Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Форест-ОВ», просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 16573 грн. 46 коп. та понесені нею судові витрати. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що 29 серпня 2017 року о 18 год. 45 хв. в м. Здолбунів по вул. Коперніка, 49, на виїзді з АЗС «WOG», [PERSON] керуючи автомобілем марки «DAF», номерний знак [NUMBER] з причіпом [NUMBER], не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на автомобіль, який стояв на частині АЗС, чим скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача марки «Опель Вектра», реєстраційний номер [NUMBER]. Таким чином відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Форест-ОВ», працівник якого допустив ДТП та пошкодження її майна, відповідальний за завдану шкоду та зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки в сумі вартості матеріального збитку за пошкоджений автомобіль. Згідно звіту про оцінку автомобіля від 04.09.2017 року № 520Е, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Опель Вектра», реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 15773 грн. 46 коп., послуги оцінки збитку 800 грн., всього 16573 грн. 46 коп. Ухвалами Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14.11.2017 року та від 27.12.2017 року до участі по даній справі зелучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ПрАТ «Європейський Страховий Союз» та [PERSON]. Представник позивача Поліщук Д.В. в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання представник відповідача ТОВ «Форест-ОВ» не з'явився, подав до суду письмові заперечення. Заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. В судове засідання треті осіби, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПрАТ «Європейський Страховий Союз» та [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, не з'явилися, причини неявки суд не повідомили, із заявами про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки усі учасники справи в судове засідання не з'явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 29 серпня 2017 року о 18 год. 45 хв. в м. Здолбунів по вул. Коперніка, 49 на виїзді з АЗС «WOG», керуючи автомобілем марки «DAF», реєстраційний номерний знак [NUMBER] з причіпом [NUMBER], не дотримався безпечного інтервалу руху та здійснив наїзд на автомобіль, який стояв на проїзній частині АЗС, чим скоїв дорожньо-транспортну пригоду. Постановою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2017 року, яка не скасована та набрала законної сили 03.10.2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з нормою ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/3433142. Згідно звіту № 520Е про оцінку автомобіля від 04.09.2017 року, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки OPEL Vectra, реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 15773 грн. 46 коп., який в судовому засіданні не був спростований. За проведення вказаного звіту про оцінку автомобіля позивач сплатила 800 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера від 04.09.2017 року. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення пошкодженого майна (реальні збитки). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Нормами ст. 1192 ЦК України закріплено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.14 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначені розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вказана правова позиція була висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15. В ході розгляду справи судом було встановлено, що [PERSON] знаходився в трудових відносинах з відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Форест-ОВ» та під час ДТП виконував посадові обов'язки, на автомобілі, власником якого є відповідач та який знаходиться в користуванні товариства. За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Згідно з нормою ч. 1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Отже, аналіз вище зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача в розмірі 15773 грн. 46 коп. знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими і доведеними, а тому підлягають до задоволення. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в т.ч. і витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов'язані з залученням експертів та проведенням експертизи, інші витрати пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її розгляду. Судом встановлено, що представник позивача - адвокат Поліщук Д.В. відповідно до договору про надання позивачу правової допомоги від 12 жовтня 2017 року виготовив позовну заяву, обчислив відповідні розрахунки у справі, підготовлював клопотання, ознайомлювався зі справою та брав участь у судових засіданнях, що разом склало 6 годин. Таким чином, розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката у сумі 3300 грн. є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. та витрати, пов'язані з проведенням оцінки автомобіля позивача у сумі 800 грн., підтверджені копією квитанції до прибуткового касового ордера від 04.09.2017 року.

Outcome: approved