його майнового стану та він має змогу сплачувати їх саме в такому розмірі. Сплачувати аліменти у заявленому розмірі ј частки всіх видів заробітку він не має можливості. Зміна способу стягнення аліментів призведе до нарощування заборгованості по виплаті аліментів, яку він не матиме фінансової спроможності погасити (а.с. 24-26). Ухвалою суду від 02.12.2019 до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON] , з огляду на те, що вона є дружиною відповідача та вони мають спільну малолітню дитину, а відтак рішення у справі може вплинути на її права та обов`язки (а.с. 40). 04.12.2019 позивач подала відповідь на відзив, у якому наполягає на задоволенні її позову, мотивуючи тим, що наявність ще однієї дитини не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання іншої дитини, відповідач фактично обробляє три земельні ділянки - одна з них його, а ще дві - його матері. Його дружина не отримує дохід, натомість отримує соціальну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами. Відповідач не являється особою з інвалідністю, є працездатним, доказів протилежного - не надав. Крім того, на сьогодні суттєво погіршився її матеріальний стан, оскільки вона працює сезонним робітником, зараз являється безробітною та влаштовується в Машівську районну філію Полтавського обласного центру зайнятості (а.с. 47). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що вона не бажає щоб з відповідача стягувалися як уважає останній, завищені аліменти, а тільки просить змінити спосіб стягнення аліментів та має право на стягнення ј частки від доходів відповідача. Також повідомила, що вона на даний час не працює, натомість потреби дочки збільшилися в силу віку та відсутності іншої допомоги, крім аліментів, від батька. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що має змогу сплачувати 1800,00 грн, оскільки отримує дохід від обробітку власної земельної частки (паю) та підробляє влітку на Сорочинському ярмарку, водночас не працевлаштований у зв`язку з вадами зору, має на утриманні ще одну малолітню доньку та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, хворіє, але щоб оформити інвалідність не має коштів. Третя особа на стороні відповідача, яка н заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , подала заяву про розгляд справи без її участі, просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити (а.с. 44). Суд, заслухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Судовим наказом Машівського районного суду Полтавської області від 12.12.2018 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, та постановою старшого державного виконавця Машівського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Яковенка Р.О. відкрито виконавче провадження з виконання цього судового наказу (а.с. 7). Згідно з довідкою ТОВ «Востокстройгаз» від 25.09.2019, [PERSON] дійсно працює в цьому товаристві на посаді підсобного робітника та з квітня по серпень 2019 отримала дохід в сумі 29266,97 грн (а.с. 8). Відповідно до довідки Михайлівської сільської ради № 674 від 26.09.2019, позивач зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані: [PERSON] - мати, [INFO] , [PERSON] - донька, [INFO] (а.с.9). За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, інформація про доходи отримані [PERSON] за період з 1 квартала по 2 квартал 2019 року - відсутня (а.с.29). За довідкою Михайлівської сільської ради № 916 від 21.11.2019, відповідач зареєстрований в [ADDRESS] , разом з ним зареєстрована: [PERSON] донька, [INFO] (а.с. 30). Як убачається з копій свідоцтв про шлюб та про народження, 29.12.2017 року відповідач уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , вони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 31, 32). Згідно з Витягом з наказу № 101/ОС-19 від 16.08.2018, [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 17.08.2018 по 21.05.2021 року (а.с. 35). Відповідач має у приватній власності земельну ділянку площею 4,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кустолово-Суходільської сільської ради, що стверджується копією державного акту на паво власності на земельну ділянку (а.с. 34). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1 та 3 статті 181 СК України передбачено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином законодавець визначив, що у безспірному порядку на одну дитину підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143 цс 13. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд зазначає, що оскільки на даний час у зв`язку з віком зросли потреби доньки сторін, відповідач хоча і не працює,але має у власності земельну частку (пай), від обробітку якої отримує стабільний дохід, а тому вимоги позивачки про зміну способу стягнення аліментів є обґрунтованими. Водночас з урахуванням сімейного стану відповідача, а саме наявності на його утриманні ще однієї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, слід змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку в розмірі 1/6 частки доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та позов в цій частині задовольнити. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей, обов`язок по утриманню яких покладений на відповідача, та захистом прав відповідача. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial