Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

У квітні 2014 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за угодою про добровільне відшкодування шкоди та просив стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості в розмірі 6 300,00 грн., пеню в розмірі 2 150,97 грн., 3 % річних в розмірі 416,31 грн., штраф в розмірі 630,00 грн., судовий збір в розмірі 243,60 грн., а всього 9 740,88 грн. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. В судовому засіданні представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - Лигін Вадим Віталійович позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений за місцем реєстрації (а.с. 48), причини не явки суду не відомі, у зв'язку з чим суд проводить заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2011 р. між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений договір страхування транспортних засобів № АМ.014590, предметом якого є страхування автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER]. 17.04.2011 р. в Києві по вул. Садовій, 75 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Toyota Corolla», д.р.н. [NUMBER], та автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08.06.2011 р. [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач) було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу (а.с. 12). До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі по тексту - Позивач) звернувся Страхувальник з Заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування № АМ.014590. 20.05.2011 р. Позивач на підставі Страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із рахунку № ВВС0000129 враховуючи звіт № 1696/11 здійснив виплату страхового відшкодування на користь Страхувальника, в розмірі 9 844,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5572 від 20.05.2011 р. (а.с. 24). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно д ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Позивач звернувся до Відповідача з регресною вимогою в якій запропонував Відповідачу в добровільному порядку відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з його вини, в розмірі 9 844,31 грн. 05.09.2011 р. між сторонами була укладена угода про добровільне відшкодування шкоди (в порядку регресу) № 451/3/2011 (надалі по тексту - Угода), за якою Відповідач взяв на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди, в розмірі 9 844,31 грн. на умовах передбачених цією Угодою (а.с. 28). За вказаною угодою Відповідачем було сплачено 3 544,31 грн., сума залишку становить 6 300,00 грн. (а.с. 51). Згідно п. 4.3. зазначеної Угоди, в разі порушення Боржником строків виконання зобов'язань, передбачених п. 3.1. та п. 3.2. цієї Угоди, Боржник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Згідно п. 4.4. зазначеної Угоди, в разі не виконання Боржником зобов'язань, передбачених п. 3.1. та п.3.2. цієї Угоди, протягом двох місяців, Кредитор має право звернутися до суду щодо відшкодування шкоди на всю суму ще невиконаного Боржником зобов'язання. При цьому, Боржник сплачує Кредитору штраф в розмірі 10 % від загальної суми не виконаного зобов'язання. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або не виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сума пені за неналежне виконання зобов'язань складає: 6 300,00 * 7,75 % * 2/365 днів * 804 прострочені дні/100 % = 2 150,79 грн., де 6 300,00 грн. - залишок заборгованості відповідача; 7,75 % - розмір облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення за кожен день прострочення таких платежів; 804 - кількість прострочених днів, починаючи з 05.01.2012 р. по 20.03.2014 р.; 2 150,97 грн. - сума пені, що підлягає стягненню з відповідача за прострочення заборгованості. Згідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів невстановлений договором або законом. Так, розмір 3 % річних становить 6 300,00 * 0,03/365 днів * 804 дні = 416,31 грн., де: 6 300,00 грн. - залишок заборгованості відповідача; 0,03 - три відсотки річних; 365 днів - кількість днів в році; 804 - кількість прострочених днів, починаючи з 05.01.2012 р. по 20.03.2014 р.; 416,31 грн. - розмір 3 % річних. Згідно п. 4.4. зазначеної Угоди, відповідач має сплатити на користь позивача штраф в розмірі 10 % від 6 300,00 грн., що складає 6 300,00 грн. * 10 % = 630,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн. (а.с. 35). Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved