Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

У квітні 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому зазначили, що 25 квітня 1998 року ними та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами №6, що розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 42,3 кв.м., в тому числі житловою площею 31,9 кв.м., що складається з житлового будинку під літ. «А», гаражу під літ. «Г», сараїв під літ. «Б,В,Д,Е,Ж», теплиці «Ж», вбиральні під літ. «К», споруд №1-4, зареєстрований Одеською товарною біржею за №22836. Згідно з умовами договору купівлі-продажу від 25 квітня 1998 р. ними були сплачені грошові кошти у сумі 12 023 (дванадцять тисяч двадцять три) грн. 00 коп. за придбання цього житлового будинку. Продавець прийняла ці кошти, та передала їм правовстановлюючі документі та ключі від будинку. Істотні умови договору були виконані ними, сторонами договору в повному обсязі. П. 5 Цього договору зазначено, що відчужуваний будинок на час укладення договору не проданий, під заставою та під арештом не знаходиться, не подарований, не переданий в оренду, в спорі не перебуває. Під час укладання Біржового договору купівлі-продажу від 25.04.1998 року, вони не знали про те, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. Співробітниками Одеської товарної біржі їм не були роз'яснені наслідки укладання Біржового договору купівлі-продажу без його нотаріального посвідчення. Під час укладання зазначеного біржового договору купівлі-продажу і в подальшому, вони були впевнені в правильності та законності укладання договору купівлі- продажу. Також, в п. 11 Біржового договору купівлі-продажу від 25.04.1998 року зазначено, що договір купівлі продажу не потребує подальшого нотаріального посвідчення. Коли вони звернулись в Центр надання адміністративних послуг з питання реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок, то дізнались про те, що всі угоди відносно об'єктів нерухомості підлягають нотаріальному посвідченню. Тоді вони звернулись до відповідача з проханням оформити угоду купівлі-продажу відповідно до вимог законодавства. Але, незважаючи на їхнє прохання, відповідач уникає оформлення договору належним чином. З наведених підстав позивачі просили визнати зазначений договір дійсним з подальшою реєстрацією у відповідних органах державної реєстраці. Позивачі позов підтримали. Справу просили розглянути за їх відсутності проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечували. Відповідач та третя особа належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що 25 квітня 1998 року позивачами та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами №6, що розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 42,3 кв.м., в тому числі житловою площею 31,9 кв.м., що складається з житлового будинку під літ. «А», гаражу під літ. «Г», сараїв під літ. «Б,В,Д,Е,Ж», теплиці «Ж», вбиральні під літ. «К», споруд №1-4, зареєстрований Одеською товарною біржею за №22836. Згідно з умовами договору купівлі-продажу від 25 квітня 1998 р. позивачами були сплачені грошові кошти у сумі 12 023 (дванадцять тисяч двадцять три) грн. 00 коп. за придбання цього житлового будинку. Продавець (відповідач у справі) прийняла ці кошти, та передала позивачам правовстановлюючі документі та ключі від будинку. Істотні умови договору були виконані, сторонами договору в повному обсязі. П. 5 Цього договору зазначено, що відчужуваний будинок на час укладення договору не проданий, під заставою та під арештом не знаходиться, не подарований, не переданий в оренду, в спорі не перебуває. Співробітниками Одеської товарної біржі позивачам не були роз'яснені наслідки укладання Біржового договору купівлі-продажу без його нотаріального посвідчення. Також, в п. 11 Біржового договору купівлі-продажу від 25.04.1998 року зазначено, що договір купівлі продажу не потребує подальшого нотаріального посвідчення. Коли позивачі звернулись в Центр надання адміністративних послуг з метою реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок, їм було роз'яснено, що вказана угода підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідач уникає оформлення договору належним чином.

Outcome: approved