Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про звільнення з-під арешту земельної ділянки площею 0.0960 га, розташованої на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], який накладено: постановою державного виконавця Другого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Васильєва Ю.Ю. серії АА №168348 від 09.09.2010 року, на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 10229322; постановою головного державного виконавця Другого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Кіптікова І.О. ВП №40228662 від 26.09.2013 року, на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2868004; постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ВП №43664439 від 13.06.2014 року, на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 6101544; постановою державного виконавця Другого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Балалайкіної К.В. ВП №42868466 від 06.05.2014 року, на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 8354513. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 13.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-502/035/2007, в забезпечення зобов'язань за яким укладено договір застави №PCL-502/035/2007 від 13.09.2007 року, за умовами якого [PERSON] передає ЗАТ «ОТП Банк» в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль марки PEUGEOT 407, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску. 08.11.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір №МL-501/198/2007, в забезпечення виконання зобов'язання за яким укладено договір іпотеки №РМL-501/198/2007 від 08.11.2007 року за умовами якого [PERSON] передає ЗАТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку загальною площею 0.096 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]. 28.05.2010 року згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору відступлення прав від 28.05.2010 року ПАТ «ОТП Банк», відповідно до ст.ст.512,514,1077-1079, 1082,1084 ЦК України, відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло право вимоги до боржників (їх поручителів) щодо сплати заборгованості за кредитним договором №МL-501/198/2007 від 08.11.2007 року та кредитним договором №CL-502/035/2007 від 13.09.2007 року. В подальшому, під час проведення дій по стягненню заборгованості за кредитним зобов'язанням, відповідач надала згоду на добровільну реалізації іпотечного майна за кредитним договором №МL-501/198/2007 від 08.11.2007 року. Однак, як стало відомо позивачу, на все нерухоме майно, яке належить [PERSON], накладено арешт та заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржникові, вище зазначеними постановами державних виконавчих служб. У зв'язку з накладеними арештами не виявляється можливим про-вести дії щодо добровільної реалізації іпотечного нерухомого майна з метою погашення заборгованості за кредитними зобов'язаннями відповідача. Відповідно до ст.ст.3,6,7 Закону України «Про іпотеку» у разі поривного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок реалізації предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. За викладених обставин, позивач є обтяжувачем з найвищим пріоритетом, оскільки договір іпотеки №РМL-501/198/2007 від 08.11.2007 року нотаріально посвідчено раніше винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на нерухоме майно. За викладених обставин, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити. В судове засідання представник позивача Сукноваленко Є.В. не з'явився, направивши суду письмову заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи за його відсутність. Представники відповідачів - Другого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції і відділу примусового виконання рішень управління відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутність. - 2 - Судом установлено, що 08.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого являється ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено іпотечний договір №РМL-501/198/2007, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., реєстр за №3579, з метою забезпечення зобов'язання, що випливають із кредитного договору №МL-501/198/2007 від 08.11.2007 року, за умовами якого [PERSON] передає ЗАТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку загальною площею 0.096 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] /а.с.8-11/. З матеріалів справи убачається, що на день укладання між банком і відповідачем договору іпотеки від 08.11.2007 року обтяжень на предмет іпотеки, а саме: земельної ділянки, що розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), зареєстровано не було. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення не предмет іпотеки. Аналогічна норма закріплена у п.6.1 договору іпотеки, укладеного між сторонами, де визначено, що іпотекодержатель має право в разі невиконання умов кредитного договору звернути стягнення на предмет іпотеки. Абзацами 6,7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотеко- держателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч.8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.572 ЦК України відповідно до забезпечувального обтяження обтяжував має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження. Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна /а.с.13-17/ підтверджується державна реєстрація договору іпотеки 08.11.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстраційним номером обтяження: 5993499, об'єктом якого виступає земельна ділянка, площею 0.096 га, за адресою: [ADDRESS], кадаст-ровий номер: [NUMBER], де іпотекодержателем виступає ЗАТ «ОТП Банк», іпотекодавцем [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER]. Постановами: серії АА №168348 від 09.09.2010р. Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ, реєстраційний номер обтяження: 10229322; серії ВП №40228662 від 26.09.2013р. Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ, реєстраційний номер обтяження: 2868004; серії ВП №43664439 від 13.06.2014р. відділу примусового виконання рішень управляння ДВС Головного управління юстиції в Одеській області, реєстраційний номер обтяження: 6101544; №42868466 від 06.05.2014 року Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ, реєстраційний номер обтяження: 8354513, накладені арешти на все нерухоме майно боржника [PERSON] Таким чином, виходячи з вимог закону іпотекодержатель є обтяжувачем з найвищим пріоритетом та має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки. Як убачається з договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 28.05.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», покупець - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набув права вимоги до боржників (їх поручителів) щодо сплати загальної суми заборгованості боржників перед продавцем за кредитними договорами, яка включає суму основного боргу, проценти, нараховані на суму такого боргу, усі та будь-які штрафні санкції ( у разі їх наявності) на дату набрання чинності, а також права, зазначені у статті 3.3 цього договору. Суд приймає до уваги, що існуючи арешти перешкоджають позивачу у реалізації своїх прав в частині погашення заборгованості відповідача по кредитному договору, шляхом реалізації предмета іпотеки. Згідно ч.ч.1,5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх випадках незавершеного виконавчого провадження, окрім визначених ч.ч.3,4 цієї статті, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. На підставі ст.ст.1,3,33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.54,60 Закону України «Про виконавче провадження» і

Outcome: approved