Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У квітні 2015 р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд шлюб з відповідачем розірвати та стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 40% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного щомісячно, посилаючись на ті підстави, що через відсутність взаєморозуміння, спільне життя у них не склалось через розходження поглядів на сімейне життя у звязку із чим сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає участі у вихованні не приймає У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти можливості примирення заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином про слухання справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надходило (а.с.18-20). Суд, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами було зареєстровано шлюб 30.11.2002 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції м. Києві, актовий запис № 1620 (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Згідно довідки форми №3 КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва від 20.04.2015 р. за № 3055 за адресою: м. Київ, пр-т. [PERSON], 12, кв. 84 проживають сторони та їх спільні діти (а.с.8). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу, що відповідач інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, погодження сторін щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] у розмірі 40% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка була чинною на час подання позов до суду), від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved