overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 19 листопада 2008 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є діти, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Підставами розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття любові, поваги один до одного. Відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, а тому між сторонами постійно виникають сварки, свідками яких є діти, що негативно впливає на їх виховання. [PERSON] зазначає, що тепер з відповідачем не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети. Примирення вважає неможливим. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 грудня 1987 року з відповідачем зареєстрували шлюб. Неповнолітніх дітей у сторін немає. У сторін постійно виникали сварки, оскільки кожний має різні погляди на життя та ведення спільного господарства. З травня 2014 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, з цього часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. За вищезазначеного, позивачка [PERSON] вважає, що збереження шлюбу неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON], [PERSON] позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не з'явився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивачка не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON], [PERSON] просив не вирішувати судом питання про розподіл понесених позивачкою судових витрат. Беручи до уваги принцип диспозитивності у цивільному судочинстві, суд уважає залишити за позивачкою понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1999 року. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, дитина проживає разом із нею, просила стягувати з [PERSON] щомісяця на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина, [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Пояснила, що вона не працює, отримує допомогу як малозабезпечена. [PERSON] позовні вимоги визнав, пояснив, що він офіційно працює, має намір створити іншу сім`ю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1999 року. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 06 грудня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із матір`ю та перебуває повністю на її утриманні. [PERSON] свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, працює водієм у ФОП [PERSON] [PERSON] тимчасово не працює, отримує допомогу як малозабезпечена. При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан [PERSON], відсутність у нього інших утриманців, відсутність у нього хвороб, інвалідностей, розмір його заробітної плати, а також ту обставину, що [PERSON] позов визнав і таке визнання позову може бути прийнято судом та вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 1/3 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) [PERSON] Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вона з чоловіком перестали розуміти один одного, шлюбні відносини не підтримують, ведуть окремі бюджети, однією сім'єю не проживають, просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею, [PERSON], та [PERSON] 27 грудня 2007 року у Капустинській сільській раді Яготинського району Київської області, актовий запис № 04. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, ведуть самостійні бюджети, шлюб має формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 23 січня 2010 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 12. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. З 2015 року однією родиною сторони не проживають, у звязку із тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, матеріально сім'ю не утримує, через що між подружжям виникали сварки, що негативно впливало на виховання доньки. Вказані причини призвели до розпаду сім'ї, а тому просила її шлюб розірвати, після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище «Дмитрієва». Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справ повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Мотивуючи свої вимоги тим, що з 2012 року відповідач проживає окремо від сімї, не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні сина, не цікавиться його життям, що на думку позивача свідчить про ухилення батька від виконання своїх обовязків по вихованню сина та в силу п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала та пояснила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. 13 грудня 2009 року у них народився син [PERSON]. За спільною заявою сторін відповідач був записаний в актовому записі про народження сина батьком. Однак, після народження сина відповідач почав зловживати спиртними напоями, вчиняв сварки, втратив роботу, а у 2012 році залишив її з дитиною та виїхав з помешкання. З того часу відповідач її життям та життям сина не цікавився. Короткочасне спілкування мало місце влітку 2013 року, після чого відповідач не повідомляє про місце свого перебування, будь-який звязок з ним втрачено. В свою чергу позивач вийшла заміж, її чоловік має намір усиновити малолітнього [PERSON], між чоловіком та сином склались довірливі відносини, син називає його батьком. Тому позбавлення відповідача батьківських прав вчиняється в інтересах дитини. Просить позов задовольнити. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради [PERSON] вважає позов підставним та обґрунтованим. Представник Служби у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, просить врахувати висновки органу опіки та піклування за місцем проживання дитини про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом скерування судового виклику за місцем реєстрації. Враховуючи згоду позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним та встановлення над ним опіки. У заяві зазначала, що [PERSON], [INFO] - її рідний син. На даний час заявник доглядає його у зв'язку з тим, що він хворіє на хронічне психічне захворювання та перебуває на обліку у Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері. Хвороба [PERSON] свідчить про хронічний, стійкий психічний розлад здоров'я, так як він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Безпорадний у вирішенні простих життєвих питань, не здатен працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки. Внаслідок психічної хвороби [PERSON] не може розуміти значення своїх дій і керувати ними та потребує встановлення над ним опіки. Просила визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши головного лікаря Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON], опікуном за поданням органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області. Заявник та її представник, представник Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру, представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Заяву підтримали, просили задовольнити та визнати [PERSON] недієздатним та призначити над ним опікуном головного лікаря Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON]. Відповідно до подання виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити головного лікаря Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON] опікуном над [PERSON], [INFO], у разі визнання останнього недієздатним. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №241 від 06.06.2016 року, [PERSON], [INFO], страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді вираженої пропфшизофренією з вираженим дефектом по апатіко-абулічному типу, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.241 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], [INFO], та встановлення над ним опіки і призначення його опікуном головного лікаря Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною. У заяві зазначала, що [PERSON], [INFO] - її рідна сестра. На даний час заявник доглядає її у звязку з тим, що вона хворіє на хронічне психічне захворювання та перебуває на обліку у Кременчуцькому обласному \~психоневрологічному диспансері. Хвороба [PERSON] свідчить про хронічний, стійкий психічний розлад здоровя, так як вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, у тому числі раціонально розпоряджатися коштами та майном. Не орієнтується на місцевості, не розуміє хто вона. Внаслідок психічної хвороби [PERSON] не може розуміти значення своїх дій і керувати ними та потребує встановлення над нею опіки. Просила визнати [PERSON], [INFO], недієздатною. Заявник, представник Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Заяву підтримали, просили задовольнити та визнати [PERSON], недієздатною. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у судове засідання не прибув. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №293 від 12.07.2016 року, [PERSON], [INFO], страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг з вираженим дефектом особистості, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], [INFO]. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

у квітні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного. Не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Пояснила суду, що сторони проживають разом, за однією адресою. Останнім часом спільне господарство не ведеться. Дії відповідача не спрямовані на збереження сім'ї. Довіра до відповідача відсутня. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) У судовому засіданні сторони зазначили, що вони проживають за різними адресами, їх сім'я розпалась. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом позивач зазначила, що не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Пояснила суду, що сторони проживають окремо з 2010 року, з того ж часу не ведуть спільне господарство. Вважає, що примирення між сторонами неможливе. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників в судовому розгляді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 листопада 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). У судовому засідання представник позивача пояснила, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків з 2010 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач прізвище не змінювала. За таких обставин, вирішення питання про зміну прізвища позивача не вбачається за необхідне.

Outcome: approved