Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У жовтні 2016 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшов вищевказаний позов із Апеляційного суду за підсудністю, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 63412,11 грн. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 12.11.2012 між сторонами укладено кредитний договір № 9099/31/К5 згідно якого позивач надав відповідачу кошти у розмірі 25000,00 грн. 12.11.2012 р. був укладений кредитний договір № 9099/33/К6 за яким відповідачу надався кредит на споживчі цілі у розмірі 7000,00 грн. 11.01.2014 р. був укладений кредитний договір № 9099/51/К7 за яким відповідачу надався кредит на споживчі цілі у розмірі 6300,00 грн. Оскільки відповідач належним чином умови кредитних договорів не виконала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 63412,11 грн. Апеляційним судом м. Києва від 06.10.2016 р. визначена підсудність Святошинському районному суду м. Києва. 06.09.2017 року у повторному автоматичному розподілі справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., у зв'язку з відстороненням судді [PERSON]. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 12.09.2017 р. справу прийнято в провадження судді Миолаєць І.Ю. (а.с.144). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 04.04.2018 р. замінено позивача Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк» його правонаступником Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до участі у справі та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Також, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач зареєстрована за адресою: АР Крим, м. Керч, іншої адреси місця проживання відповідача, крім зазначеної позивачем в позовній заяві, суду невідомо. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12.11.2012 року між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] 12.11.2012 між сторонами укладено кредитний договір № 9099/31/К5 згідно якого позивач надав відповідачу кошти у розмірі 25000,00 грн. (а.с. 18-20). Судом встановлено, що згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 25000,00 грн. строком на 36 місяців з 12.11.2012 р. по 12.11.2015 р. Згідно довідки по рахунку № [NUMBER] та рахунку коштів по рахунку для обліку основної заборгованості по кредиту, за договором № 9099/31/К5 всього відповідачем було погашено 11111,04 грн. основного зобов'язання. Судом встановлено, що у зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору № 9099/31/К5, станом на 08.09.2016 року загальна сума заборгованості складає 46540,31 грн., з яких: сума простроченої заборгованості відповідача по кредиту складає 13888,96 грн., сума прострочених процентів за користування кредитними коштами - 13868,96 грн.; сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку повернення кредиту, згідно п. 6.3. кредитного договору - 5668,05 грн.; сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку повернення процентів за користування кредитом, згідно п. 6.2. кредитного договору -3628,46 грн.; сума інфляційних нарахувань на суму основного боргу - 6986,15 грн.; сума штрафу - 2500,00 грн. (а.с. 24-27). 01.07.2016 р. відповідачу було направлене повідомлення про погашення простроченої заборгованості (а.с. 21), проте вимоги її не виконані, заборгованість не погашена. 12.11.2012 р. був укладений кредитний договір № 9099/33/К6 за яким відповідачу надався кредит на споживчі цілі у розмірі 7000,00 грн. (а.с. 48-51). Судом встановлено, що згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 7000,00 грн. строком на 18 місяців з 12.11.2012 р. по 12.05.2014 р. Згідно довідки по рахунку № [NUMBER] та рахунку коштів по рахунку для обліку основної заборгованості по кредиту, за договором № 9099/33/К6 всього відповідачем було погашено 6222,24 грн. основного зобов'язання. Судом встановлено, що у зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору № 9099/33/К6, станом на 08.09.2016 року загальна сума заборгованості складає 3328,62 грн., з яких: сума простроченої заборгованості відповідача по кредиту складає 777,76 грн., сума прострочених процентів за користування кредитними коштами - 758,92 грн.; сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку повернення кредиту, згідно п. 6.3. кредитного договору - 317,39 грн.; сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку повернення процентів за користування кредитом, згідно п. 6.2. кредитного договору - 230,90 грн.; сума інфляційних нарахувань на суму основного боргу - 543,65 грн.; сума штрафу - 700,00 грн. (а.с. 52-55). 02.07.2016 р. відповідачу було направлене повідомлення про погашення простроченої заборгованості (а.с. 22), проте вимоги його не виконані, заборгованість не погашена. 11.01.2014 р. був укладений кредитний договір № 9099/51/К7 за яким відповідачу надався кредит на споживчі цілі у розмірі 6300,00 грн. Судом встановлено, що згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 6300,00 грн. строком на 14 місяців з 11.01.2014 р. по 11.03.2015 р. (а.с. 78-82). Згідно довідки по рахунку № [NUMBER] та рахунку коштів по рахунку для обліку основної заборгованості по кредиту, за договором № 9099/51/К7 всього відповідачем було погашено 900,00 грн. основного зобов'язання. Судом встановлено, що у зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору № 9099/51/К7, станом на 08.09.2016 року загальна сума заборгованості складає 13543,18 грн., з яких: сума простроченої заборгованості відповідача по кредиту складає 5400,00 грн., сума прострочених процентів за користування кредитними коштами - 228,14 грн.; сума простроченої заборгованості по комісії - 1474,20 грн.; сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку повернення кредиту, згідно п. 6.4. кредитного договору - 2203,71 грн.; сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку сплати процентів за користування кредитом, згідно п. 6.2. кредитного договору - 75,30 грн.; сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку сплати комісії, згідно п. 6.3. кредитного договору - 393,98 грн.; сума інфляційних нарахувань на суму основного боргу - 3137,85 грн.; сума штрафу - 630,00 грн. (а.с. 83-88). 01.07.2016 р. відповідачу було направлене повідомлення про погашення простроченої заборгованості (а.с. 23), проте вимоги його не виконані, заборгованість не погашена. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У ст. 629 ЦК України зазначено про те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі змісту ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Крім того, право на дострокове повернення коштів передбачено ст. 1050 ЦК України, зокрема, у ч. 2 цієї статті встановлено наступне: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається зі змісту ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оскільки, судом було встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved