Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 27 жовтня 1984 року, посилаючись на те, що спільне сімейне життя у них не склалося, через різні характери, погляди на життя, права та обов'язки подружжя, внаслідок чого між ними виникали сварки. Близько 8 років подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує.Їхній шлюб існує лише формально, подальше його збереження є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просить суд його задовольнити, оскільки з 2010 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 27 жовтня 1984 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради народних депутатів Київської області, актовий запис № 497. Неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають. Суд встановив, що з 2010 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved