Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 07 серпня 2010 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований Вільчанською селищною радою Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 7. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сімї надалі, просила шлюб з відповідачем розірвати, залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 119049 виданого 07 серпня 2010 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 07 серпня 2010 року Вільчанською селищною радою Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 7 (а.с.3). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4) Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого, подружжя весь час сварилося, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про одруження позивач після реєстрації шлюбу обрала прізвище «Носкова», а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем На підставі викладеного,

Outcome: approved