Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У квітні.2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та присадибну земельну ділянку, які розташовані в с.Вапнярка, по вул.Степова, 70, Комінтернівського району Одеської області, що залишилися після смерті його матері [PERSON], померлої 14.10.2014 року, зазначивши в обґрунтування позову, що належність спадкодавцю нерухомого майна підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 13.10.1998 року №22, виданим Новодофінівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області на підставі рішення виконкому №57 від 23.09.1998 року, та державним актом на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД №040065, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №999 від 04.06.2000 року. Однак нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав того, що за спадкодавцем відсутня державна реєстрація права власності на нерухоме майно. За таких обставин, він вимушений був звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд страви за його відсутність. Представник відповідача Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, в судове засідання не зявився, але на адресу суду направлена письмова заява про визнання позову та розгляд справи за їх відсутність. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] (нині померлої) на праві власності належали: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул.Степова, 70, в с.Вапнярка Комінтернівсь-кого району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва №22 про право власності на житловий будинок від 13.10.1998 року, виданого Новодофінівською сільською Радою народних депутатів Комінтернівського району Одеської області на підставі рішення виконкому №57 від 23.09.1998 року, та присадибна земельна ділянка площею 0.170 га, розташована на території Новодофінівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД №040065, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №999 від 04.06.2000 року, виданого на підставі рішення Новодофінівської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 23.09.1998 року №58 /а.с.8,9, 10,11/. З копії технічного паспорта, виготовленого за замовленням [PERSON] Південним бюро технічної інвентаризації 08.06.2014 року на житловий будинок №70 по вул.Степовій в с.Вапнярка Комінтернівського району Одеської області, убачається, що власником будинку за життя готувалася документація для реєстрації права власності на даний будинок. Згідно технічної документації зазначений житловий будинок складається з: житлового будинку під літ.«А» загальною площею 186.8 кв.м., житловою 59.6 кв.м., допоміжною -127.2 кв.м., 1998 року забудови, та надвірних будівель і споруд: літ.«Б» -літня кухня, літ.«В,Г»-навіс, 1,2,3,4-огорожа 2001 року забкдови/а.с.17-22/. З копії рішення виконкому Новодофінівської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області №58 від 23.09.1998 року убачається, що [PERSON] передана у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд безкоштовно земельна ділянка за конкретною юридичною адресою вул.Степова, №70 в с.Вапнярка Комінтернівського району Одеської області, яка в державному акті указана не була та реєстрацію в Державному земельному кадастрі дана земельна ділянка не одержала. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №391705, [PERSON] померла 14.10.2014 року у віці 74 років, актовий запис за №10371 /а.с.6/. Відповідно до ст.ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Як передбачено ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо про-тягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прий- - 2 - няття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], де в графі «мати» записано [PERSON] /а.с.39/. Як убачається з копії спадкової справи №22/2014 до майна померлої 14.10.2014 року [PERSON], заведе-ної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], до нотаріуса 15.12.2014 року звернулися два спадкоємці померлої: син [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, і син [PERSON] із заявою про відмову від спадщини на користь сина померлої [PERSON] Листом від 31.03.2015 року приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що залишилося після смерті його матері, та рекомендовано звернутися до суду у звязку з відсутністю державної реєстрації на спадкове нерухоме майно /а.с.27-46/. Згідно розясненню, викладеному у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За викладених обставин позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом, оскільки іншим шляхом оформити свої спадкові права на нерухоме майно не має можливості. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради. Відповідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтя-жень» від 01.07.2004 року №1952-ІУ, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Таким чином, до прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року та нормативно-правовими актами виникнення права власності на житлові будинки та споруди не залежало від державної реєстрації цього права, записи у погоспо-дарських книгах органів місцевого самоврядування визнавалися такими, що підтверджують право приватної власності на житлові будинки. Згідно п. „г ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 ЗК України, в редакції, що діяла на час виниклих відносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] за життя на законних підставах набута у власність земельна ділянка, що є обєктом спадщини, та це право власності зареєстровано в установленому на тої час порядку. За викладених обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст.1216,1217,1218,1225,126,1268,1270 ЦК України, ст.81 п.„г ЗК України, ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і

Outcome: approved