Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] пред»явила в суд позов до [PERSON], в якому, просить постановити рішення, яким надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO] за межі України без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON], до досягнення дитиною 16-річного віку. Дозволити їй, [PERSON] або її офіційному представнику, оформити проїзні документи, довіреності, візи, а також всі необхідні документи для виїзду за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, виїзду та територію України та проживання тільки за її заявою, без письмового дозволу колишнього чоловіка [PERSON], у відношенні їхньої неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до досягнення нею 16-річного віку. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 19 квітня 2014 року у сторін народилась донька [PERSON], яка зареєстрована та проживає з матірю - позивачем [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON] був зареєстрований та проживав окремо, за адресою: смт Брюховичі вул. Арктична, 48. Участі у вихованні дитини та її утриманні не брав. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Влітку цього року її колишній чоловік пропав. Близько 17.00год 03 серпня 2016 року вийшов з дому та не повернувся. Про його зникнення повідомила мати [PERSON] у Шевченківський відділ поліції у Львівській області. Даний факт зареєстровано в ЖЕО № 22353 від 06 серпня 2016 року. Відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч.1 та ч.4 ст.214 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 серпня 2016 року за №120161140090003360. Відповідно до довідки №10107/43/10-16 від 10.10.2016 року, виданої їй слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області, місце знаходження [PERSON] на даний час невідоме. Вона готова надати та надає дитині догляд та увагу, якої вона потребує, відповідально ставиться до цього питання, адже вона присвятила себе дитині з часу розірвання стосунків з чоловіком, проводить весь вільний час з донькою, влаштувала належні умови для її проживання, де вона отримує потрібну увагу та догляд. Вона, позивачка має намір забезпечити повноцінний відпочинок доньці [PERSON] в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров»я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов»язків. Для цього потрібно виготовити для доньки проїзні документи, на що потрібен дозвіл батька. Так само для виїзду за межі України потрібен дозвіл батька. Отримати такий дозвіл не є можливим, оскільки батько зник, на даний час проводиться його розшук і місце його перебування не встановлено. Тимчасова поїздка дитини за межі України, в тому числі і інші виїзди за кордон (екскурсії, відпочинок) зумовлені потребою нормального фізичного, духовного і морального розвитку дитини. З огляду на такі факти, просить позов задовольнити. В судове засідання, яке було призначено на 29 грудня 2016 року о 16.00 год. Позивач [PERSON] не зявилась, хоч про час і місце розгляд справи повідомлялась в установленому порядку, та подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Представник органу опіки і піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON], в судове засідання не з»явилась, хоч про час і місце розгляд справи повідомлялась в установленому порядку, та подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи у її відсутності. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку. що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає разом з матірю [PERSON] у Волинській області Ковельський район с.Вербка вул. Партизанська, 30. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.8) Відповідно до довідки №10107/43/10-16 від 10.10.2016 року, виданої позивачу [PERSON] слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області [PERSON], 03 серпня 2016 року близько 17.00год [PERSON], [INFO], вийшов з помешкання що за адресою: смт Брюховичі, вул. Арктична, 48 та не повернувся, місце знаходження останнього на даний час невідоме. Даний факт зареєстровано в ЖЕО №22353 від 06.08.2016 року. Відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч.1 та ч.4 ст.214 КПК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 серпня 2016 року за №12016140090003360. (а.с.11) Зазначені обставини підтверджуються долученими до справи випискою з рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2015 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] серія І-СГ №405154 від 28 квітня 2014 року, довідкою про склад сім»ї та проживання №2242 від 11 жовтня 2016 року, виданої Дубівською сільською радою Ковельського району Волинської області, довідкою Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області від 10 жовтня 2016 року №10107/43/10-16, та іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 зазначеного Кодексу батьки зобовязані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та «Правилами перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, згідно з якими, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, оскільки надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON] буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved