Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернулась в суд із позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Позовна заява обґрунтована наступними обставинами.Позивач є власником 1/6 частки квартири [ADDRESS] . В зв`язку з чим, позивач просить суд встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] : в користування [PERSON] виділити кімнату площею 9,7 кв.м.; в користування [PERSON] виділити кімнату площею 17,0 кв.м. та кімнату площею 14,8 кв.м.; місця загального користування залишити в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] , Враховуючи, що сторони в досудовому порядку не можуть домовитися щодо порядку користування спільною квартирою, а також те, що спірна квартира не може бути поділена між співвласниками у натурі, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Дарницького районного суд м. Києва від 08.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.06.2013 визнано за [PERSON] право на 1/6 частки спадщини за законом, що відкрилась після смерті матері [PERSON] , [INFO] ; визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] ; зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] (а.с. 5-9). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2013 апеляційну скаргу [PERSON] , яка діє на підставі довіреності в інтересах [PERSON] - відхилити (а.с. 10-12). Згідно технічного паспорту на дану квартиру вона складається з 3 кімнат, а саме: кімната №1 - 14,8 кв.м., кімната №2 - 9,7 кв.м., кімната №3 - 17,0 кв.м., кухня - 7,3 кв.м., ванна - 2,5 кв.м., туалет - 1,0 кв.м., коридори - 12,1 кв.м., комора - 1,0 кв.м., балкон - 2,9 кв.в. та 1,1 кв.в. (а.с. 13-15). Загальна площа квартири - 69,4 кв.м., житлова площа квартири - 41,5 кв.м. відповідно до довідки з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 28.08.2020 (а.с.16 ). Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Власники володіють, користуються та розпоряджаються власністю за взаємною згодою. За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України, визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Позивач зазначає, що між нею та відповідачкою склались неприязні стосунки , в зв`язку з чим вона змушена була звернутись до суду з позовом про встановлення порядку користування квартирою. Спроби врегулювати спір у поза судовому порядку залишились невдалими. Встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками відповідно до змісту ст.ст. 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному із співвласників. Відповідно до роз`яснень, у п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можна виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або їх можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це було заявлено позов. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто процесуальними нормами встановлено обов`язок учасників справи доказувати обставини при невизнані або оспорюванні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і ході судових засідань. Встановлені судом обставини справи дають підстави для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про визначення порядку користування житловим приміщенням, виходячи з розміру часток кожного співвласника в спірній квартирі, суд вважає за можливе встановити наступний порядок користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] , наступним чином: у користування [PERSON] виділити кімнату зазначену у технічному паспорті під №5, загальною площею 9,7 кв.м.; у користування [PERSON] виділити кімнату зазначену у технічному паспорті під №2 загальною площею 14,8 кв.м. та кімнату зазначену у технічному паспорті під №6 загальною площею 17,0 кв.м.; у спільному користуванні залишити коридор -12,1 кв.м., кухню - 7,3 кв.м., ванну - 2,5 кв.м.; туалет - 1,0 кв.м., комору - 1,0 кв.м., балкони 2,9 кв.м. та 1,1 кв.м. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати. На підставі викладено та

Outcome: approved