Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У квітні 2015 року ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» звернулося до Апеляційного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2015 року, підсудність вказаного позову у порядку ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено Дарницькому районному суду м. Києва. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21 вересня 2012 року між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та відповідачем укладено кредитний договір № ICKGMCUI.48355.003, згідно з умовами якого банк зобов'язався, протягом 60 днів з моменту укладення даного договору, встановити відповідачу кредитний ліміт на рахунок [NUMBER], в свою чергу відповідач зобов'язався сплачувати проценти в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, позивач просив суд стягнути суму заборгованості за договором. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив (а.с. 27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача остання до суду не надсилала. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 вересня 2012 року між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та відповідачем укладено кредитний договір № ICKGMCUI.48355.003, згідно з умовами якого банк зобов'язалася, протягом 60 днів з моменту укладення даного договору, встановити відповідачці кредитний ліміт на рахунок № [NUMBER], в свою чергу відповідачка зобов'язалася сплачувати проценти в розмірі 36 % річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Позивач виконав умови договору, встановивши відповідачу 26 березня 2012 року кредитний ліміт у розмірі 6 000 грн. на [NUMBER], яки відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачем було порушено порядок погашення боргу за договором, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.02.2015 р. складає 7 850,12 грн., з яких: поточна заборгованість по кредиту - 3 245,39 грн.; прострочена заборгованість по кредиту - 2 098,45 грн.; поточна заборгованість за процентами - 153,81 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 1 835,07 грн.; сума пені - 517,40 грн. Наявність у відповідачки вищевказаної заборгованості підтверджується доданим до матеріалів справи позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 4-7). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. В судовому засіданні знайшла своє підтвердження обставина, що відповідачем порушений передбачений договором порядок погашення заборгованості, тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27.11.2014 р. прийнято рішення № 132 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР» з 28.11.2014 р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Міхна Сергія Семеновича. Пунктом 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 48 та п. 5 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, у відповідності зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави сума судового збору у розмірі 243,60 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved