Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

У жовтні 2019 року до Баранівського районного суду звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Позивач зазначає, що її спільний з відповідачем син [PERSON] навчається на 2 курсі військового коледжу у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. З огляду на те, що відповідач, являючись батьком дитини такої допомоги не надає, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач є матір`ю, а відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно з витягом із наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного від 26.07.2018 №73-КС [PERSON] зарахований на навчання до вказаного навчального закладу (а.с. 7). Отже, виходячи з характеру спірних правовідносин, суд, визначає норми матеріального права, які підлягають застосуванню. Так, якщо повнолітня дочка чи син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років (в даному випадку до 18 січня 2018 року) за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Вказане положення вбачається у змісті ч. 1ст. 199 Сімейного кодексу України. Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до частини 2статті 199 Сімейного Кодексу України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 1ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1ст. 182 Сімейного кодексу Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, що відповідає приписам п. 20Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] дійсно навчається та потребує матеріальної допомоги, при цьому відповідач жодним належним та допустимим доказом не довів суду того факту, що він не працює та не може надавати таку допомогу з цих, чи будь-яких інших причин. З огляду на викладене, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Крім того,

Outcome: approved