Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

у жовтні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу із спадкоємців кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.09.2007 року позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 доларів США на придбання будинку з меблями в інтересах сім'ї. Грошові кошти він зобов'язався повернути по першій вимозі, про що надав розписку. Станом на 03.09.2007 року [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON], якій було відомо, що її чоловік взяв у неї в борг грошові кошти в сумі 20000 доларів США для купівлі їм житла, на що вона погодилась. 05.09.2007 року за ці кошти [PERSON] в шлюбі було придбано житловий будинок та земельну ділянку, розташовані по вул.[PERSON] (після перейменування [PERSON]), 32, в м.Шепетівка. Її брат [PERSON] та його дружина [PERSON] проживали у вказаному будинку, там же зареєстровані. 28.04.2016 року [PERSON] померла. Після її смерті до приватного нотаріуса Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON] звернулись спадкоємці першої черги за законом: батько померлої [PERSON], мати померлої [PERSON], сини померлої [PERSON], [PERSON], чоловік померлої [PERSON], у зв'язку з чим була заведена спадкова справа №30/2016р. Оскільки борг у неї [PERSON] був взятий в інтересах його сім'ї для купівлі їм будинку з меблями, до даного часу їй не повернутий, то відповідно борг спадкодавиці [PERSON] перед нею становить 10000 доларів США, що на момент пред'явлення вимоги про повернення боргу становить 259700 грн. Посилаючись на ст.ст. 60, 61, 70 СК України, ст.ст. 1261, 1281, 1282 ЦК України зверталась із вимогою як кредитор до усіх спадкоємців боржника [PERSON], щоб вони відповідно до своїх часток у спадщині задовольнили її в сумі 259700 грн., що еквівалентно 10000 доларів США, які померла їй заборгувала, про що 23.09.2016 року надіслала вимогу до приватного нотаріуса [PERSON], у якій просила повідомити про це усіх спадкоємців боржника [PERSON] На що, 27.09.2016 року отримала відповідь від приватного нотаріуса про необхідність звернення до суду для вирішення даного питання та про те, що при видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям нотаріусом буде доведена вказана вимога. 12.10.2016 року такі ж вимоги направила на адреси самих спадкоємців, однак останні їх не задовольнили. А тому, просить суд стягнути із відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках відповідно до їх часток у спадщині на її користь 259700 грн., тобто по 51940 грн. з кожного окремо, які заборгувала їй спадкодавиця [PERSON], яка померла 28.04.2016 року в м.Шепетівка Хмельницької області та судові витрати по справі. 16.01.2017 року позивач [PERSON] позовні вимоги зменшила та просила суд стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках відповідно до їх часток у спадщині на її користь 257750 грн., тобто по 51550 грн. з кожного окремо, які заборгувала їй спадкодавиця [PERSON], яка померла 28.04.2016 року в м.Шепетівка Хмельницької області та судові витрати по справі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 27.03.2017 року за заявою позивача [PERSON] позовні вимоги до відповідачів [PERSON], [PERSON] залишено без розгляду. 27.03.2017 року позивач [PERSON] не змінюючи підстав та предмету позову збільшила позовні вимоги до відповідачів [PERSON], [PERSON] та просить стягнути з останніх на її користь по 103100 грн. з кожного та 51550 грн. з відповідача [PERSON], які заборгувала їй спадкодавиця [PERSON], яка померла 28.04.2016 року в м.Шепетівка Хмельницької області та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] змінені позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що її батько був військовослужбовцем та при виході на пенсію в Білорусії отримав трикімнатну квартиру. Згодом її поміняв на двокімнатну квартиру по вул. Шешукова, 8-в/11, в м.Шепетівка. Тато зробив договір дарування вказаної квартири на неї. Вона в той час проживала у [INFO] із чоловіком, тому у даній квартирі з її дозволу проживав брат [PERSON] з дружиною. Оскільки коштів на оплату квартплати у них не вистачало, вона продала двокімнатну квартиру та придбала однокімнатну по вул.