Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] (далі - [PERSON]) звернулася до суду із вищенаведеним позовом до [PERSON] (далі - [PERSON].), третя особа: [PERSON] (далі - [PERSON].) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В поданому позові [PERSON] просить стягнути на її корить із [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з травня 2017 року. В обґрунтування доводів позову [PERSON] посилається на те, що з 1997 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. 24 лютого 2004 року шлюб між ними було розірвано. З травня 2017 року відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Донька, яка навчається в Університеті імені Альфреда Нобеля, проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, а тому потребує додаткової матеріальної допомоги від батька. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила. Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про призначені у справі судові засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за його відсутності і ухвалити заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 1997 року. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. 24 лютого 2004 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Згідно із довідкою про склад сім'ї [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] З довідки Університету імені Альфреда Нобеля № 639 від 06 жовтня 2017 року вбачається, що [PERSON] навчається на контрактній основі та є студенткою ІІ курсу денної форми навчання Університету імені Альфреда Нобеля. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки з [PERSON], ураховуючи означені правові норми, а також те, що [PERSON] будучи повнолітньою особою продовжує навчання, у зв'язку із чим не має можливості самостійно заробляти грошові кошти на своє утримання, суд приходить до висновку про можливість щомісячного стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого на одну працездатну особу, до закінчення третьою особою навчання, але не пізніше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача з 09 жовтня 2017 року. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів за минулий час з травня 2017 року, суд виходить з того, що за положеннями ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Разом з тим, оскільки всупереч положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивач не навела жодного доказу того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому ці вимоги мають бути залишені без задоволення у зв'язку з їх недоведеністю. Пунктом 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат,

Outcome: partial