Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 серпня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 1245). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого вони фактично припинили шлюбні стосунки, збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка також подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 26 серпня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (актовий запис № 1245), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26 серпня 2015 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні характери та погляди на життя, внаслідок чого вони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Оскільки відповідачка [PERSON] визнала позов у повному обсязі й таке визнання не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню на підставі ч. 4\~ст. 206 ЦПК України. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка [PERSON] не заявляла про зміну прізвища на дошлюбне, тому після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище « [PERSON] ». При зверненні з даним позовом до суду позивач [PERSON] сплатив 768 грн. 40 коп. судового збору. Оскільки відповідачка позов визнала, тому на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України на користь позивача [PERSON] підлягає поверненню з державного бюджету 50 % сплаченого ним судового збору, що становить 384 грн. 20 коп., решта 384 грн. 20 коп. стягується з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved