Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

У жовтні 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся Керівник Кременчуцької місцевої прокуратури - Демченко Дмитро Анатолійовича в інтересах держави в особі: Фінансового управління Кременчуцької районної державної адміністрації з цивільним позовом до [PERSON] - про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. В позовній заяві зазначено, що ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.08.2018 року, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, було закрито кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КК України. При цьому, позов Кременчуцької місцевої прокуратури заявлений в інтересах держави в особі фінансового управління Кременчуцької районної державної адміністрації до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON] на загальну суму 4 204,56 грн. - залишено без розгляду. В ході судового розгляду встановлено, що 25 липня 2018 року приблизно 12 годині 30 хвилин [PERSON] спільно з [PERSON], перебували поблизу продуктового магазину ПП Шевченка, що розташований за адресою: вул. Мира, 11, с. Демидівка Кременчуцького району Полтавської області, де разом розпивали спиртні напої. Близько 13 години того ж дня між [PERSON] та [PERSON] почалася сварка. У ході сварки у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень. [PERSON] наніс [PERSON] один удар рукою зжатою в кулак в область правої скроні останнього, внаслідок якого потерпілий впав на ґрунтове покриття. Продовжуючи свої злочинні дії [PERSON] умисно наніс 2 удари ногою взутою у взуття в область тулубу та голови [PERSON], чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно- мозкової травми, струсу головного мозку, саден на носі, лівій вилицевій ділянці і надбрівній дузі, пораорбітальної гематоми лівого ока зліва, які утворились від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів, можливо і від ударів руками стиснутими в кулак або ногами взутими у взуття, та згідно висновку судово-медичної експертизи № 667 від 10.08.2018 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. В результаті отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Кременчуцької центральної районної лікарні з 25.07.2018 року по 06.08.2018 року включно та згідно довідки на його лікування витрачено 4204,56 грн.. Органами досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Вина [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України повністю доведена, що підтверджується матеріалами кримінального провадження № 12018170220000641. Таким чином, між злочинними діями [PERSON] та перебуванням потерпілого [PERSON] на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Кременчуцької центральної районної лікарні, є причинний зв'язок. На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким: стягнути з [PERSON], на користь держави в особі фінансового управління Кременчуцької районної державної адміністрації 39600, м. Кременчук, вул. Соборна, 14/23, р/р 31418544700219 , МФО 831019, код 34698579, код ЄДРПОУ 37965887 в ГУДКСУ в Полтавській області, кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи в сумі 4204,56 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача Лісовий В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. про дату розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.08.2018 року, у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, було закрито кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КК України. При цьому, позов Кременчуцької місцевої прокуратури заявлений в інтересах держави в особі фінансового управління Кременчуцької районної державної адміністрації до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON] на загальну суму 4 204,56 грн. - залишено без розгляду. В ході судового розгляду встановлено, що 25 липня 2018 року приблизно 12 годині 30 хвилин [PERSON] спільно з [PERSON], перебували поблизу продуктового магазину ПП Шевченка, що розташований за адресою: вул. Мира, 11, с. Демидівка Кременчуцького району Полтавської області, де разом розпивали спиртні напої. Близько 13 години того ж дня між [PERSON] та [PERSON] почалася сварка. У ході сварки у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень. [PERSON] наніс [PERSON] один удар рукою зжатою в кулак в область правої скроні останнього, внаслідок якого потерпілий впав на ґрунтове покриття. Продовжуючи свої злочинні дії [PERSON] умисно наніс 2 удари ногою взутою у взуття в область тулубу та голови [PERSON], чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно- мозкової травми, струсу головного мозку, саден на носі, лівій вилицевій ділянці і надбрівній дузі, пораорбітальної гематоми лівого ока зліва, які утворились від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів, можливо і від ударів руками стиснутими в кулак або ногами взутими у взуття, та згідно висновку судово-медичної експертизи № 667 від 10.08.2018 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. В результаті отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Кременчуцької центральної районної лікарні з 25.07.2018 року по 06.08.2018 року включно та згідно довідки на його лікування витрачено 4204,56 грн.. Таким чином, між діями [PERSON] та перебуванням потерпілого [PERSON] на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Кременчуцької центральної районної лікарні, є причинний зв'язок. Відповідно до ст.56 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами. Відповідно до положень ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи додано довідку-розрахунок бухгалтерії лікувального закладу із записом про суму фактичних витрат на лікування потерпілого, що складає 4204 гривні 56 копійок. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved