Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва звернулося до суду з позовом до [PERSON] . про стягнення відшкодування за завдану майнову шкоду. Свої вимоги мотивує тим, що 22.09.2014 року о 17:40 год. по вул.. Володимирській, 60 в м. Києві, зі сторони парку ім.. Т. Г. Шевченка, автомобіль марки «Ренж Ровер», н.з. [NUMBER] під керуванням гр.. [PERSON] здійснив наїзд на елементи благоустрою, які перебувають на балансі КП по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.11.2014 року винною у вчиненні правопорушення , передбаченого ст.. 124 КУпАП визнано відповідача. Розмір відновної вартості пошкодженого майна становить 17\~158, 00 грн. Згідно довідки про ДТП № 9440227 у відповідача відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 17\~158, 00 грн., а також судові витрати. 07.12.2017 року по справі було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі. 09.02.2018 року до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення. 28.03.2018 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області заочне рішення від 07.12.2017 року скасовано, призначеного розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 25.04.2018 року по справі було призначено експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: з якого матеріалу зроблений паркан, яка повинна бути швидкість автомобіля для руйнування подібного паркану, чи відповідають пошкодження автомобіля ступеню руйнування паркану на фото, чи міг даний автомобіль з наявними ушкодженнями при можливому зіткненні з парканом завдати подібних руйнувань, які зображені на фото. 28.07.2020 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відновлено провадження по справі , у зв`язку з поверненням матеріалів цивільної справи та залишенням ухвали про призначення експертизи без виконання. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню,\~виходячи з\~наступних підстав. Статтею 129 Конституції України\~встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи встановлено, що 22 вересня 2014 року , о 17 годині 40 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ренж Ровер», державний номер [NUMBER] , по вул.. Володимирська, 60 в м. Києві, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної дистанції, не впоралась з керуванням, внаслідок чого допустила наїзд на бетонну огорожу, збивши два металевих стовпчика, що призвело до механічних пошкоджень автомобіля, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Свою вину у скоєнні ДТП [PERSON] визнала повністю, погодившись з викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн. 00 коп. Відповідно до довідки №9440227 Міністерства внутрішніх справ України про ДТП, автомобіль марки «Ренж Ровер», державний номер [NUMBER] , не застрахований. Відповідно до акту обстеження об`єкта благоустрою на предмет встановлення ступеня його пошкодження чи знищення та визначення відповідної вартості робіт з його відновлення (відбудови) від 22 жовтня 2014 року розмір відновної вартості елементів благоустрою внаслідок ДТП, яка мала місце 22.09.2014 о 17 год. 40 хв. по вул.. Володимирська, 60 за участю автомобіля Ренж Ровер, д.н.з. [NUMBER] , яким керувала гр. [PERSON] становить 17\~158, 00 грн. Майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 Цивільного кодексу України). У відповідності до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 2 ст.\~1192\~ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки відповідач\~після скасування\~заочного рішення доказів на спростування позовних вимог не надав, клопотання про забезпечення доказів не заявив, за клопотанням відповідача було призначено експертизу, яка не була проведена, зважаючи на значний проміжок часу відповідач також експертизу самостійно не провів, на підставі наведено суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 17158,00 грн. підлягають до задоволення. Докази на спростування доводів позову, враховуючи презумцію вини в деліктних правовідносинах, матеріали справи не містять. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved