Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

У квітні 2017 р. позивач звернувся до Апеляційного суду м. Києва для визначення підсудністі вищевказаного позову. На підставі ухвали судді Апеляційного суду м. Києва від 05.04.2017 справа визначена Святошинському районному суду м. Києва. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на навчання у розмірі 5669 грн 59 коп. та вирішити питання щодо відстрочення сплати судового збору, посилаючись на ті підстави, що відповідач проходила службу в ОВС України з 2013 р. була зарахована курсанткою 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» до ОДУВС була поставлена на всі види продовольчого та речового забезпечення з виплатою грошовго утримання, однак через небажання в подальшому продовжувати навчання відповідач подала рапорт про звільнення на підставі чого її було відраховано з 1-го курсу універститету за власним бажанням, також відповідач добровільно відмовилася відшкодовувати витрати, понесені університетом на її навчання, а тому позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 51, 52). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом електронного повідомлення сайті «Судова влада України» (а.с. 53). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що наказом ОДУВС №117 о/с від 15.08.2013 [PERSON] зараховано курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за загальної середньої освіти з терміном навчання відповідно до навчального плану, поставивши на всі види продовольчого та речового утримання з виплатою грошового забезпечення (а.с. 6). 09.09.2013 між позивачем і відповідачем, укладено договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ (а.с. 14, 15). 01.04.2014 відповідач подала рапорт про відмову у подальшому проходити службу в ОВС України (а.с. 7). Згідно висновку службової перевірки за фактом подання рапорту відповідача від 02.04.2014 вона відмовилася добровільно відшкодувати МВС України витрати за період навчання в універститеті, які складають 5669 грн 59 коп. (а.с. 8, 9). Згідно витягу з наказу вд 02.04.2014 №31/ос [PERSON] відраховано з ОВС України з власним бажанням 02.04.2014 (а.с. 10). Згідно розрахунку вартості утримання курсанта 1-го курсу [PERSON] 15.08.2013 по 31.03.2014 ОДУВС він складається із: грошовго забезпечення військовослужбовців 1797 грн 85 коп.; предмети, матеріали, обладнання та інвентар 1117 грн 00 коп.; продукти харчування 1356 грн 13 коп.; оплата теплопостачання 883 грн 60 коп.; оплата водопостачання та водовідведення 200 грн 10 коп. оплата електроенергії 314 грн 91 коп., а разом 5669 грн 59 коп. (а.с. 13). Згідно зі ст. ст. 509 ч. 1, 525, 526 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У зв'язку з тим, що відповідач звільнився з органів внутрішніх справ за власним бажанням до закінчення перших трьох років після закінчення навчання, суд вважає позов обґрунтованим. Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог позивача, відповідач суду не надала і судом таких доказів не здобуто. Оскільки позов підлягає до задоволення, а відповідача було звільнено від сплати судового збору, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави, підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved