Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У квітні 2015 року Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про стягнення з нього заборгованості за договором позики з урахуванням штрафних санкцій. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначив, що 20 лютого 2013 року [PERSON] отримав у нього позику в розмірі 110000 доларів США строком до 15 квітня 2013 року, про ним було написано розписку. Крім того, як вказує Позивач, 12 квітня 2013 року [PERSON] отримав ще одну позику в розмірі 100000 доларів США строком до 15 травня 2013 року, про що також свідчить відповідна розписка. Позивач зазначає, що не зважаючи на взяті на себе зобов'язання з повернення позик, Відповідач кошти не повернув у повному обсязі, у зв'язку з чим зазначену заборгованість Позивач просить стягнути в примусовому порядку в національній валюті за курсом НБУ, еквівалент якої станом на день складання Позивачем розрахунку складав 2521920,61 гривень (за розпискою від 20.02.2013р.) та 2292655,10 гривень (за розпискою від 12.04.2013р.), а всього: 4814575,71 гривень. На прострочену суму зобов'язання [PERSON] Позивачем згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нараховані 3% річних (52753,80 гривень за розпискою від 20.02.2013р. та 45987,12 гривень за розпискою від 12.04.2013р.), а також інфляційні втрати, які розраховані Позивачем за період до пред'явлення позову на суму заборгованості в еквіваленті на українську валюту за курсом станом на дні укладення договорів позики. Загальна сума інфляційних втрат за розрахунком Позивача складає: 446643,95 гривень за першою розпискою (від 20.02.2013р.) та 404445,80 гривень за другою розпискою. Крім того Позивач просить стягнути з Відповідача пеню за прострочення виконання грошових зобов'язань на підставі Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» на рівні подвійної обліково ставки НБУ на загальну суму за обома розписками в сумі 529040,54 гривень. У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі. Представник Відповідача проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на тому, що будь-яких коштів Відповідач у громадянина Хорватії пана [PERSON] не отримував, розписки були написані [PERSON] в порядку посвідчення згоди на певну спільну діяльність, не пов'язану з отриманням Відповідачем у Позивача позики. На уточнююче запитання суду представник Відповідача визнав, що [PERSON] власноруч написав розписки, передав їх оригінали Позивачу і не забирав їх в подальшому. Крім того, представник Відповідача визнав, що [PERSON] жодних платежів на підставі вказаних розписок Позивачу не здійснював, оскільки грошових коштів від нього не отримував. При цьому, представник Відповідача наполягав на тому, що станом на день написання розписок Позивач взагалі не перебував на території України, а тому і не міг передати Відповідачу кошти Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20 лютого 2013 року між громадянином Хорватії [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] отримав у позику суму в розмірі 110000 доларів США до 15.04.2013р., що підтвердив відповідною розпискою. (а.с. 14) Крім того, 12 квітня 2013 року між сторонами було укладено ще один договір позики, посвідчений розпискою, згідно з яким [PERSON] отримав у Позивача позику в розмірі 100000 доларів до 15 травня 2013 року. У відповідності до принципу презумпції правомірності правочину, він вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, пояснення представника Відповідача щодо безпідставності пред'явленого позову не обґрунтовані належними доказами, а тому не можуть бути взяті до уваги судом. Натомість, стороною Відповідача визнано факт написання вказаних розписок та факт неповернення коштів згідно із зобов'язаннями, взятими [PERSON] за розписками. Таким чином, вимоги Позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за розписками від 20.02.2013р. та від 12.04.2013р. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи, що Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість в національній валюті, суд розраховує еквівалент виходячи з офіційного курсу валют НБУ станом на день ухвалення рішення (1 долар США = 22.905896 гривень) і визначає, що стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає сума позики в розмірі 2519648,56 гривень (заборгованість за позикою згідно з розпискою від 20 лютого 2013 року) та 2290589,60 гривень (за розпискою від 12.04.2013р.). Крім того згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В той же час, враховуючи, що зобов'язання Відповідача за обома розписками виражені в іноземній валюті, індекс інфляції на такі зобов'язання не може бути нарахований, і в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вимоги про стягнення з Відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання є обгрунтованими, і суд розраховує їх наступним чином: -За розпискою від 20.02.2013р.: Сума боргу (дол. США)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 11000016.04.2013 - 15.04.20157303 %6600.00 (151178,91 грн) -За розпискою від 12.04.2013р.: Сума боргу (дол.США)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 10000016.05.2013 - 15.04.20157003 %5753,42 (131787,24 грн) Враховуючи, що нараховані судом суми 3% річних є більшими, ніж Позивач просить стягнути з Відповідача, стягненню з [PERSON] підлягають суми саме в межах позовних вимог: 52753,80 грн та 45987,12 грн (за двома розписками). Що стосується вимог про стягнення з Відповідача неустойки на підстав положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», то суд звертає увагу Позивача на те, що у відповідності до преамбули вказаного Закону, він регулює відносини, суб'єктами у яких є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Відтак, дія цього Закону не поширюється на відносини між Сторонами справи, а тому у задоволенні цієї частини вимог слід відмовити. Загальна сума заборгованості та штрафних санкцій у вигляді 3% річних, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь Позивача, становить в еквіваленті на національну валюту 4908979,08 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню і понесенні ним судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial