Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

У жовтні 2018 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі по тексту - ПрАТ «СК «Арсенал страхування», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,в сумі 138 741,25 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 31.12.2015 сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобілів Honda, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , Chevrolet, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася з вини водія [PERSON] , що встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва. Автомобіль Honda, д.н.з. [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ СК «Арсенал Страхування» відповідно до договору страхування наземного транспорту від 18.11.2015 № 346/15-Т/Ц1. На виконання умов вказаного договору позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 188 741,25 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Скайд» з лімітом відповідальності в розмірі 50 000 грн. 14.06.2016 Господарський суд Київської області стягнув з ПАТ «СК «Скайд» на користь позивача 50 000 грн., а відтак невідшкодованою залишалась частина збитку в розмірі 138 741,25 грн., яку повинен відшкодувати відповідач відповідно до вимог статті 1194 ЦК України. Ухвалою від 12.11.2018 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про призначення судової експертизи, у яких він виклав свої заперечення проти позову. Послався на те, що договір добровільного страхування автомобіля потерпілого не містить відомостей про його огляд, наявність або відсутність пошкоджень, комплектність та особливості використання транспортного засобу, внаслідок чого при визначенні вартості матеріального збитку оцінювачем було безпідставно застосовано коефіцієнт фізичного зносу з показником «0». Водночас автомобіль Honda, д.н.з. [NUMBER] , двічі потрапляв у ДТП, унаслідок яких отримав механічні пошкодження (16.12.2013 - бокової та задньої правої частин; 17.05.2014 - бокової правої та передньої бокової правої частин), на огляд автомобіля потерпілого він не запрошувався, а відтак він не визнає заявлений до відшкодування розмір збитків вважаючи його значно завищеним та таким, що не відповідає фактичним збиткам позивача. Ухвалою від 04.10.2019 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи. У відповіді на відзив позивач виклав заперечення проти аргументів відповідача вказуючи, що під час укладення договору страхування було здійснено огляд предмета страхування, на підтвердження чого надав акт огляду транспортного засобу, відповідно до якого у застрахованому транспортному засобі відсутні пошкодження, неукомплектованість та інформація щодо особливостей його використання. Зазначив, що твердження відповідача щодо невірного визначення коефіцієнта фізичного зносу є хибними, оскільки за умовами договору страхування позивач зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування без урахування коефіцієнта фізичного зносу. До того ж експертна оцінка була здійснена на результатами огляду застрахованого транспортного засобу з використанням програми «Audatex», а не на підставі договору страхування. В судове засідання 05.02.2020 учасники справи не з`явилися, від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач повідомлявся про судове засідання у встановленому законом порядку за зазначеною у позовній заяві адресою місця його проживання, проте судова повістка повернулась без вручення з відміткою «кінець терміну зберігання». Отже ураховуючи подання представником позивача заяви про розгляд справи за його відсутності, вжиття судом всіх можливих та розумних заходів щодо виклику відповідача в судове засідання та подання останнім відзиву на позов, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 18.11.2015 між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» (страховиком) та [PERSON] (страхувальником) було укладено договір страхування наземного транспорту № 346/15-Т/Ц1, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать закону, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Honda, д.н.з. [NUMBER] , на строк з 19.11.2015 по 18.11.2016 (а.с. 7-11). Всупереч доводам відповідача договір страхування було укладено за результатами огляду транспортного засобу страхувальника, що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 18.11.2015., відповідно до даних якого застрахований транспортний засіб не має жодних пошкоджень (а.с. 74). 31.12.2015 сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобілів Chevrolet, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Honda, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням його власника [PERSON] . Відповідач [PERSON] є особою, винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, що встановлено постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 14). На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «Арсенал страхування» здійснило оцінку завданої потерпілій особі майнової шкоди та виконало свої зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, перерахувавши безготівкові кошти в сумі 188 741,25 грн. на рахунок ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест», що підтверджується Звітом про визначення вартості матеріального збитку № С16-2 від 19.01.2016, протоколом огляду транспортного засобу, страховим актом, платіжними дорученнями та розрахунком сум страхового відшкодування (а.с. 20-46, 47, 49, 50, 51). Згідно норми частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). За приписами п. 22.1 ст. 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що цивільна відповідальність при використанні транспортного засобу «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] ,була застрахована у ПАТ «СК «Скайд», відповідно до договору страхування № АІ/7095781 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 50 000 грн. та нульовою франшизою. На цій підставі позивач звернувся до ПАТ «СК «Скайд» з регресною вимогою про відшкодування в розмірі 50 000 грн. ПАТ «СК «Скайд» заявлену суму не відшкодувало у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Рішенням Господарського суду Київської області від 14.06.2016 з ПАТ «СК «Скайд» на користь ПрАТ «СК «Арсенал страхування» стягнуто відшкодування в розмірі 50 000 грн. (а.с. 17-18). Отже різниця між сплаченою позивачем страхувальнику сумою страхового відшкодування та стягнутою судом зі страхової компанії винуватця ДТП сумою становить 138 741,25 грн. За вимогами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. 27.11.2017 позивач направив відповідачу письмову претензію добровільно компенсувати витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, проте вказана вимога залишилася без реагування. Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази згідно положень статей 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. У справах, що виникають із заподіяння шкоди, до обставин, які підлягають доказуванню, відноситься, зокрема, розмір завданих збитків. Вимоги позивача ґрунтуються зокрема на Звіті про визначення вартості матеріального збитку № С16-2 від 19.01.2016, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Honda, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП 31.12.2015 складає 188 781,71 грн. Заперечуючи проти вимог позивача, відповідач посилається на те, що оцінювач безпідставно застосував коефіцієнт фізичного зносу з показником «0» при тому, що автомобіль Honda, д.н.з. [NUMBER] , двічі потрапляв у ДТП, унаслідок яких отримав механічні пошкодження, що підтверджується листом Департаменту патрульної поліції від 13.06.2019 (а.с. 90). Водночас судом установлено, що за умовами укладеного між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та [PERSON] договору страхування розмір страхованого відшкодування визначається без урахування коефіцієнта фізичного зносу, тобто страховик зобов`язаний відшкодувати страхувальнику вартість фактично завданих збитків, який визначається як вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу. Такі умови договору страхування не суперечать Закону України «Про страхування», оскільки норми останнього не містять положень, які б зобов`язували страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Натомість положеннями статті 9 вищевказаного Закону передбачено, що розмір страхової суми, яка виплачується при настанні страхового випадку, визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При цьому страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Аналогічна норма міститься і в частині 3 статті 988 ЦК України, відповідно до якої страхова виплата за договором страхування не може перевищувати розміру реальних збитків. Згідно з даними калькуляції орієнтовної вартості ремонтно-відновлювальних робіт і запасних частин, складеної ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест», вартість запасних частин, необхідних для здійснення ремонту автомобіля Honda, д.н.з. [NUMBER] , становить 151 280 грн. (без ПДВ), вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 14 282, 50 грн. (без ПДВ), розмір ПДВ - 31 456,88 грн., що в сумі складає 188 741,25 грн. (а.с. 19). Зважаючи на викладене, суд відхиляє доводи відповідача про невірне визначення оцінювачем коефіцієнту фізичного зносу як такі, що не мають значення для вирішення даної справи. Отже на підставі викладених у заявах по суті справи аргументів, оцінки наданих сторонами доказів та вищенаведених положень матеріального закону вимоги ПрАТ «СК «Арсенал страхування» суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. З огляду на результат розгляду справи суд на підставі положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved