Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся в суд до відповідача з зазначеним позовом. Посилається на те, що 01 квітня 2013 року між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві, [PERSON] та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту Державної служби охорони при МВС України був укладений договір № 211 на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони. Відповідно до умов договору, позивач зобов'язався перерахувати навчальному закладу кошти за підготовку відповідача за професією охоронник для служби в УДСО при ГУ МВС України в м. Києві, в свою чергу відповідач зобов'язався оволодіти всіма видами професійної діяльності та прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУ МВС України в м. Києві 27 липня 2013 року і відпрацювати мінімум три роки. Позивач свої зобов'язання відповідно до розділу 1 договору від 01 квітня 2013 року виконав. Відповідач порушив свої зобов'язання за договором, а саме: відмовився заступати на службу 01 червня 2015 року. Заборгованість [PERSON] по договору становить 6 637 гривень 93 копійки, з яких: - 5 531 гривня 61 копійка - сума компенсації; - 1 106 гривень 32 копійки - ПДВ 20%. У судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника управління. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно з положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 квітня 2013 року між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві, [PERSON] та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту Державної служби охорони при МВС України був укладений договір № 211 на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони (а.с. 4-5). Відповідно до розділу 1 договору від 01.04.2013 року позивач зобов'язався перерахувати Навчальному закладу кошти за підготовку по факту його зарахування на навчання, а після закінчення Кандидатом Навчального закладу призначити його на посаду відповідно до чинних нормативних актів забезпечити речовим майном (з урахуванням раніше виданого обмундирування) і грошовим утриманням відповідно до присвоєного спеціального звання та займаної посади працівника міліції охорони. Розділом 2 договору передбачено, що при неприбутті за призначенням або відмові стати до роботи відповідно до умов укладеного договору, відрахуванні з навчання за негативними мотивами, звільнення за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку, в установленому порядку компенсувати всі витрати, що здійснив позивач у зв'язку з виплатою грошового утримання за час навчання, проведення навчання відповідача в навчальному закладі. Позивач свої зобов'язання за договором виконав. Проте, [PERSON] порушив умови договору щодо відпрацювання в підрозділі УДСО при ГУ МВС України, а саме: з 01 червня 2015 року відповідач не виходив на службу, про що складені відповідні акти (а.с. 11-12). За результатами службового розслідування по факту порушень службової дисципліни видано Наказ від 16.06.2015 року № 212 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Подільського РВ УДСО при ГУ МВС України в м. Києві», яким сержанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до ст.. 63 п. «Є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконані. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Суд приходить до висновку, що [PERSON] своїми діями порушив умови договору, у зв'язку з чим має заборгованість перед позивачем в розмірі 6 637,93 грн. Розрахунок суми заборгованості позивачем наданий суду, відповідає вимогам закону та умовам укладеного між сторонами договору (а.с. 6). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення вимог позивача та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у розмірі 1 218 гривень.

Outcome: approved