Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

У жовтні 2018 року комунальне підприємство теплових мереж Криворіжтепломережа (далі Підприємство) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. В обґрунтування позову представник позивача вказував, що підприємство по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання населення, яке зобовязане робити оплату за отриману теплову енергію та гарячу воду, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Відповідач є споживачем теплової енергії, яку надає позивач за адресою: [ADDRESS]. Відповідач своєчасно та в повному обсязі за надані послуги не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.07.2013р. по 01.03.2018р. за централізоване опалення у розмірі 16\~423,78 грн та гаряче водопостачання у розмірі 514,65 грн. Відповідачу було направлено лист щодо заборгованості з вимогою добровільно сплатити борг. Однак заборгованість у добровільному порядку сплачено не було. За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованість, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення судом не заперечує (а.с. 32). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач у судові засідання призначені на 29.11.2018р. та 27.12.2018р. не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак конверти\~повернулися до\~суду у\~звязку зі\~спливом терміну\~зберігання (а.с. 26, 30). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов'язані вносити плату за їх використання. Згідно довідки КПТМ «Криворіжтепломережа» квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO], яка 16.10.2008р. знята з реєстрації. На даний час у вищевказаній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст.\~13\~Закону України\~від 24\~червня 2004\~року «Про\~житлово-комунальні\~послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно із ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 5 частини 3 тієї ж статі Закону передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Таким чином, суд приходить до висновку про те, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 р. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. При цьому, обовязок з укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, відповідно до п. 1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», покладено саме на споживача. Крім того, на відповідача, як споживача комунальних послуг, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Даним законом передбачено, що під договором слід розуміти усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, відсутність між сторонами письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, не звільняє споживача від оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а лише позбавляє його можливості скористатися в повному обсязі правами споживача, передбаченими Законом «Про захист прав споживачів», на отримання послуг вчасно та відповідної якості згідно з умовами укладеного договору. Позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії [PERSON], однак останній належним чином не виконував своїх зобовязань по оплаті за отриману теплову енергію, у звязку з чим, у нього перед КПТМ Криворіжтепломережа утворилася заборгованість за період з 01.07.2013р. по 01.03.2018р., за централізоване опалення у розмірі 16\~423,78 грн та за гаряче водопостачання у розмірі 514,65 грн (а.с. 9). Факт наявності заборгованості, а також правильність розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, законність тарифів та розміру нарахування послуг у встановленому законом (ст.\~ст.\~12,\~81 ЦПК України) порядку ніким не спростовано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не в повному обсязі виконувались зобов'язання щодо оплати за надані послуги з постачання теплової енергії, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в повному обсязі, а тому позов КПТМ Криворіжтепломережа підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1 762 гривні з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved