Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 04 серпня 2007 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина -[PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні. Вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Причиною розпаду сім'ї стала та обставина, що протягом тривалого часу вони майже не спілкуються, будь-яких почуттів не мають, в них різні погляди на життя, вони не можуть дійти взаємопорозуміння, що робить спільне життя неможливим . З квітня 2017 року вони проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, в них різні бюджети. Спроби та намагання налагодити стосунки ні до яких результатів не призвели. Вважає, що зберегти сім'ю неможливо, оскільки це суперечить їхнім інтересам. Вона бажає створити нову сім'ю. Суперечок про місце проживання дитини і розподіл спільного майна не має. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 серпня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №571, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 04 серпня 2007 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20 листопада 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1206 (а.с.4). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди сторін на спільне життя, що робить спільне життя неможливим, та призвело до втрати почуття любові та поваги. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з квітня 2017 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved