Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У квітні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів в розмірі 20864,49грн. та судового збору в сумі 243,60грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.07.2010р. між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м.Києві ради, як орендодавцем та Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності, як орендарем, було укладено договір оренди нежилих приміщень територіальної громади Шевченківського району м.Києва №569/3, відповідно до умов якого орендодавцем передано орендареві нежиле приміщення що розташовано за адресою: [ADDRESS]. В подальшому, 20.10.2010р. орендодавець, на підставі проведеного аукціону з приватизації майна через його продаж, уклав з відповідачем договір купівлі-продажу нежилого приміщення на аукціоні, загальною площею 63,50кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS] (літера А). Позивач зазначає, що на виконання умов договору оренди №569/3 від 12.07.2010р. ним було сплачено на рахунок відповідача кошти в загальному розмірі 20864,49грн. Однак, рішенням господарського суду м.Києва від 28.01.2013р. у справі №30/402, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2013р., договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 20.10.2010р., з моменту його укладення визнано недійсним. Позивач вказує, що оскільки відповідачем безпідставно було отримано кошти за договором оренди, ним 04.02.2014р. на адресу відповідача направлялася вимога про повернення безпідставно отриманих коштів, однак, вимога була залишена відповідачем без задоволення, що зумовило позивача звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів в сумі 20864,49грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги, підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень на позов не надавав. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.07.2010р. між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м.Києві ради (надалі-первинний орендодавець) та Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності (надалі-орендар), було укладено договір оренди нежилих приміщень територіальної громади Шевченківського району м.Києва №569/3, строком дії з 12.07.2010р по 16.06.2011р., відповідно до умов якого первинним орендодавцем передано орендареві нежиле приміщення загальною площею 60кв.м., а саме: 1 поверх з орендованою площею 60 кв.м., згідно поверхового плану приміщення, що розташовано за адресою: [ADDRESS] (а.с.140-145). В подальшому, 20.10.2010р. Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м.Києві ради уклало з [PERSON] (надалі-відповідач) договір купівлі-продажу нежилих приміщень, загальною площею 63,50кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (літера А), який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №1410 (а.с.93-96, 97). Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідач набув прав орендодавця за договором оренди №569/3 від 12.07.2010р. На виконання умов вищевказаного договору оренди №569/3 від 12.07.2010р., позивачем було сплачено на рахунок відповідача кошти в загальному розмірі 20864,49грн., що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень та копіями актів звірки здачі-приймання робіт (надання послуг) (а.с.126-139). Водночас, рішенням господарського суду м.Києва від 28.01.2013р. у справі №30/402 (а.с.103-125), залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2013р. (а.с.147-154) визнано недійсним з моменту укладення договір від 20.10.2010р. купівлі-продажу нежилого приміщення на аукціоні, загальною площею 63,50кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (літера А), укладений між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м.Києві ради та [PERSON] (відповідач у справі). Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно із п.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до положень ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. При цьому, згідно із положеннями ст.1212 глави 83 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 20864,49грн., як оплату за договором оренди №569/3 від 12.07.2010р. без достатніх правових підстав, оскільки, внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення, загальною площею 63,50кв.м. за адресою: [ADDRESS] (літера А), який був укладений 20.10.2010р. між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м.Києві ради та [PERSON], відповідач не набув прав орендодавця за договором оренди №569/3 від 12.07.2010р. Таким чином, враховуючи викладене вище, виходячи із встановлених фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, а саме: з [PERSON] на користь Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності підлягає стягненню сума у розмірі 20864,49грн. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved