Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

у жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач по справі доводиться їй невісткою, зареєстрована у будинку, однак фактично не проживає в ньому з серпня 2018 року. Її реєстрація у вказаному будинку перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися своєю власністю, а тому позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . У судове засідання сторони не з`явились, від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с.24). Відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 21), у судове засідання не з`явилась, подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності та позов визнала (а.с.22,23) . Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивачка є власницею житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 12.03.1992 року (а.с. 7). Як видно з довідки Селещинського старостинського округу Машівської селищної ради Полтавської області № 1012 від 03.09.2019, позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] і має такий склад сім`ї: [PERSON] - чоловік, 1958 р.н., [PERSON] - син, 1979 р.н., [PERSON] - невістка, 1989 р.н., [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] онук, 2010 р.н. (а.с. 8). За довідкою Машівської селищної ради № 692 від 31.10.2019, відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 19.12.2008 по теперішній час (а.с. 14-15). Натомість, згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.09.2019, [PERSON] фактично не проживає по [ADDRESS] з серпня 2018 року (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім того, ч. 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд уважає, що оскільки відповідачка більше одного року без поважних причин не проживає в належному позивачці житловому будинку, де вона зареєстрована, а тому доходить висновку, що право [PERSON] підлягає захисту, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст. 142 ЦПК України, позивачці слід повернути судовий збір в сумі 384,20 грн. з державного бюджету та стягнути з відповідачки на її користь 384,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved