Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У квітні 2015 року на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріально округу [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання права власності (том 1 а. с. 2-9). В обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилалась на те, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0401 га та домоволодіння, що на ній розташоване, які знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 25. Проте, внаслідок шахрайських дій вказані земельна ділянка та домоволодіння були відчужені на користь [PERSON], у звязку з чим [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просила суд витребувати з незаконного володіння [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) земельну ділянку площею 0,0401 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 25; витребувати з незаконного володіння [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) домоволодіння житловою площею 35,4 кв.м, загальною 60,3 кв.м, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 25; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 грудня 2014 року, індексний номер 17961363 про реєстрацію за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) права власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 25, згідно з договором купівлі-продажу домоволодіння від 12 грудня 2014 року, серія та номер: 2370, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 грудня 2014 року, індексний номер 17961363 про реєстрацію за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 25 згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 12 грудня 2014 року, серія та номер: 2375, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 25, житловою площею 35,4 кв.м, загальною 60,3 кв.м; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) право власності на земельну ділянку площею 0,0401 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 25; судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач у судове засіданні не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Проте, представник позивача приймав участі в минулих судових засіданнях, призначених по даній цивільній справі, позовні вимоги не визнавав, проти їх задоволення заперечував. Відповідач [PERSON] нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в розгляді даної цивільної справи, заслухавши пояснення свідка [PERSON], дослідивши матеріали даної справи, судом були встановлені наступні факти: На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Д*№006151 (69118012), виданого Дніпропетровською міською Радою народних депутатів 11 листопада 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів № 1612 від 16 жовтня 1997 року, [PERSON] набула право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0401 га, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 25 (том 1 а. с. 10). [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі 30 жовтня 1991 року за № 4-3645, набула право власності на 1/2 частини домоволодіння № 25 по вул. Володі Дубініна у м.Дніпропетровську, а на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори 14 лютого 1999 року отримала в дар від [PERSON] 1/2 частини домоволодіння № 25, розташованого по вул. Володі Дубініна у м. Дніпропетровську (том 1 а. с. 11-12, 13, 14). Судом встановлено, що 12 грудня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстрованим № 2375 був посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 25, укладений між [PERSON], що діяв від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності (продавець), та [PERSON] (покупець) (а. с. 21-24). Реєстрація права власності за даним правочином відбулась 12 грудня 2014 року за індексним номером 17961363 (том 1 а. с. 26). 12 грудня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстрованим № 2370 був посвідчений договір купівлі-продажу домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 25, укладений між [PERSON], що діяв від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності (продавець), та [PERSON] (покупець) (а. с. 18-20). Реєстрація права власності за даним правочином відбулась 12 грудня 2014 року за індексним номером 17961363 (том 1 а. с. 25). У судовому засіданні позивач та представник її інтересів, яка крім того є рідною донькою позивача, пояснили суду, що випадково дізнались про відчуження належної [PERSON] земельної ділянки та домоволодіння невідомими особами, у звязку з чим позивачка звернулась до правоохоронних органів (том 1 а. с. 15-17). У відповідному кримінальному провадженні [PERSON] визнана потерпілою (том 1а. с. 28, 29-30). З матеріалів спадкової справи № 801/2014, наданої Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на запит суду, вбачається, що [PERSON], [INFO], через представника інтересів за довіреністю [PERSON], 21 жовтня 2014 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. В даній заяві також йдеться про те, що спадкове майно, яке складається з домоволодіння № 25 по вул. Володі Дубініна у м. Дніпропетровську, спадкоємиця вважає прийнятим нею фактично, оскільки на момент смерті спадкодавця ([PERSON]А.) мешкала разом із нею за вказаною адресою (том 2 а. с. 4 зворот-5, 5-зворот-6). Судом встановлено, що [PERSON] померла 04 квітня 2014 року у віці 73 років (тобто померла [INFO]) (том 2 а. с. 14). В матеріалах даної спадкової справи міститься копія вищеописаного договору дарування, яким [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частини домоволодіння № 25 по вул. Володі Дубініна у м. Дніпропетровську (том 2 а. с. 17-20), свідоцтва про право на спадщину за законом (том 2 а. с. 22 зворот), а також копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого повторно 15 жовтня 2014 року (том 2 а. с. 16 зворот), та повторно виданого 28 квітня 2007 року свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON], внаслідок якого прізвище останній було змінено на «Проніна» (том 2 а. с. 8). Так, судом було встановлено, що на підставі вищевказаних документів, наявних в матеріалах спадкової справи, [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені земельну ділянку та домоволодіння. Крім того, в матеріалах спадкової справи наявна довідка квартального комітету №23, з якої вбачається, що [PERSON] з 13 березня 1986 року по день смерті була зареєстрована та фактично мешкала за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 25, разом із померлою за даною адресою з 04 жовтня 2012 року зареєстрована донька померлої [PERSON] (том 1 а. с. 16). Проте, свідок [PERSON] пояснила суду, що знає позивачку [PERSON] з початку 70-років, у спірному будинку позивачка проживала з дитинства, останнім часом будинок був нежилим; за один день приїхали невідомі люди та розібрали будинок. Судом встановлено, що у звязку з вищеописаними подіями проводиться досудове розслідування відповідного кримінального провадження, в межах якого [PERSON] та [PERSON] визнані потерпілими особами. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник може витребувати в натурі належне йому майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 388 ЦК встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідачів, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що спірні земельна ділянка та домоволодіння, належні на праві власності позивачу, були відчужені без її відома внаслідок смерті повної тезки [PERSON], отримання спадкоємицею тезки позивачки свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначено майно та укладення на їхній підставі відповідних договорів купівлі-продажу, за яким [PERSON] набув право власності на це майно, суд приходить до висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог, у звязку з чим вважає за можливе задовольнити їх у повному обсязі. Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат по даній цивільній справі та приймаючи до уваги результат вирішення справи, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом, у розмірі 2\~620,64 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved