Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач ТОВ «Кей-Колект» звернувся із позовом до [PERSON] треті особи ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві, підрозділ примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус [PERSON] про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що 04 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11150157000, відповідно до умов якого позичальник [PERSON] отримав кредит у іноземній валюті на загальну суму 144 390 доларів США. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 04 травня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 3357, відповідно до умов якого в іпотеку передана земельна ділянка загальною площею 0,1498 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3222487001:01:006:0006, що належить [PERSON] на праві власності. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір відступлення права вимоги № б/н, відповідно до умов якого право вимоги кредитної заборгованості банку до [PERSON] згідно договору про надання споживчого кредиту та за договором іпотеки, були відступлені ТОВ «Кей-Колект». Станом на 23 жовтня 2014 року [PERSON] має невиконанні зобов'язання перед ТОВ «Кей-Колект» за договором про надання споживчого кредиту № 11150157000 від 04 травня 2007 року в сумі 192 501,26 доларів США. 28 березня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Кей-Колект» було підписано договір про припинення зобов'язання, переданням відступного № 11150157000, відповідно до якого сторони дійшли згоди про припинення зобов'язань, які виникли на підставі кредитного договору. Відступним за даним договором є грошові кошти, отримані від реалізації майна, у розмірі повної вартості такої реалізації. Відділом продажу було знайдено потенційного покупця, та визначено попередню дату проведення продажу земельної ділянки. Під час підготовки договору купівлі-продажу земельної ділянки. приватним нотаріусом [PERSON] було виявлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, крім обтяження накладеного останнім при передачі вказаного предмету іпотеки іпотекодержателю, існують інші арешти нерухомого майна - земельної ділянки 0,1498 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3222487001:01:006:0006, а саме: № 11031302, накладений 05 квітня 2011 року на підставі постанови про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 25556231-989/7, винесеної державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві - на майно, що включає в себе вказаний предмет іпотеки; № 11033809, накладений 11 листопада 2011 року на підставі постанови про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 1126/9, винесеної державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві - на майно, що включає в себе вказаний предмет іпотеки; № 11985557, накладений 20 грудня 2011 року на підставі постанови про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 30436211 від 16 грудня 2011 року, винесеної підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у м. Києві, на невизначене майно, що включає в себе вказаний предмет іпотеки; № 4909794, накладений 04 травня 2007 року приватним нотаріусом [PERSON] на підставі договору № ВЕО № 217947. Враховуючи викладене, позивач ТОВ «Кей-Колект» просив звільнити майно з-під арешту № 11031302, накладеного 05 квітня 2011 року державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Журбою Т.В. на підставі постанови про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 25556231-989/7, що належить [PERSON], іпотекодержателем якого є ТОВ «Кей-Колект», а саме земельної ділянки, загальною площею 0,4198 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3222487001:01:006:0006; звільнити майно з-під арешту № 11033809, накладеного 11 листопада 2011 року на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження № 1126/9, винесеної державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Позняк Н.В., що належить [PERSON], іпотекодержателем якого є ТОВ «Кей-Колект», а саме земельної ділянки, загальною площею 0,4198 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3222487001:01:006:0006; звільнити майно з-під арешту № 11985557, накладений 20 грудня 2011 року на підставі постанови про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 30436211 від 16 грудня 2011 року, винесеної підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у м. Києві, що належить [PERSON], іпотекодержателем якого є ТОВ «Кей-Колект», а саме земельної ділянки, загальною площею 0,4198 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3222487001:01:006:0006; звільнити майно з-під арешту № 4909794, накладений 04 травня 2007 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] на підставі договору № ВЕО № 217947, що належить [PERSON], іпотекодержателем якого є ТОВ «Кей-Колект», а саме земельної ділянки, загальною площею 0,4198 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3222487001:01:006:0006. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Кей-Колект» позов підтримав та просив його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. У судове засідання представники третіх осіб ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві, підрозділ примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус [PERSON] не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позові підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» і [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11150157000, відповідно до умов п. 1.1. якого банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 144390 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума дорівнює еквіваленту 729169,50 грн. за курсом НБУ на день укладання договору. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 17 вересня 2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало Публічне акціонерне товариство «Кей-Колект», що підтверджується наявним в матеріалах справи Договором факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року. 12 грудня 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вказаним кредитним договором № 11150157000 від 04 травня 2007 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». Згідно умов п. 1.2.2. кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 04 травня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін, або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3., 5.5, 5.6., 5.8., 5.10, 7.4., 9.2., 9.14 Договору. Позичальник зобов'язався повернути суми кредиту та сплатити проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов Договору на рахунок № 3739511150157 в АКІБ «УкрСиббанк». Кредит вважається повернутим в разі зарахування грошових коштів спрямованих на погашення кредиту в повному обсязі на рахунок банку, зазначений у цьому пункті. Відповідно до умов п. 2.1. кредитного договору у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком приймається застава нерухомості, а саме земельна ділянка загальною площею 0,1498 