Шешукова, 8а/61, в м.Шепетівка, у якій з її дозволу проживав її брат [PERSON] із сімєю. В літку 2007 року брат звернувся до неї, щоб продала квартиру та позичила йому кошти на придбання будинку з меблями, оскільки площа квартири була замала, а він знайшов підходящий будинок. 27.08.2007 року продала квартиру та отримала кошти. 03.09.2007 року приїхала з с.Микулин в будинок батьків та дала брату в борг кошти в сумі 20000 доларів США, про що він написав відповідну розписку, яку разом з грішми залишив в будинку у батьків. Брат говорив, що дружина знає про те, що він бере в борг у неї гроші. Оскільки не знала коли буде оформлятись договір купівлі-продажу будинку, тому повернулась додому в с.Микулин. 05.09.2007 року [PERSON] купив будинок за позичені у неї кошти та оформив на себе, кошти в сумі 20000 доларів США до нотаріуса приніс батько та розрахувався із продавцем. Оскільки брат перебував у шлюбі, будинок придбаний за позичені кошти в інтересах сімї, вважає, що борг спадкодавиці [PERSON] перед нею складає 10000 доларів США, який і просить стягнути із спадкоємців останньої пропорційно їх часток у спадщині. Вимог до брата в розмірі 10000 доларів США поки що не предявляє, вважає, що з ним щодо повернення цієї частини боргу зможе домовитись. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, підтвердив, що грошові кошти в сумі 20000 доларів США позичив у сестри [PERSON] на придбання будинку з меблями в інтересах сім'ї, про що 03.09.2007 року у будинку своїх батьків написав розписку, де її та отримані грошові кошти залишив. Такий будинок з меблями в інтересах сімї ним було придбано у [PERSON] 05.09.2007 року за 20000 доларів США. Кошти продавцю передав його батько [PERSON] Його покійна дружина [PERSON] знала про те, що він взяв в борг у сестри такі кошти, перед оформленням договору купівлі-продажу він показував у нотаріуса їй розписку і вона погодилась. Вказав, що в договорі купівлі-продажу була вказана ціна договору 43000 грн., насправді будинок та землю ним було придбано за 20000 доларів США. А тому, не заперечував проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали повністю, вважають його безпідставним та суду пояснили, що про існування розписки [PERSON] та про його борг їм нічого не відомо, мама за дев'ять років їм також ні разу нічого не повідомляла, а тому у них виникають об'єктивні сумніви в тому, що її було написано 03.09.2007 року та мама [PERSON] про неї знала. Отже, вважають, що в борг від позивача мама кошти не отримувала. Крім того, на спростування пояснень позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] вказали, що будинок останнім було придбано за кошти отримані в кредит у ПАТ «ПриватБанк», що вбачається також і з договору іпотеки. Крім того, вказали, що мама за життя в рахунок відшкодування заподіяної їй злочином шкоди отримала 20000 доларів США, які витратила в тому числі на погашення взятого [PERSON] кредиту в банку. А тому, якби їй було відомо про борг перед [PERSON] відшкодувала б і його. Проти задоволення позову категорично заперечили. \~\~\~\~ Свідок [PERSON] суду пояснила, що добре знайома з родиною [PERSON], [PERSON], її донька [PERSON] неодноразово позичали у неї кошти. Знає, що [PERSON] було придбано будинок за кошти взяті у кредит, однак про обставини його придбання та про отримання в борг [PERSON] коштів їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 29.08.2007 року його дочка [PERSON] продала квартиру по вул.Шешукова в м.Шепетівка, за що отримала 20000 доларів США. 03.09.2007 року вона приїхала до нього в будинок та прийшов син [PERSON], щоб позичити у доньки [PERSON] гроші на придбання будинку з меблями в інтересах його сімї, про що написав розписку, яку разом із грішми залишив у нього в будинку, оскільки [PERSON] могла їх пропити. Повернувшись додому, син повідомив дружину [PERSON] про те, що написав розписку. Донька повернулась у с.Микулин Полонського району, де проживала з чоловіком. 05.09.2007 року пішли до нотаріуса та оформили договір купівлі-продажу будинку, на імя сина, він приніс гроші, а тому особисто розраховувався з продавцем, давав 20000 доларів США. [PERSON] у нотаріуса показали написану [PERSON] розписку, в її присутності він розраховувався з продавцем. Свідок [PERSON] суду пояснив, що, дійсно, в вересні 2007 року продав будинок по вул.Артема, 32, в м.Шепетівка для [PERSON] за 20000 доларів США. Будинок [PERSON] дивився разом з дружиною, разом домовлялись про таку ціну. Договір купівлі-продажу будинку оформляли в нотаріуса, де і отримав кошти за будинок від батька [PERSON] У нотаріуса була присутня [PERSON] Договір купівлі-продажу не читав, претензій з того часу до нього ніхто з приводу продажу будинку не мав. Про обставини написання розписки [PERSON] та отримання в борг коштів останнім на придбання будинку йому нічого не відомо. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 03 вересня 2007 року [PERSON], проживаючим за адресою [INFO], власноручно написано розписку про те, що він позичив у [PERSON], номер та серія паспорта НВ 237704, проживаючої за адресою [INFO], грошові кошти в сумі 20000 доларів США на придбання будинку з меблями в інтересах сім'ї. Грошові кошти зобов'язався повернути по першій вимозі. З свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 047129, виданого повторно 24.01.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, слідує, що відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15 серпня 2005 року. Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 05 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №538, відповідачем [PERSON] придбано у [PERSON] жилий будинок загальною площею 54,7 кв.м., жилою площею 37,8 кв.м., з відповідними господарськими спорудами та земельну ділянку, площею 750 кв.м., що знаходяться по вул.Артема, 32, в м.Шепетівка Хмельницької області за домовленістю сторін за 43000 гривень. 28.04.2016 року [PERSON] померла в м.Шепетіка Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №279349, виданим 04.05.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. З наданої копії спадкової справи №30/2016р. (у спадковому реєстрі №59009958), заведеної приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON] до майна померлої 28.04.2016 року [PERSON], вбачається, що з заявами про прийнятя спадщини після смерті останньої звернулись її сини - відповідачі [PERSON] та [PERSON] Батьки померлої [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини після смерті доньки відмовились на користь її синів [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки №138 від 31.10.2016 року [PERSON] до дня смерті проживала разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] по вул.Артема, 32 в м.Шепетівка Хмельницької області. Померла заповіту не залишила. В матеріалах спадкової справи міститься також вимога від 23.09.2016 року до спадкоємців [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстрована та долучена до матеріалів спадкової справи приватним нотаріусом 27.09.2016 року, про обов'язок спадкодавиці [PERSON] подана [PERSON], згідно якої остання ствердила, що померла мала перед нею борг в сумі 10000 доларів США, що становить 259700 гривень, оскільки [PERSON] перебувала у шлюбі з її братом [PERSON] і їй було відомо, що її чоловік взяв у борг в неї грошові кошти в сумі 20000 доларів США для купівлі їм житла, на що вона погодилась. Борг їй так і не повернуто. Таку ж вимогу 12.10.2016 року позивачем [PERSON] особисто направлено спадкоємцям [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на домашні адреси, які ними отримано, однак не виконано. Позивач [PERSON] в позові та своїх поясненнях посилалась на те, що розписка від 03.09.2007 року підтверджує боргові зобовязання перед нею померлої [PERSON] на суму 10000 доларів США, оскільки її чоловік відповідач [PERSON] позичив у неї грошові кошти в сумі 20000 доларів США на придбання будинку з меблями в інтересах сімї, про що вона знала та погодилась на це. Тому на підставі положень ст.