Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У квітні 2015 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON], відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про надання неповнолітній особі права на шлюб. Свої вимоги заявник мотивувала тим, що вона на даний час являється неповнолітньою. Близько року назад вона познайомилась з [PERSON], [INFO], і з того часу у них виник міцний дружній зв'язок, який поступово перетворився у кохання, поєднане з взаємною повагою і закріплене спільними інтересами та однаковими поглядами на життя. Зі слів заявника, на даний час позивач на заінтересована особа [PERSON] усвідомлюють, що кохають один одного та обоє прагнуть проживати разом. На разі домінантною метою життя [PERSON] є створення сімї з [PERSON] Заявник стверджувала, що на разі вона перебуває у стані вагітності від [PERSON] Нещодавно вона та [PERSON] звернулися в м.\~Боярці до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, однак в усній розмові працівником відділу рацсу в реєстрації шлюбу їм було відмовлено у звязку з тим, що [PERSON] не досягла шлюбного віку, встановленого ч. 1 ст. 22 СК України і запропоновано звернутися до суду. Даний факт прикро вразив заявника, вона постійно перебуває у пригніченому стані, думки про неспроможність бути з її коханим чоловіком заважають її соціальному життю та навчанню. Поруч із цим, заявник звернула увагу, що, незважаючи на те, що її обранець є вже зрілим чоловіком, сформованою особистістю, позитивно характеризується, забезпечений житлом, що дозволяє йому створювати сімю, відсутні обставини, за яких укладання шлюбу є неможливим та які передбачені ст. 26 СК України, її мати, з котрою вона на даний час проживає, категорично проти їх стосунків та одруження. У звязку із цим між [PERSON] та заінтересованою особою [PERSON] постійно виникають сварки, що заважає заявнику повноцінно жити, навчатись, розвиватись. Дана ситуація негативно впливає на її як психічний, так і душевний стан, оскільки дві найближчі їй людини не можуть знайти спільну мову. На глибоке переконання [PERSON], шлюб з [PERSON] відповідає її інтересам, так як вони кохають один одного та готові створити сімю. Значна різниця у віці між ними не є перепоною, а, навпаки, допомагає їй ставати свідомою особистістю та не думати про дурниці, які дуже часто у житті заважають сучасним підліткам. До того ж, даний шлюб, на думку заявника, може стати поштовхом для налагодження її з матірю стосунків, так як вона переїде проживати до свого чоловіка, вони будуть менше з нею бачитися, а відповідно, й перестануть конфліктувати, більше будуть цінувати одна одну, отримавши однаковий статус дружин, а в подальшому, можливо, й матерів, матимуть спільні інтереси, у звязку з чим з розумінням та повагою будуть ставитись одна до одної. Посилаючись на викладене вище та норми закону заявник просила суд: надати їй право на шлюб з [PERSON], [INFO]. Заявник у судове засідання не зявилась, звернулась до суду із заявою слухати справу у її відсутності, свої вимоги підтримала, повідомила суду, що на даний час вже проживає разом із [PERSON] однією сімєю. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання теж не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заінтересована особа [PERSON] та його представник у судове засідання не зявились, звернулись до суду із спільною заявою про розгляд справи у їх відсутність, вимоги [PERSON] підтримали, просили їх задовольнити, повідомили, що [PERSON] та [PERSON] наразі проживають однією сімєю. Заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області у судове засідання свого представника не направив, звернувся до суду із листом, де просив розглядати справу без його участі, повідомив, що претензій по суті заявлених вимог не має. Особи, які беруть участь у праві, в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з їх неявкою в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є неповнолітньою, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 007835 від 18.08.1998 року та паспортом громадянина України. Згідно з довідкою Комунальної організації Комунального закладу «Києво-Святошинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги від 15.04.2015\~року [PERSON] перебуває у стані вагітності малого терміну. Згідно із даними паспорта громадянина заінтересованої особи [PERSON] він є повнолітньою особою. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми. У ч. 1 ст. 16 Загальної декларації прав людини проголошено право чоловіка і жінки, які досягли повноліття, одружуватися і засновувати сім'ю. Відповідно до статті 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права за чоловіками та жінками, які досягли шлюбного віку, визнається право на одруження і право засновувати сім'ю. У ст. 12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод закріплено право на шлюб чоловіка і жінки, які досягли шлюбного віку. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 ЦК України визначено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. У ст. 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи зі змісту ст. 32 ЦК України, цивільна відповідальність фізичної особи у віці від 14 до 18 років є неповною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). У разі реєстрації шлюбу фізичної особи, яка не досягла повноліття, вона набуває повної цивільної дієздатності з моменту реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. За правилами ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З огляду на п. 16 ч. 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №\~52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 року № 3307/5), державна реєстрація шлюбу з особою, якій відповідно до СК України знижено шлюбний вік, проводиться на загальних підставах. У цьому випадку особа, яка не досягла шлюбного віку, при поданні заяви про державну реєстрацію шлюбу пред'являє паспорт або паспортний документ та копію рішення суду про надання права на шлюб. Фізична особа, яка досягла шістнадцятирічного віку, але ще не отримала паспорт (паспортний документ), предявляє свідоцтво про народження та довідку з місця проживання за умови, якщо від дня досягнення зазначеного віку минуло менше ніж один місяць. Зважаючи на рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч. 3 ст. 234 ЦПК України). При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч. 2 ст.\~23 СК України, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім'я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Згідно з ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків. Заявник [PERSON] перебуває у стані вагітності, прагне створити сімю з батьком дитини, на даний час вона проживає разом із заінтересованою особою [PERSON] однією сімєю, заінтересовані особи проти надання права їй на шлюб із [PERSON] своїх заперечень не висловили, доказів того, що укладання [PERSON] шлюбу з [PERSON] суперечить її інтересам, суду надано не було. А отже, з огляду на те, що вимога [PERSON] про надання їй право на шлюб із [PERSON] не суперечить моралі українського суспільства та повністю відповідає її інтересам, суд приходить до висновку про її задоволення. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до рекомендацій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 16 Загальної декларації прав людини, ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24, 30, 32, 34 ЦК України, ст.ст. 22, 23 СК України, п. 16 ч. 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 року № 3307/5),

Outcome: approved