Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

у квітні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] а в м. Полтава. У квартирі окрім нього також зареєстровані його дружина [PERSON], донька [PERSON], онука [PERSON], донька [PERSON], онука [PERSON] Однак фактично в квартирі він проживає з дружиною [PERSON], донькою [PERSON] та онукою [PERSON] Донька [PERSON] та онука [PERSON] з 2005 року проживають в [INFO]. В даний час у нього виникла необхідність розпорядитися належним йому майном. Натомість відповідач [PERSON] в добровільному порядку з реєстрації в квартирі не знімається. У звязку із цим, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловими приміщенням по вул. Освітянській, 5 а кв. 81 в м. Полтава та зобовязати УДМС України у Полтавській області зняти їх з реєстраційного обліку. У судове засідання зявився позивач [PERSON], позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] та представник Управління державної міграційної служби України в Полтавській області у судове засідання не зявилися, про дату і час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей Октябрської районної у м. Полтаві ради [PERSON] у судове засідання зявилася, заперечує проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] у судове засідання зявилася, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову. Частиною 1 ст.224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення по справі. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне: позивач являється власником квартири [ADDRESS] а в м. Полтава. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САС № 650712, виданого Управлінням житлово-комунального господарства. Згідно довідки ЖК «Нафтовик» від 08.04.2015 в квартирі [ADDRESS] а в м. Полтаві зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Полтавській області [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] а кв. 81 із 26.04.2002 року. З актів від 30.09.2014, 14.04.2015 мешканців будинку по вул. Освітянська, 5 а у м. Полтаві вбачається, що жителі вказаного будинку, а саме квартири № 112 [PERSON][ADDRESS] [PERSON], квартири № 102 [PERSON] зазначили, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за адресою: м. Полтава, вул. Освітянська, 5 а кв. 81 відсутні протягом тривалого часу. Таким чином наведене свідчить, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] а в м. Полтава не проживають тривалий час, відповідач [PERSON] не здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, з реєстраційного обліку не знімається. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, а саме передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на вселення в у власну квартиру та виселення відповідачів з квартири як таких, що в силу закону втратили право користування житлом. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] та неповнолітня [PERSON] понад рік не проживають у жилому приміщенні за адресою: м. Полтава, вул. Освітянська, 5 а кв. 81, без поважних причин, наявності домовленості щодо користування жилим приміщенням між сторонам судом не встановлено, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Разом з тим, вимога про зобов'язання Управління державної міграційної служби України в Полтавській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає з наступних підстав. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Зняття особи з реєстраційного обліку проводиться органом реєстрації, крім інших підстав, і на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Питання зняття з реєстрації може бути предметом судового розгляду лише в разі відмови відповідних органів зняти її з реєстрації на підставі даного рішення. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в повному обсязі витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. . На підставі викладеного,

Outcome: partial