Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулась в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2008 року по грудень 2012 року. У період шлюбу [INFO] року у них народилася донька. Фактично з лютого 2013 року сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. Після розірвання шлюбу та переїзду позивача разом із дитиною на інше місце проживання відповідач ніякого інтересу до життя дитини не проявляв, станом здоров'я дитини та її матеріальним станом не цікавився. Приблизно у березні 2014 року відповідач залишив територію України разом із новою сім'єю та був відсутній на Україні по кінець осені 2015 року. Весь цей час відповідач не намагався зв'язатись з позивачем або з дитиною, аліментів не виплачував, життям дитини не цікавився. Після повернення в Україну спроб поновити спілкування з дитиною або іншим чином брати участь у її вихованні не робив, натомість звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Крім того, весною 2016 року відповідач повторно звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач свідомо ухилявся та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Крім того, поновлення спілкування доньки з відповідачем може негативно позначитися на психологічному стані дитини, нанести їй психологічну травму, у зв'язку з чим позивач вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач та її представники заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на позбавленні батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], оскільки батько свідомо ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям та здоров'ям. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, подавши письмовий відзив на позовну заяву в якому вказав про те, що позивач чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON], порушує порядок їхніх побачень визначених розпорядженням комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, у зв'язку з чим відповідач неодноразово звертався в поліцію. Вказане розпорядження №634 є чинним, не скасоване у судовому порядку. З боку відповідача не здійснено жодних дій, які передбачені ч.1, ст.164 СК України та дають підстави для позбавлення його батьківських прав, він робив все можливе для виконання своїх батьківських обов'язків, сплачує аліменти, надсилає дитині подарунки на свята та день народження. Таким чином, позовна заява [PERSON] є надуманою, необґрунтованою, а підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав немає. Представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні підтримав наданий суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представників, представника відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони зареєстрували шлюбу 25.09.2008 року. В період зареєстрованого шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 5). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2012 року вказаний шлюб було розірвано (а. с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2015 року зменшено розмір аліментів на дитину [PERSON] до 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з [PERSON] З наявних матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем у справі наявні конфліктні та неприязні стосунки пов`язані з порядком спілкування та виховання спільної дитини. З метою уникнення розбіжностей у даному питанні 05.10.2016 року розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації громадянину [PERSON] за його зверненням було встановлено графік побачень з малолітньою [PERSON], [INFO], а саме І-ІІІ субота кожного місяця з 10-00 год. до 18-00 год. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Згідно ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не спілкується з дитиною, уникає з нею зустрічей, а тому повинен бути позбавлений батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO] Згідно висновку органу опіки та піклування №108/03/40-8628 від 18.09.2017 р., на розгляді комісії з питань захисту прав дитини, [PERSON] повідомила, що [PERSON] ніяким чином не бере участі у вихованні дитини. В свою чергу [PERSON] пояснив, що йому чинять перешкоди у спілкуванні з дочкою, він бажає виховувати доньку та брати участь у її житті. Разом з тим, у висновку зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Факт того, що [PERSON] не ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов'язків підтверджується розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації №634, а також зверненнями [PERSON] до Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві з приводу перешкоджання у побаченні та спілкуванні з донькою [PERSON] Відповідно до п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підпункт 2 п. 16 цієї ж постанови наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене суд вважає, що доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, позивачем не надано, та таке твердження позивача повністю спростовується матеріалами справи. Разом з тим, враховуючи абзац 2, п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає за доцільне у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовити, однак попередити відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання доньки і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 640 грн. понесених нею при зверненні до суду витрат у вигляді судового збору.

Outcome: partial