Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом (а.с.2-3) до [PERSON], стверджуючи, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.02.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1800,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідачка зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 28.02.2014 року виникла заборгованість у розмірі 5495,29 доларів США. Позивач вказує, що судовим наказом Малиновського районного суду м.Одеса від 29.04.2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнута сума у розмірі 2629,75 доларів США. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.02.2008 року у розмірі 3058,89 доларів США, що за курсом 9,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.02.201 року складає 30546,95 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідача за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що №б/н від 26.02.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1800,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.10-16). Згідно судового наказу Малиновського районного суду м.Одеса від 29.04.2010 року з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» стягнута з [PERSON] сума у розмірі 2629,75 доларів США (а.с.5). У порушення вимог договору [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 28.02.2014 року виникла заборгованість у розмірі 5495,29 доларів США (а.с.6-9), яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1679,20 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3105,29 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 710,80 доларів США, штраф (фіксована частина) у розмірі 50,07 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 143,28 грн. Отже, сума до стягнення становить 3058,89 доларів США, що за курсом 9,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.02.2014 року (а.с.9) складає 30546,95 грн. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положеннями статей 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судові витрати в розмірі 305,47 грн., які підтверджуються квитанцією (а.с.14) підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved