Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягувати з її чоловіка [PERSON] аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей дочку [PERSON],[INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач [PERSON] вказує на те, що відповідач [PERSON] працевлаштований та має регулярний дохід, однак витрачає кошти на власні потреби. Единим джерелом для існування дітей є соціальні виплати з боку держави. Одночасно позивач змушена витрачати ці кошти на придбання продуктів харчування для себе та чоловіка. В свою чергу чоловік до спільного бюджету надає не більше 500 грн. в місяць. П'ятеро дітей потребують особливого догляду та матеріальних витрат, самостійно забезпечити належні умови розвитку дітей позивач не має можливості, відповідач не дає згоди на врегулювання цього питання в позасудовому порядку, тому позивач змушена звернутись до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений судом про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення 4500807428966. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та ухвалення заочного рішення відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обов'язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі. Як вбачається з свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на ненадання відповідачем належної матеріальної допомоги дітям. Відповідач не надав суду доказів на спростування тверджень позивача. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Визначаючи розмір аліментів суд повинен керуватись положеннями ст. 182 СК України, відповідно до якої суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При цьому, обставини, визначені ст. 182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства. Так, частинами першою та другою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, які могли би вплинути на прийняття рішення про стягнення аліментів у розмірі меншому, ніж 1/3 частини щомісячного заробітку на всіх дітей. В той же час, розмір аліментів на рівні 1/3 частини заробітку щомісяця на кожну дитину, про який просить позивачка, є необґрунтованим, оскільки сукупно перевищує весь дохід відповідача ( 1/3х5=5/3). За правилами ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред'явлення позову, а саме з 19 жовтня 2016 року. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в розмірі 551,20 грн підлягає стягненню з відповідача в користь держави.

Outcome: partial