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3222487001:01:006:0006 та є власністю [PERSON] Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а [PERSON] всупереч умов договору не здійснює платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. В якості забезпечення зобов'язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту 04 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» і [PERSON] був укладений Договір іпотеки № 3357, відповідно до умов п. 1.1. якого іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, зазначене у п. 1.4 цього договору. За домовленістю сторін вартість майна на дату укладання договору 972 240 грн. 96 коп. Відповідно до умов п. 1.2 іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання всіх грошових зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 11150157000 від 04 травня 2007 року (кредитний договір № 1), за кредитним договором 11150172000 від 04 травня 2007 року (кредитний договір № 2). Разом кредитний договір № 1 та кредитний договір № 2- Кредитний договір. Відповідно до умов п. 1.4 договору іпотеки предметом іпотеки є земельна ділянка загальною площею 0,1498 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3222487001:01:006:0006 та є власністю [PERSON] У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст. 585 ЦК України одним із видів застави є іпотека-застава нерухомого майна. Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог Іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно вимог ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. 28 березня 2014 року ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] уклали договір № 11150157000/734310 про припинення зобов'язання переданням відступного, відповідно до умов п. 1.1. якого сторони за цим договором дійшли згоди про припинення зобов'язань боржника, які виникли на підставі кредитного договору № 11150157000 від 04 травня 2007 року із всіма змінами та доповненнями, шляхом передачі боржником кредитору суми відступного не пізніше 6 місяців. Згідно умов п. 1.3. даного договору зобов'язанням по кредитному договору забезпечено Іпотечним договором № 3357 від 04 травня 2007 року, майном за цим договором визнається земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності боржнику, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 341840 від 24 червня 2010 року, зареєстрованого управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі. Відповідно до умов п. 2.2 договору після отримання кредитором грошових коштів в якості відступного в сумі, вказаній у п. 1.2 цього договору, припиняються всі та кожне із зобов'язань, визначені кредитним договором № 11150157000 від 04 травня 2007 року, у тому числі іпотечним договором № 3357 від 04 травня 2007 року, а сам кредитний договір вважається таким, що припинив свою дію. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 40183023 від 14 лютого 2013 року, прийняту державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Власюк С.В., накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 2176819,09 грн. Вказана постанова винесена державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Власюк С.В. на підставі виданого Господарським судом м. Києва наказу № 64/4069 від 23 вересня 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Правекс-Банк» суми у розмірі 2176819,09 грн. 05 травня 2011 року державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Власюк С.В. прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 24107510, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 1108551,31 грн. Вказана постанова винесена державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Власюк С.В. на підставі виконавчого листа № 2-2162-1/10, виданий 26.11.2010 року Печерським районним судом м. Києва. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом даної норми власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини чи договором. Згідно вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене право заставодержателя звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача посилається на те, що наявність арешту вказаного майна позбавляє банк можливості реалізувати свої права як іпотекодержателя та задовольнити свої вимоги за рахунок іпотеки, яка є предметом забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про іпотеку», право іпотеки виникає з моменту укладення договору іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Таким чином, право іпотеки у позивача виникло з моменту укладення договору іпотеки та її державної реєстрації, тобто до вчиненої виконавцем оспорюваної дії. Однак на момент накладення арешту на спірний об'єкт нерухомого майна, державний виконавець не з'ясував, що згадане майно знаходиться в іпотеці згідно договору іпотеки від 04 травня 2007 року було передане боржником банку у забезпечення своїх зобов'язань за кредитним договором, чим порушив право позивача на задоволення його вимог як іпотекодержателя. Судом беруться до уваги висновки, котрі містяться в аналізі практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України (лист Верховного Суду України від 01 квітня 2014 року), згідно яких, застосовуючи передбачений п. 1 ст. 2, ст. 16 ЦК України спосіб захисту цивільного права чи інтересу у справах за позовом про зняття арешту з майна деякі суди не враховують положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» і роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року N 4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (зі змінами), що ці вимоги мають ґрунтуватися на праві власності або володіння, і тому задовольняють їх без визнання права власності на спірне майно або за позовами не власників або володільців (кредиторів, що не є заставодержателями, в інших зобов'язаннях). У таких випадках повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту (наприклад, оскарження постанови державного виконавця про арешт майна згідно зі ст. 383 ЦПК України, припинення дії, яка порушує право, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Оскільки державним виконавцем арешт на майно, до складу якого входить спірна земельна ділянка, накладено після передачі спірного майна в іпотеку, що порушує право іпотекодержателя на звернення стягнення на передане в іпотеку майно. Враховуючи викладене суд вважає за можливе звільнити з-під арешту земельну ділянку загальною площею 0,4198 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки 3222487001:01:006:0006, що належить [PERSON], іпотекодержателем якого є ТОВ «Кей-Колект», накладеного постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 травня 2011 року та 14 жовтня 2013 року державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, Власюк С.В. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо решти заявлених вимог суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки не надано доказі в обґрунтування заявлених вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial