Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.10.2009 року на підставі Заяви [PERSON], між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого, позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Між тим, відповідач порушив умови договору кредиту, не повертав отриманий кредит своєчасно, не сплачував кошти (відсотки) за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, відповідач повинен сплатити: заборгованість за кредитом - 218,82 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 12656,18 грн.; пеню - 5848,46 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 936,17 грн., а всього у сумі 20159,63 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 17.11.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. Як відомо, з 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою судді від 30.01.2018 року справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи. У судове засіданні представник позивача не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проси винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засіданні свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направив. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає адоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.10.2009 року на підставі Анкети-заяви [PERSON], між позивачем Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, який складається з заяви відповідача, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с. 11-27). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. умов та правил, відповідач [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. В порушення своїх зобов'язань та правил, відповідач кредит не повертав у повному обсязі. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 14.07.2017 року має заборгованість за кредитом - 18723,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1436,17 грн. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином. Однак, [PERSON] скориставшись кредитними коштами, не виконав зобов'язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки відповідач [PERSON] в односторонньому порядку порушив свої зобов'язання, суд вважає за необхідне стягнути з нього кредитні кошти, проценти у повному обсязі, відповідно до вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства Пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил визначено, що у разі порушення позичальником строків погашення суми боргу по сплаті кредитну та нарахованих відсотках більше, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в сумі 500 грн. та штраф у розмірі 5 % від суми боргу по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Договором № б/н від 08.10.2009 року станом на 14.09.2017 року відповідач має заборгованість та повинен сплатити: заборгованість за кредитом - 218,82 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 12656,18 грн.; пеню - 5848,46 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 936,17 грн., а всього у сумі 20159,63 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Outcome: approved