overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 33% усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Пояснила, що [PERSON] не проживає в сім'ї з квітня 2016 року та не надає коштів на утримання дітей. [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.11.2016 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб, укладений 08.10.2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №114, було розірвано (а.с.19). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1844 та видано свідоцтво (а.с.2) та [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 1427 та видано свідоцтво (а.с.3). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища сторін та враховуючи ту обставину, що відповідач не допомагає матеріально утримувати дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, в якому зазначила, що відповідач є батьком її сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини зі всіх видів його доходу щомісячно. Позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За свідоцтвом про народження І-НО № 529909 від 08.06.2013 року, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], який народився [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів, наявність в нього інших дітей або непрацездатних членів сімї та інші обставини, які мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вимог ст. 181-182, 184 Сімейного кодексу України, враховуючи, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, перешкод з боку стану його здоровя не має, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі ? частини зі всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом 17 жовтня 2016 року і до досягнення повноліття. Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 липня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 208. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час спільного господарства не ведуть, однією сім'єю не проживають, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 28 липня 2008 року в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 208. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім?єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. В заяві зазначила, що з 03 жовтня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. В силу різності характерів подружнє життя не склалося, що призводило до частих сварок та суперечок. З травня 2015 року разом не проживають. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе, а тому просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Дослідивши докази, суд встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2014 року, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського МУЮ внесено актовий запис про шлюб за №1026 та видано відповідне свідоцтво (а.с.3). Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4). Спільне життя в сторін не склалося, з травня 2015 року вони однією сім'єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися категорично не бажають. Спору про поділ спільного майна та місця проживання дитини між сторонами немає. Дитина проживає разом з позивачкою. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим за категоричної позиції обох про розірвання шлюбу, тривалого періоду не проживання, а тому збереження даної сім'ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

У жовтні 2016 року, позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2007 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, отримує заробітну плату, при цьому кошти на утримання дитини у добровільному порядку не надає, що для неї є обтяжуючим фактором. Позивач не в змозі самостійно утримувати та забезпечувати сина, бажає отримувати аліменти офіційно та у встановленому законом розмірі, тому просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно, до повноліття дитини. У судове засідання позивач надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач також звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позов визнав, згоден сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. З матеріалів справи встановлено та підтверджено, сторони перебувають у шлюбі, який укладено 08 вересня 2007 року Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 795. Від шлюбу подружжя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про шлюб та народження, а.с. 3-4). Малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що для позивача є обтяжуючим фактором. Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, відповідач офіційно працевлаштований, аліменти на користь третіх особі не сплачує, позов визнав у повному обсязі, що не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про можливість відповідачем сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Вказувала, що 22.09.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого має доньок [PERSON] [INFO] та Дар`ю [INFO]. Із серпня 2016 року однією родиною з відповідачем не проживають, оскільки той не працює, матеріально сім`ю не забезпечує, на ґрунті чого постійно виникали сварки, що негативно впливало на виховання та здоровя дітей і призвело до розпаду сімї. Просила розірвати шлюб, оскільки вважає що сім`ю зберегти неможливо. Відповідач позов не визнав, вважав, що сім`ю зберегти можливо, якщо позивачка повернеться додому, вийде із-під впливу матері. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 22.09.2005 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 332 (а.с. 3). Від шлюбу 16.12.2005 року народились доньки [PERSON] та 21.05.2009 року - [PERSON] Дар`я Олексіївна (а.с. 4, 5). 19.12.2017 року за клопотанням відповідача сторонам надано строк для примирення. Однак подружжя так і не примирилось. Зі слів позивачки, відповідач намагався приймати заходи щодо примирення, однак кожна зустріч закінчувалася сварками. Позивачка наполягає на розлученні, запевняє, що втратила до відповідача почуття любові. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, які виключають спільне проживання, сім'я розпалася, можливості її збереження відсутні, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування вимог зазначає, що вони перебувають у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання малолітньої доньки не надає. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доводиться батьком малолітньої [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Допомогу на утримання дитини відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, в подальшому уточненим до [PERSON], про стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] 28 лютого 2006, року народження та [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на обох дітей щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.\~\~Посилається на те, що матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, у справах сімї участі не приймає.. З грудня 2015 року їхні шлюбні стосунки припинені. Вказувала, що відповідач інших дітей не має, інших стягнень за виконавчими листами не має. У судове засідання сторони не зявилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно із свідоцтв про народження серії 1-ВЛ № 069314 [PERSON] [INFO], серії 1-ВЛ № 134800 [PERSON] [INFO], батьками дітей зазначені сторони по справі. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене, суд відповідно до вимог ст.ст. 182, 183, 191 СК України, враховуючи матеріальний стан сторін по справі, відсутність утриманців у відповідача, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання його неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем [PERSON] 13 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №190. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Їхнє сімейне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, з жовтня 2016 року проживають окремо, спору про поділ майна відсутній, а тому позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 жовтня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №190. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] залишається проживати з позивачкою. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що вони з відповідачем перебувають з 14 червня 2011 року. Від шлюбу мають дитину: дочку [PERSON], [INFO]. З березня 2016 року однією сімєю вони з відповідачем не проживають, дитина мешкає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти стягнення аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 червня 2011року та мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження №1-НО 395653, актовий запис №511. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому зазначила, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 28 липня 2008 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На теперішній час однією сім'єю вони з відповідачем не проживають, діти мешкають разом з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 2000 грн. щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. У подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив письмові заперечення проти позову, відповідно до яких не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі, що не перевищує 1/3 частину з усіх видів його заробітку, або в розмірі не більшому 1300-1400 грн. щомісяця. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 липня 2008 року та від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.2,6,7). Діти мешкають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою №1691 від 26 жовтня 2016 року. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дітей, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved