Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У квітні 2015 року до суду звернувся [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначав, що між ним та банком 14 січня 2015 року було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) [NUMBER], на виконання якого вніс до відповідача банківський (депозитний) вклад у розмірі 380,95 дол. США на строк до 20 січня 2015 року з виплатою відсотків нарахованих за ставками зазначеними в п. 1.2 договору протягом строків, визначених п.п.1.1.1 - 1.1.13. Після закінчення строку договору він був пролонгований. Після закінчення строку, незважаючи на неодноразові звернення, банк депозитні кошти не повернув, лише повернув проценти за користування депозитними коштами в розмірі 4,98 дол. США. Просив стягнути з відповідача банківський вклад у розмірі 380,95 дол. США. Позивач у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, про що надав письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не прибув повторно, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом достовірно встановлено, що 14 січня 2015 року позивач та відповідач уклали договір банківського вкладу [NUMBER]. На виконання договору позивач вніс на рахунок банку кошти в розмірі 380,95 дол. США. Сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обов'язки та відповідальність сторін. Зокрема, строк дії вкладу було встановлено до 20 січня 2015 року, але після закінчення строку вкладу договір був пролонгований до 14 квітня 2015 року. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення банківського вкладу, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Відповідачем було проведено виплату відсотків на суму депозитного вкладу в розмірі 4,98 дол. США. Після закінчення строку депозитні кошти в розмірі 380,95 дол. США не були виплачені відповідачем позивачеві, незважаючи на неодноразові вимоги позивача. Таким чином, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує належним чином, що підтверджується випискою з особового рахунку. Станом на день розгляду справи борг відповідача перед позивачем по депозитному вкладу становить 380,95 дол. США. Вказана сума банківського вкладу станом на день розгляду справи відповідачем позивачеві не сплачена. Спір між сторонами у справі щодо розмірів неповернутих коштів за депозитним вкладом фактично відсутній. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог зі стягненням з відповідача 380,95 дол. США та на користь держави судовий збір - 243,60 грн., оскільки відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір повинен бути оплачений в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а 1 відсоток ціни позову ((1% від (380,95 дол. США х 20,58)) де 20,58 грн. курс НБУ національної валюти до 1 дол. США) є менший за 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Outcome: approved