Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, Шаховий проїзд, 4, та судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 23.03.2007 року уклали кредитний договір № DNU0GK70470167, відповідно до умов якого останньому було надано кредиту у вигляді кредитної лінії у розмірі 59\~998 доларів США строком до 23.03.2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 23.03.2007 року уклали договір іпотеки № DNU0GK70470167. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки Відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 64,30 кв.м. житловою площею 39,00 кв.м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Шаховий проїзд, 4. Майно належить Відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 07.05.2014 року суд ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 64,30 кв.м., житловою площею 39,00 кв.м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Шаховий проїзд, 4, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Після прийняття рішення про звернення стягнення всі мешканці зобовязанні на письмову вимогу іпотеко держателя добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяці. Однак дані вимоги не виконані в добровільному порядку, тому позивач вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу слухати без його участі та проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідачі у судові засідання не зявилися про час ат місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа \~\~має \~\~право в порядку, \~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено у судовому засіданні, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 23.03.2007 року уклали кредитний договір № DNU0GK70470167, відповідно до умов якого останньому було надано кредиту у вигляді кредитної лінії у розмірі 59\~998 доларів США строком до 23.03.2027 року. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки Відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 64,30 кв.м. житловою площею 39,00 кв.м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Шаховий проїзд, 4. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Згідно зі статями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 07.05.2014 року суд ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 64,30 кв.м., житловою площею 39,00 кв.м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Шаховий проїзд, 4, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п.43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне, відповідно до ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України,\~ ст. 40\~ЗУ «Про іпотеку»\~ ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Отже, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, та лише після спливу одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.\~ Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 03 квітня 2015 року було направлено вимогу відповідачу за № 30.1.0.0/2 686 (а. с. 11) про добровільне звільнення нерухомого майна: житлового будинку № 4 на Шаховому проїзді у м. Дніпропетровську (а.с. 11), в якій зазначено, що у випадку невиконання вимоги про добровільне звільнення вищезазначеної житлового будинку, що є предметом іпотеки, ПАТ КБ «ПриватБанк» має намір звернутися до суду з позовною заявою про примусове виселення та зняття з реєстрації осіб, які зареєстровані та/або проживають у даній квартирі. Дана вимоги відповідачем виконана не була. Тому, вимоги позивача про виселення відповідачів [PERSON], [PERSON]\~з будинку № 4 на Шаховому проїзді у м. Дніпропетровську, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі у рівних частках у розмірі по 913 грн. 50 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved