overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

У квітні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 126, мотивуючи свої вимоги тим, що з листопада 2013 року сторони не проживають, спільне господарство не ведеться, вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Майнового спору між ними не має. Позивач у судовому засіданні не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами згоден. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 22.03.2011 року зареєстрованим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 126.(а.с.5) Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON],[INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з листопада 2013 року Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Судові витрати, згідност.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

У квітні 2018 р. заявник звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням Оболонського р/с м. Києва від 08.04.2014 р. було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Експобанк» 79341,82 дол. США та 1299,12 грн. На виконання рішення 26.08.2014 р. було видано виконавчий лист по даній справі. Як вказано у заяві, у відповідності до договору про відступлення права вимоги № 51 від 06.03.2014 р. між ПАТ «КБ «Експобанк» та [PERSON] було передано право вимоги на користь заявника - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» разом із всіма додатками до нього. Посилаючись на вищевикладені обставини представник ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» просить суд замінити стягувача - ПАТ «КБ «Експобанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Жодна сторона в судове засідання не з'явилась Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, рішенням Оболонського р/с м. Києва від 08.04.2014 р. було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Експобанк» 79341,82 дол. США та 1299,12 грн. На виконання рішення 26.08.2014 р. було видано виконавчий лист по даній справі. Згідно ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином. У відповідності до ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, у відповідності до договору про відступлення права вимоги № 51 від 06.03.2014 р. між ПАТ «КБ «Експобанк» та [PERSON] було передано право вимоги на користь заявника - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» разом із всіма додатками до нього. Суд, повно та всебічно оцінивши письмові докази, прийшов до висновку, що заява представника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

У квітні 2018 р. заявники звернулися до суду в порядку окремого провадження з заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 08.12.2007 р. між ними укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської обл., а/з № 576. У шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] 2008 р.н. Заявники зазначають, що за час спільного життя вони зрозуміли, що подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам, між ними постійно виникали конфлікти, які призвели до розпаду сім'ї. Заявники досягли згоди що спору щодо місця проживання дитини та поділу майна в них немає. Тому посилаючись на вищевикладене, заявники просять суд розірвати шлюб, укладений між ними 08.12.2007 р. виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської обл., а/з № 576. Заявники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, просили спільну заяву про розірвання шлюбу задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. У відповідності до ч. 3 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Як з'ясовано судом, 08.12.2007 р. між ними укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської обл., а/з № 576. У даному шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] [INFO] (а.с. 12) У відповідності до ч. 1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що подружнє життя заявників не склалось через різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. Тому враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обопільна заява заявників про розірвання шлюбу подружжя, які має неповнолітню дитину підлягає задоволенню. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 109 СК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 263, 265, 315, 354-355 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

у квітні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через конфлікти та сварки. З початку 2013 року фактичні шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року відкрито провадження у даній справі.(а.с.17) У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 серпня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 6) З позовної заяви вбачається та не заперечувалось у судовому засіданні, що сторони з 2013 року не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704,80 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин з бабусею [PERSON], яка померла 09.07.2007 року. В даний час заявник має намір оформити спадщину, однак цього зробити не може оскільки при зверненні в Чемеровецький районний відділ ДРАЦС головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області для отримання повторного свідоцтва про смерть бабусі йому було відмовлено через невідповідність в актових записах та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин із бабусею. В судове засідання заявник зявився, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи - [PERSON] зявився, проти задоволення заяви не заперечив. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 24.05.2018 року за № 00020218452 вбачається, що 09.07.2007 року померла [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-БВ № 076269 від 09.03.1998 року [PERSON], [INFO] його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до висновку експерта Київського міського бюро судмедекспертизи за №274 встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] у відношенні [PERSON] практично доведено. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 25.04.2018 року вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії заповіту від 23.06.2001 року вбачається, що [PERSON] заповіла усе своє майно на день смерті у власність внуку [PERSON]. Відповідно до повідомлення виданого Чемеровецьким РВ ДРАЦС № 169/15.21.4-36 від 25.04.2018 року вбачається, що заявник звернувся до відділу ДРАЦС Чемеровецького РУЮ, з заявою щодо отримання повторного свідоцтва про смерть [PERSON], однак при розгляді зазначеної заяви працівниками відділу були виявлені розбіжності у написанні імені померлої, а саме в актовому записі про смерть імя померлої [PERSON], в свідоцтві про народження батька заявника імя матері дитини (бабусі заявника) Олена, в свідоцтві про шлюб померлої (бабусі заявника) Олена, в звязку з чим було рекомендовано звернутися в суд для встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]. Крім того, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] яка померла в [INFO] була бабусею [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованою, оскільки факт родинних відносин ніким не оспорюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано, місце проживання сина визначено з матір'ю. Оскільки рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.06.2015 року місце проживання сина визначено разом із батьком, позивач просить звільнити його від обов'язку сплачувати аліменти. В судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду направив клопотання про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату розгляду повідомлялася належним чином через оголошення на веб-сайті Судової Влади України, про причини неявки суд не повідомляла, відзиву на позов суду не направила. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Позивач по справі, [PERSON], та відповідач, [PERSON], з 06.09.2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.03.2011 року шлюб між сторонами розірваний. Рішення набрало законної сили. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір'ю. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.04.2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2011 року. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.06.2015 року місце проживання сина визначено разом із батьком. Рішення набрало законної сили 21.07.2015 року. Із вказаного часу позивач самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням сина. У відповідності до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки на час розгляду справи встановлено, що за рішенням суду дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному його матеріальному утриманні, суд вважає за доцільним задовольнити позовну вимогу та звільнити позивача від обов'язку сплати аліментів. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 228). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Збереження сім'ї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом об'єктивно встановлено, що 04 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 228) від 04 жовтня 2014 року. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Збереження сім'ї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства. Проживаються окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з'явився, з позовної заяви вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 5). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 березня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач своє прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем, неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити на виховання з відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12.11.2015 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. З відповідачем відносини погіршилися через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, в результаті чого виникають постійні конфлікти. Оскільки вони тривалий час живуть окремо, не підтримують шлюбних відносин, тому вважає що їхня сімя припинила своє існування, у звязку з чим звернувся до суду з даною заявою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив її задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, якою визнала позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, просила розглянути справу без її участі та залишити їй шлюбне прізвище Костюк. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.11.2015 року (а.с. 6). Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дитину суд залишає на виховання з відповідачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення на виховання для відповідачки неповнолітньої дитини.

Outcome: approved