ст. 526, 530 ч. 2, 1261, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 60, 61 ч. 3, 65 ч. 4, 70 ч.1 СК України просила задовольнити позовні вимоги та стягнути на її користь зі спадкоємців померлої 28.04.2016 року [PERSON] відповідачів [PERSON], [PERSON] по 103100 грн., а відповідача [PERSON]- 51550 грн. відповідно до їх часток у спадщині, а всього 257750 грн., які заборгувала їй спадкодавця [PERSON] На підтвердження заявлених позовних вимог позивачкою було надано оригінал розписки від 03 вересня 2007 року, що був оглянутий у судовому засіданні, копія якої міститься в матеріалах справи. Згідно\~ст.60\~\~ ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначено, що виходячи зі змісту ст. 59 ЦПК України та з урахуванням положень ч. 1 ст. 218 ЦК України, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають із правочинів, для яких законом установлено письмову форму. Відповідно до ч. 1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. (ч. 1 статті 1049 ЦК України). \~Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як встановлено в суді, позивач [PERSON] позичила грошові кошти в сумі 20000 доларів США відповідачу [PERSON], про що ним власноручно написано розписку. Хоча у позовній заяві позивач не посилається на норми\~ЦК України\~що регулюють правовідносини щодо позики, зокрема на ст.ст.1046-1049 ЦК України, проте стверджувала, що передавала гроші [PERSON] в борг і про це зазначала у вимозі, направленій до нотаріальної контори, тому суд виходить з того, що наявними у справі та дослідженими судом доказами факт укладення договору позики між [PERSON] та спадкодавицею [PERSON] у суді не доведено. Договір, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] є двостороннім, у ньому не зазначено що він може бути виконаний іншою особою, боргової розписки позивачу померла [PERSON] не писала, договору позики із позивачем не укладала, а тому суд вважає, що померла [PERSON] не являлась стороною укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] договору позики. Не містять матеріали справи також і даних про те, що позивач зверталась до суду з вимогою про повернення боргу з [PERSON] за життя його дружини [PERSON] А тому, суд дійшов висновку, що посилання про наявність боргу в сумі 10000 доларів США спадкодавиці [PERSON] перед позивачем [PERSON] не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду,а пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та свідка [PERSON] про те, що померла [PERSON] знала про кошти взяті в борг її чоловіком [PERSON] в інтересах сімї та погодилась на це, суд розцінює як їх припущення, тому з огляду на вищевказані положення законодавства вони не можуть бути належним доказом наявності боргу померлої [PERSON] перед позивачем [PERSON] Крім того, не спростовано позивачем та її представником належними та допустимими доказами і укладеного [PERSON] 05 вересня 2007 року кредитного договору та договору іпотеки з ПАТ «ПриватБанк», наданого відповідачами. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. \~Аналогічну правову позицію зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 18 вересня 2013 року у цивільній справі № 6-63цс13. У цій же постанові Верховний Суд України зазначив, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Ч. 2\~ст.1281 ЦК України\~встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців, від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.1282 ЦК України\~- спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. З огляду на викладене вище, виходячи з вимог діючого законодавства та представлених сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не надано та не доведено наявності боргу спадкодавиці [PERSON] в сумі 10000 доларів США перед позивачем [PERSON], а розписка [PERSON] від 03.09.2007 року свідчить про борг останнього перед позивачем. Не може бути взято до уваги судом визнання позову відповідачем [PERSON], оскільки відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України визнання відповідачем позову не може суперечити закону або порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням також того, що вимоги про стягнення боргу, в тому числі і з відповідача [PERSON], заявлені позивачем [PERSON] лише на підставі ст.ст. 60, 61, 65, 70 СК України, ст.ст. 526, 530, 1261, 1281, 1282 ЦК України, суд дійшов висновку в задоволенні позову відмовити повністю.

Outcome: dismissed