Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 11 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Керченського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис №\~17. В обґрунтування позову зазначала, що з 11 січня 2014 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу дітей вони не мають. Сімейні стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та погляди на життя, права та обовязки подружжя. Через деякий час після одруження між ними почали виникати сварки та непорозуміння. Раніше їхня сімя проживала у місті Керч, але після анексії Криму вони переїхали в місто Бровари Київської області. Проте чоловік не зміг пристосуватися до нового місця проживання, тому він у листопаді 2015 року повернувся до міста Керч. Вона разом із малолітньою дочкою від першого шлюбу [PERSON], [INFO], залишилися проживати в місті Бровари. З того часу подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відновлювати сімейні стосунки вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спір про поділ майна відсутній. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, надала аналогічні пояснення, просила суд позов задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 11 січня 2014 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Керченського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис №\~17. Від шлюбу дітей не мають. Суд встановив, що з листопада 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved