Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 2010 році перебувала у дружніх стосунках з [PERSON], яка звернулась до позивача з проханням позичити грошові кошти на лікування тяжко хворої тітки та на придбання житлового будинку. Повернення коштів повинно було відбутись після продажу вказаного будинку. За період з 13.09.2012 року по 27.02.2013 року відповідачка позичила у позивача грошові кошти на загальну суму 1 403 224, 38 грн., про що написала відповідні розписки. Позивач просить стягнути з [PERSON] борг у розмірі 1 403 224, 38 грн., судові витрати та витрати на юридичні послуги в розмірі 16 000 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема, через оголошення в пресі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. До матеріалів справи додано копії та оригінали розписок, з яких вбачається, що [PERSON] брала у борг у [PERSON] різні суми грошей, які зобов'язувалась повертати у різний період, зокрема, згідно розписки: від 26.09.2012 року взяла в борг 4000 грн. з датою повернення до 27.09.2012 року; від 27.09.2012 року взяла в борг 9000 грн. з датою повернення до 28.09.2012 року; від 29.09.2012 року взяла в борг 2400 грн. з датою повернення до 29.09.2012 року; від 03.10.2012 року взяла в борг 6500 грн. з датою повернення до 05.10.2012 року; від 10.10.2012 року взяла в борг 8000 грн. та 700 євро з датою повернення до 20.10.2012 року; від 15.10.2012 року взяла в борг 24000 грн. з датою повернення до 15.10.2012 року; від 02.10.2012 року взяла в борг 13000 грн. з датою повернення до 06.11.2012 року; від 14.01.2013 року взяла в борг 700 дол. США з датою повернення до 17.11.2013 року; від 23.01.2013 року взяла в борг 8000 грн. з датою повернення до 31.01.2013 року; від 29.01.2013 року взяла в борг 1000 дол. США з датою повернення до 02.02.2013 року; від 31.01.2013 року взяла в борг 8000 грн. з датою повернення до 02.02.2013 року; від 15.02.2013 року взяла в борг 3500 дол. США з датою повернення до 26.02.2013року; від 07.02.2013 року взяла в борг 1000 дол. США та 1000 грн. з датою повернення до 08.02.2013року; Загальний розмір боргу за даними розписками становить 178 224,60 грн. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене, між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за яким позичальник не виконав свого обов'язку, тобто не повернув позикодавцеві грошові кошти за вищевказаними борговими розписками, загальний розмір боргу за якими становить 178 224,60 грн. Водночас, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача грошових коштів за борговими розписками, копії яких також додані позивачем до матеріалів справи (а.с. 7, 8, 9, 12, 14, 16, 17, 17, 18, 20), так як із доданих розписок вбачається, що відповідачем взято у борг кошти в інших осіб, які не є сторонами по даній справі, або взагалі незрозуміло яка сума боргу. Позовні вимоги про стягнення із відповідача витрат, понесених позивачем на юридичні послуги у розмірі 16 000 грн., задоволенню не підлягають виходячи із наступного. Так, у відповідності до положень ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Повноваження фахівця у галузі права, який може надавити правову допомогу, визначені у ч. 2 ст. 56 ЦПК України, зокрема, це право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. На підтвердження понесених витрат, до матеріалів справи додано копію договору №13 про надання юридичних послуг від 28 жовтня 2013 року, укладеного між Приватним підприємством «Валта» та [PERSON] ( а.с. 29 ). Зазначені витрати, на переконання суду, не належать до витрат, пов'язаних із розглядом судової справи у контексті до вимог ст. 79 ЦПК України і не мають відшкодовуватись у порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме, стягнення із відповідача грошових коштів за борговими розписками у розмірі 178 224,60 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати на судовий збір у розмірі 1782, 25 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial