Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, де представник позивача просив суд: стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 90 000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 10.11.2019 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.12.2019 року по справі 369/14674/19 дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку із порушенням відповідачем правил дорожнього руху. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ТДВ СК «Альфа -Гарант» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АО/5868838). Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту № 7784 про визначення вартості матеріального збитку встановлено, що вартість матеріального збитку, яка завдана власнику автомобіля марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER] складає 206805,87 грн., а вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 137557,97 грн. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 29.10.2020 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатова Д.Д. Представник позивача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. Разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляла, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що 15.09.2014 між ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чому є Поліс № АО/5868838 , за яким ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» застрахувало майнові інтереси Потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Ford», д.н.з. [NUMBER] . Строк дії Полісу № АО/5868868 з 15.09.2019 р. до 14.09.2020 р. Так, вбачається, що 10.11.2019 приблизно о 11 годині 20 хвилин водій [PERSON] керувала транспортним засобом Ford Explorer, номерний знак [NUMBER] , по вул. Хрещатик 88 в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій [PERSON] відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП. 10.11.2019 приблизно о 11 годині 20 хвилин водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Ford Explorer, номерний знак [NUMBER] , по вул. Хрещатик 88А в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, проявила неуважність, не врахувала дорожньої обстановки, не обрала безпечної швидкості руху, не впоралася з керуванням, допустила зіткнення з транспортним засобом Hyundai Genesis, д/н [NUMBER] , транспортним засобом Toyota Corolla, д/н [NUMBER] , транспортним засобом Opel Vectra-B, д/н [NUMBER] , транспортним засобом Volkswagen Passat, д/н [NUMBER] , транспортним засобом Hyundai Tucson, д/н [NUMBER] , які стояли припарковані, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій [PERSON] порушила п. 2.3. б)., п.12.1. ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.12.2019 р., [PERSON] визнати винною за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Внаслідок ДТП, що мала місце 11 годині 20 хвилин по вул. Хрещатик 88А в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, автомобіль «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності гр. [PERSON] . Вбачається, що 26.02.2020 р. власник пошкодженого автомобіля - «Тойота Королла», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] повідомила ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку, а 26.02.2020 р. з метою отримання відшкодування, звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту №7784 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] , складеного 15.11.2019 р., вартість матеріального збитку складає - 206 805,87 грн. На підставі Звіту №7784 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota Corolla», ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт № ЦВ/16/6420 від 03.3.2020 р. та розрахунок суми страхового відшкодування до нього. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15- ц; провадження № 14-176цс18 викладеної у п.п. 49 - 51, 53, 55 -57 визначено, що згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved