Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач пред'явив в суді позов, у якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Свої вимоги позивач мотивує тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі була зареєстрована [PERSON], яка з лютого 2013 року там не проживає. Її реєстрація позбавляє його можливості у повному обсязі реалізувати права власника квартири. У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав вказаних у позовній заяві. Надав згоду на проведення заочного розгляду. Додатково пояснив, що з відповідачкою проживали у фактичних шлюбних відносинах, однак вона періодично залишала його. Востаннє від нього поїхала у лютому 2013 року та з того часу у квартирі не проживає. Її місце проживання йому невідоме. Він має борги по комунальних послугах, не може оформити субсидії, вимушений сплачувати комунальні послуги і за відповідачку. Представник позивача, адвокат [PERSON], позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачка у судове засідання не з'явилася повторно, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, судом ухвалено, провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що підставі договору дарування від 27.12.2002 [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] ( а.с. 8). Відповідно до довідки МК ВЖРЕП №7 №666 від 5.10.2016 у квартирі [ADDRESS] співмешканка позивача, [PERSON], 1983 року народження ( а.с. 10). Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]А.Є, кожен у судовому засіданні показали, що більше трьох років відповідачка не проживає у квартирі позивача. Позивач ніяких перешкод відповідачці у праві проживання у квартирі не чинив та не чинить. Місце знаходження відповідачки невідоме. Вона з власної волі залишила жито. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями частини першої статті 156 ЖК України та частини першої 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Права власника житлового будинку квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки інше не встановлено законодавством, договором між сторонами, відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати ним права користування помешканням. Враховуючи, що відповідачка без поважної причини відсутня по місцю своєї реєстрації, не проживає у квартирі, належній на праві власності позивачеві більше трьох років, її реєстрація в квартирі порушує охоронюване законом право власності позивача, він заперечує проти реєстрації відповідачки у його житлі, суд вважає, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право на користування квартирою позивача.

Outcome: approved