Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

У заяві вказано, що понад 2 роки дочка заявниці [PERSON] проживала з чоловіком по імені [PERSON] в цивільному шлюбі у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. 20.09.2016 р. донька народила від [PERSON] сина, про що свідчить лікарська довідка про народження дитини. Отримати свідоцтво про народження внука [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації народження. З 27.04.2014 р. і на сьогодні АРК є тимчасово окупованою територією. Видане незаконними органами, що функціонують на території АРК, свідоцтво не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини (прізвища, імя, по-батькові, дати народження, місця народження), родинних звязків між дитиною та батьками. Це створює перешкоди у реалізації батьківських прав і у подальшому реалізації правового статусу громадянина України новонародженою дитиною (отримання відповідних соціальних послуг, виплат). На сьогоднішній день [PERSON] не має наміру покинути окуповану територію АРК для того, щоб підтвердити те, що саме він є батьком внука заявниці. Тому, [PERSON]В просить встановити факт народження громадянкою України [PERSON], [INFO], яка народилася у м. Василівка Запорізької області, дитини чоловічої статі [PERSON], [INFO], у м. Сімферополь АР Крим. Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження вказати на підставі ст. 135 СК України. Заявниця [PERSON] у судове засідання не зявилась, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи відділу ДРАЦС про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, але у судове засідання не зявився. До суду надійшла заява, у якій вказано, що відділ не заперечує проти розгляду справи без присутності їх представника. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів. Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, в судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зокрема, п. 7 цієї статті передбачає встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Статею 257-1 ЦПК України встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до вказаної статті, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату та місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено у загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про її народження (а.с. 10). 20 вересня 2016 року у [PERSON] народився син [PERSON] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження, серія 35 № 004811 від 21 вересня 2016 року, виданим Сімферопольським клінічним пологовим будинком № 1 Автономної Республіки Крим (а.с. 8). Василівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Василівського РУЮ у Запорізькій області було відмовлено у державній реєстрації народження дитини у звязку з тим, що для підтвердження факту народження дитини предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 9). Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України. Відповідно до ст. 4 цього Закону, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини та громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно до ст. 5 цього ж Закону, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобовязується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші звязки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини та громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу -окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права. Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Ст. 6 цього Закону передбачено забезпечення права громадян, які проживають на тимчасово окупованій території, на отримання документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус. Ч. 1 ст. 17 цього Закону передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. П. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» передбачено принцип збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України. Ст. 6 ч. 1 п. 1, 8 вказує, що громадянство України набувається за народженням; у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини. Відповідно до ч. 1, 8 ст. 7 цього Закону особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Оскільки матірю дітей є громадянка України, яка постійно проживає та народила дітей на тимчасово окупованій території України в травні 2015 року, реєстрація народження дітей в органах реєстрації актів цивільного стану на території, підконтрольній Україні не проводилась, тому є підстави у судовому порядку встановити факт народження дітей, що необхідно для їх реєстрації на території України та захисту їх порушеного права на громадянство України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.Отже, суд вважає можливим допустити негайне виконання даного рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved