overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], де вказує, що відповідачі мешкають в квартирі [ADDRESS]. Користуючись послугами водопостачання та водовідведення, відповідачі не здійснюють оплату спожитих послуг належним чином. Внаслідок несплати спожитих послуг виникла заборгованість за період з 01.08.2011 року по 01.11.2012 року в розмірі 2204 грн. 51 коп. Просив стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення та сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, Бугайова О.О. надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити, по справі прийняти заочне рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, суд визнає їхню неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів у відповідності зі ст. 224 ЦПК України з проведенням заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності з вимогами ст. 67 Житлового кодексу Української РСР наймач та члени його родини повинні своєчасно та у повному обсязі оплачувати комунальні послуги. Відповідно ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають зі зазначеного договору, ст. 64 ЖК Української РСР. На підставі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з витягу з особового рахунку на квартиру відповідачі зареєстровані та мешкають у квартирі [ADDRESS], основним наймачем квартири є відповідач [PERSON] (а.с. 5). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачі мають заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01 серпня 2011 року по 01 листопада 2012 року в сумі 2204 грн. 51 коп. (а.с.6-7), яка є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідачів. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані з оплатою судового збору, у розмірі по 60 грн. 90 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що перебувають з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не мають, але шлюбні відносини між ними припинені з причин постійних сварок та різних поглядів на подружнє життя. Ухвалою суду від 05.05.2014 р. за клопотанням відповідача сторонам було надано двохмісячний строк на примирення та збереження сім'ї. У судове засідання, призначене на 07.07.2014 р., позивач та відповідач не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач продовжував наполягати на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечувала та просила залишити їй прізвище набуте під час шлюбу [PERSON]. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2012 р. (свідоцтво про шлюб І-ФП№ 101930, видане повторно 10.04.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області) Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини між ними припинено та сторони не примирилися у визначений судом строк. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюбні відносини між подружжям припинено. Проти можливості примирення заперечують обидва з подружжя. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він є власником вказаного домоволодіння. Разом з тим, в будинку був зареєстрований відповідач. У зазначеному будинку відповідач не проживає з 2010 року і теперішнє місце його проживання невідоме. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у спірному будинку, оскільки останній там не проживає тривалий час, його особистих речей в будинку не має, він не виконує зобов'язання, пов'язані з утриманням будинку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Через неявку у судове засідання відповідача за згоди позивача суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON]в судовому засіданні підтвердили, що з 2010 року відповідач по справі за адресою:[ADDRESS] не проживає, його особистих речей в будинку не зберігається. Суд, вислухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 04 квітня 2002 року. Крім нього в зазначеному будинку зареєстрований відповідач. Згідно акту КСН «Мирний» від 25 березня 2014 року відповідач з 2010 року в спірному будинку не проживає, його особистих речей в будинку не має. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки відповідач не проживає в спірному будинку понад один рік без поважних причин, в зв'язку з чим втратив право користування житловою площею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком №23 по вул. Річкова в м.Миколаєві, на підставі ст. 405 ЦК України. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з′явився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутності відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.03.2009 року, [PERSON] належить на праві власності житловий будинок №23 по вул. Річкова в м.Миколаєві Відповідач був зареєстрований у вказаному житловому будинку,як член сімї власника. Відповідно до Довідки адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 09.04.2015 року, згідно [PERSON] з будинкової книги про склад сімї зареєстрованих в житловому будинку за адресо:м.Миколаїв, вул. Річкова,23, до зареєстрованих входять: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З 2011 року і по сьогоднішній день відповідач не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно. Також у вказаному будинку відсутні особисті речі відповідача. Вищевказані обставини у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного, у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік в житловому будинку №23 по вул.Річкова в м.Миколаєві, враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщення вказаного житлового будинку. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому посилається на те, що 28 вересня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №8/2007/840-МК34/74, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 10 000,00 доларів США, з розрахунку 14,4 % річних, строком до 20.09.2012 року. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 04.03.2014 року складає 8 687,04 доларів США, що за курсом НБУ становить 86 804,38 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 804,38 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 868,04 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №8/2007/840-МК34/74, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 10 000,00 доларів США, з розрахунку 14,4 % річних, строком до 20.09.2012 року. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 04.03.2014 року складає 8 687,04 доларів США, що за курсом НБУ становить 86 804,38 грн., та складається з: заборгованість за сумою кредиту - 42 518,26 грн., заборгованість за відсотками - 20 370,31 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за період з 04.03.2013 по 03.03.2014 року - 8 188,57 грн., штраф за невиконання зобов'язань за договором - 15 727,24 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 868,04 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати кредитний договір №КІА0GК00830019 від 25.10.2006 року, укладений між позивачем та відповідачем, недійсним, у зв'язку з порушенням процедури надання коштів. Уточнив позовні вимоги, зазначив, що просить визнати названий кредитний договір недійсним, оскільки позивач був введений в оману відповідачем. Оскільки для виготовлення мотивувальної частини рішення необхідний певний час, з огляду на складність справи,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив внести зміни до договору купівлі-продажу майнових прав, який було укладено ним з відповідачем ТОВ «Парадиз» та договору іпотеки майнових прав на нерухоме майно, укладено ним з відповідачем АБ «Укргазбанк», обидва договори від 14.06.2013 року. Змінював позовні вимоги, остаточно просив внести зміни до договору купівлі-продажу майнових прав №14-к с/кв 1 від 14.06.2013 року, а саме оформити придбання майнових прав на квартиру за адресою [ADDRESS] на імена [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних частках, по 1/3 частині на кожного власника. Також просив внести зміни до договору іпотеки майнових прав на нерухоме майно від 14.06.2013 року, а саме переоформлення майнових прав на квартиру за адресою [ADDRESS] на імена [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних частках, по 1/3 частині на кожного власника. Посилався на те, що при укладенні названих договорів не було враховано його бажання оформити нерухоме майно не тільки на себе, а ще й на дружину, відповідачку [PERSON], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], внаслідок чого він був змушений вирішувати питання власності з відповідачами - банком та ТОВ «Парадиз» шляхом наступного листування. Він неодноразово писав заяви з проханнями дозволити оформлення часток на всіх членів сім'ї, однак кожний раз отримував відмову. Тому був змушений звернутись з цим позовом до суду. Оскільки для виготовлення мотивувальної частини рішення необхідний певний час, з огляду на складність справи,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно захоплену земельну ділянку площею 0,0605 га шляхом демонтажу дерев'яної огорожі та туалету, та зобов'язати його відновити стан самовільно зайнятої земельної ділянки (проїзду) земель запасу с.Нове, який існував до порушення прав Тарасівської сільської ради. Посилався на те, що відповідач, не маючи жодних правовстановлюючих документів, самовільно захопив земельну ділянку з земель запасу позивача, а саме проїзд загального користування. Оскільки для виготовлення мотивувальної частини рішення необхідний певний час, з огляду на складність справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 27 жовтня 2006 року між сторонами було укладено договір кредиту №40.29-34/465, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 60784 долари США з кінцевим терміном погашення заборгованості до 26 жовтня 2012 року. Відповідач неналежно виконує умови договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 04 квітня 2014 року становить 299587,29 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту у розмірі 299587,29 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом установлено, що 27 жовтня 2006 року між сторонами було укладено договір кредиту №40.29-34/465, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 60784 долари США з кінцевим терміном погашення заборгованості до 26 жовтня 2012 року. Відповідач неналежно виконує умови договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 04 квітня 2014 року становить 299587,29 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 30.07.2011 року. Від шлюбу у сторін дітей немає. Сімейне життя не склалося, протягом останніх двох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.07.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від подружнього життя у сторін дітей немає. Сімейне життя в сторін не склалося, протягом останніх двох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, дитину залишити їй на вихованні. В обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 24.04.1999 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні конфлікти та сварки. Протягом останніх двох місяців проживають окремо, не спілкуються, спільного господарства не ведуть. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач застосовує до неї фізичну силу, зловживає спиртними напоями, у зв'язку з чим в останніх виникають постійні сварки та конфлікти. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що лікувався після травми, тому був такий агресивним. Вказує, що зрозумів свої помилки, на розірвання шлюбу погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що шлюб між сторонами у справі зареєстровано 24.04.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 4). Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 5). Сімейне життя в сторін не склалося, протягом останніх двох місяців проживають окремо, не спілкуються, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Стосовно позовної вимоги про залишення дитини на виховання матері, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти дошлюбне прізвище - [PERSON]. В обгрунтування позову послалась на те, що 10.10.2007 року був укладений шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін дітей немає. З 13.12.2013 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.10.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 23.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області. Від подружнього життя у сторін дітей немає. Сімейне життя в сторін не склалось. З грудня 2013 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України та,

Outcome: approved