Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27 червня 2018 року, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 2000,00 грн. на тверду грошову суму в розмірі 3000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з моменту пред`явлення позову; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1989 року по 2009 рік. У 2012 році шлюб між сторонами був зареєстрований повторно. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05 грудня 2017 року шлюб був розірваний. Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей, двоє з яких досягли повноліття. Зазначає, що [INFO] в них народився син [PERSON] , який знаходиться на повному матеріальному утриманні позивача. 28 серпня 2019 року син змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] . За рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27 червня 2018 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 07 лютого 2018 року і до повноліття дитини. На підставі даного рішення був виданий виконавчий лист. Проте розмір сплачуваних аліментів відповідачем на даний час не може в повній мірі забезпечити належний рівень життя дитини, оскільки з 2020 року [PERSON] навчається на денній формі навчання в університеті, має встановлений медичний діагноз, який передбачає лікування в медичному закладі. Тому процес навчання та потреба у періодичному лікуванні в медичних закладах, витрати на оренду житла у м.Києві, харчування, одяг, проїзд для утримання сина зумовлюють значні матеріальні затрати, які позивач не в змозі самостійно забезпечити, а суми аліментів в розмірі 2000 грн. є недостатньо. За таких умов, з метою забезпечення нормального фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку дитини вважає, що розмір аліментів підлягає збільшенню до суми 3000 грн., яку відповідач здатний сплачувати, оскільки на даний час зареєстрований як фізична особа-підприємець та займається роздрібною торгівлею, за що отримує достатній дохід. За 2017 рік відповідач задекларував загальну суму доходу в розмірі 380100 грн. Крім того, відповідач має у приватній власності дві квартири, два гаражі, 1/2 незавершеного будівництва житлового будинку в м.Полтаві. Посилається на ті обставини, що від утримання сина відповідач ухиляється, при цьому інших осіб на утриманні він не має. На підставі викладеного, з метою забезпечення рівності батьків щодо обов`язку утримання неповнолітньої дитини, позивач звернулась за судовим захистом. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 16 жовтня 2020 року\~\~по справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі (а.с.23-24). Судом направлений запит в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, та згідно відомостей довідки про реєстрацію місця проживання від 22 жовтня 2020 року вих. №01-12-03.1-09/15437, виданої управлінням реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації надані відомості, що за наявними обліками Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради відповідач [PERSON] , [INFO] , знятий з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 16 грудня 2019 року (а.с.22, 30). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала на адресу суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.36). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином (а.с.35), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до суду не надходили. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди сторони позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини, закріпленим ст.51 Конституції України, є право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі між собою та у вказаному шлюбі у позивача [PERSON] (а.с.18) та відповідача [PERSON] (а.с.12) [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.17). Згідно з копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 2019 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №39 (а.с.13). З матеріалів позовної заяви у їх сукупності видно, що неповнолітній [PERSON] на даний час знаходиться на утриманні матері [PERSON] , докази протилежного у справі відсутні. Установлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27 червня 2018 року по справі №554/833/18 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно і до повноліття дитини, тобто до [INFO] ; вирішено питання щодо судових витрат по справі. Звертаючись до суду із позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів на неповнолітню дитину, [PERSON] посилається на ті обставини, що на даний час розмір стягуваної суми аліментів не відповідає сучасному стану доходів і витрат, втратив свою актуальність, а також не відповідає наявним мінімальним потребам дитини, що значно погіршило її матеріальний стан і суд погоджується з такими доводами позивача. Також, з часу присудження аліментів до ухвалення даного рішення суду зріс прожитковий мінімум для неповнолітньої дитини, що має істотне значення, з огляду на це відповідно до\~ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому, суд вважає, що розмір присуджених аліментів потрібно збільшити. Відповідно до положень ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже, з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим його здійсненням. Виходячи зі змісту положень ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Наприклад, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з вимогами чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із представлених суду документів вбачається, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, а саме зареєстрований фізичною особою-підприємцем (а.с.9), має постійний дохід, на праві власності йому належить нерухоме майно, зокрема, квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-16), квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.11), гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14); інших аліментних зобов`язань не має. Наведені обставини відповідачем у встановленому порядку не були спростовані, а отже суд вважає їх переконливими. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У цьому контексті статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч.1\~ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст.182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Так, відповідно до\~ст.7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» у 2020 році прожитковий мінімум, зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривні, з 1 грудня - 2395 гривень на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до\~ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст.81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено позивачем [PERSON] , і не доведено протилежного, на її утриманні перебуває неповнолітній син, на утримання якого з батька стягуються аліменти лише в сумі 2000 грн., фактичний розмір якої є недостатнім та не забезпечує у відповідній мірі тих витрат, які позивач вимушена нести для забезпечення потреб дитини, викликаних здобуттям нею освіти, періодичним лікуванням у медичних закладах тощо, через що відбулись зміни її матеріального стану, й ці обставини відіграють суттєву роль в житті позивача та неповнолітньої дитини, що у відповідності із ст.192\~СК України є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду. З огляду на встановлені обставини справи, а також враховуючи знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей, постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, при цьому потреби на дитину зросли, відтак збільшилися видатки на навчання, проживання, розвиток та інше, що виключає можливість забезпечувати належне та повноцінне утримання дитини з розміру аліментів, визначеному у рішенні суду від 27 червня 2018 року. Водночас, ці обставини не спростовані стороною відповідача. Суд враховує дані про особу платника аліментів [PERSON] , його матеріальний стан, з огляду на достатність заробітку (доходу) платника аліментів та за сукупності наведених вище обставин вважає, що розмір аліментів, які стягуються на неповнолітнього сина [PERSON] , 2003 р.н., який проживає з матір`ю, підлягає збільшенню, виходячи з гарантій, закріплених чинним законодавством. Отже, зважаючи на те, що аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини, суд приходить висновку, що вимоги позивача в частині збільшення розміру аліментів на утримання дитини законні та обґрунтовані, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи та підлягають задоволенню. Визначаючи такий розмір аліментів суд бере до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, а тому приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду з відповідача, потрібно збільшити з 2000 грн. до 3000 грн. у твердій грошовій сумі щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. На переконання суду, даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини, узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини. Тоді як визначення аліментів у меншому розмірі порушить конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України\~«Про охорону\~дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у випадку задоволення судом позову про зміну розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведене, в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину у збільшеному розмірі саме з моменту пред`явлення позову суд вважає відмовити за безпідставністю, оскільки такі підлягають стягненню з дня набрання рішенням законної сили. З метою правильного усвідомлення батьками їх прав та обов`язків щодо утримання своїх дітей, врегульованих на законодавчому рівні, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам закріплені ст.185\~СК України обов`язки щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, а також положення ст.192\~СК України щодо зменшення або збільшення розміру аліментів за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.133 ЦПК України). За змістом ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи втрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Так, у позовній заяві визначений попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла та очікує понести з розглядом справи у розмірі 2000 грн. витрат на правову (правничу) допомогу. Проте позивачем до суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесення нею витрат на правничу допомогу у вказаному розмірі, а тому заявлена вимога задоволенню не підлягає за недоведеністю. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач [PERSON] при подачі до суду позову про збільшення розміру аліментів звільнена від сплати судового збору. За таких обставин, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 840,80 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial