Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на право власності на земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS] площею 0,5000 га, успадкованих після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Він є спадкоємцем за законом після смерті матері та прийняв спадщину, зокрема - земельну ділянку площею 0,1772 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку (на плані позначеної № 1);- земельну ділянку площею 0,0827 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (на плані позначеної за № 2);- земельну ділянку площею 0,2401 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (на плані позначеної за № 3), які належали матері - [PERSON] , його бабі - [PERSON] [PERSON] за життя отримати Державний акт про право на зазначені земельні ділянки не встигла. При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у видачі такого свідоцтва позивачу відмовлено, оскільки він не надав державні акти на право власності на земельні ділянки, витяг з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витяг з поземельної книги, а також витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. Заслухавши пояснення позивача та його представника дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що бабі позивача [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки: площею 0,1772 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку; площею 0,0827 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; площею 0,2401 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на землю (а.с. 7, 8, 40). [INFO] [PERSON] померла, спадкоємцем зазначеного майна померлої є мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 5). [INFO] матір позивача [PERSON] померла, за своє життя вона не встигла оформити право власності на спірні земельні ділянки (а.с.9). Позивач [PERSON] є спадкоємицею всього майна за законом після смерті матері [PERSON] , який прийняв спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.6). Позивач звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки після смерті матері, однак постановою нотаріуса від 30.03.2012 року позивачу відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки [PERSON] не надав державні акти на право власності на земельні ділянки, витяг з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витяг з поземельної книги, а також витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (а.с.10). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері та прийняв спадщину, до складу якої входить земельна ділянка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved