Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач Комунальне підприємство «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], Центру надання адміністративних послуг при Києво-Святошинській районній державній адміністрації, третя особа Боярська міська рада Києво-Святошинського району, про виселення з гуртожитку, посилаючись на те, що згідно рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 07/334 від 13 жовтня 2006 року КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» було передано на баланс основної діяльності гуртожиток по [ADDRESS]. Виконавчим комітетом Боярської міської ради 11 липня 2013 року [PERSON] був виданий ордер на право зайняття кімнати в гуртожитку сімейного типу за адресою: [ADDRESS]. Ордер надавався на підставі рішення виконавчого комітету Боярської міської ради. Згідно рішення Боярської міської ради від 09 липня 2013 року № 41/4 [PERSON] було надано кімнату № 16 в сімейному гуртожитку, житловою площею - 12,5 кв.м., склад сім'ї з двох чоловік, терміном на 1 рік. 11 серпня 2014 року комендантом гуртожитків КП «БГВУЖКГ», в присутності мешканців сімейного гуртожитку за адресою: [ADDRESS] було складено акт обстеження під час якого було встановлено, що в кімнаті № 16 зареєстрована [PERSON] та [PERSON]. Зі слів удів блоку кім № 13,14, 15 мешканка кімнати № 16 [PERSON], [PERSON] З і слів сусідів блоку кім. № 13, 14, 15 мешканка кімнати № 16 [PERSON] приїжджає до гуртожитка кожного понеділка. Впродовж року [PERSON] не проживала за місцем реєстрації. 11 серпня 2014 року депутатом Боярської міської ради Крушинською Л.А. складено акт про те, що [PERSON], 1955 р.н. зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проте там не проживає з липня 2013 року (зі слів сусідів). За вказаною адресою зареєстрований і проживає її син [PERSON], 1976 р.н. Оскільки ордер був виданий терміном на 1 рік, після закінчення терміну дії ордеру [PERSON] та [PERSON] продовжують користуватися кімнатою в гуртожитку добровільно, звільняти кімнату відмовляються. Новий ордер на продовження терміну проживання в сімейному гуртожитку [PERSON] та [PERSON] не отримували. Враховуючи викладене, позивач Комунальне підприємство «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» просив виселити [PERSON] та [PERSON] з кімнати [ADDRESS]; зобов'язати Центр надання адміністративних послуг при Києво-Святошинській РДА зняти з реєстрації [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засідання представник відповідачів та відповідач [PERSON] позов не визнали та заперечували проти його задоволення. У судове засідання представник відповідача Центр надання адміністративних послуг при Києво-Святошинській РДА не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. У судовому засіданні представник третьої особи Боярської міської проти задоволення позову не заперечувала. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 07/334 від 13 жовтня 2006 року позивачу КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» було передано на баланс основної діяльності гуртожиток по [ADDRESS]. Згідно рішення виконавчого комітету Боярської міської ради № 41/4 від 09 липня 2013 року [PERSON] було надано кімнату [ADDRESS], жилою площею 12,50 кв.м., складом сім'ї - 2 особи, терміном дії на 1 рік. 11 липня 2013 року, на підставі рішення виконавчого комітету Боярської міської ради від 09 липня 2013 року, виконавчим комітетом Боярської міської ради було видано ордер на жиле приміщення гуртожитку на ім'я [PERSON] на право зайняття кімнати в гуртожитку сімейного типу за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сім'ї № 1749 від 02 жовтня 2014 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], 1955 р.н. та [PERSON], 1976 р.н.. Відповідно до складеного КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області» Акту обстеження по [ADDRESS] від 11 серпня 2014 року було встановлено, що під час обстеження блоку кімнат № 12, 13, 14, 15, 16, в кімнаті № 16 зареєстровані дві особи [PERSON] та [PERSON] Зі слів сусідів блоку кімнат № 13, 14, 15 мешканка кімнати № 16 [PERSON] приїжджає кожного понеділка для приготування їжі для сина. На протязі року [PERSON] не проживала за місцем реєстрації. На підтвердження того, що в кімнаті [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] не проживають, позивачем було надано Акт депутата від 11 серпня 2014 року, в якому зазначається, що [PERSON], 1955 р.н. за адресою: [ADDRESS] не проживає з липня 2013 року (зі слів сусідів). За вказаною адресою зареєстрований і мешкає її син [PERSON], 1976 р.н., про що засвідчили сусіди. У відповідності до вимог ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Для підтвердження факту не проживання відповідача у спірній кімнаті гуртожитку, позивачем було надано Акт депутата від 11 серпня 2014 року, в якому зазначається, що в кімнаті № 16 відповідач [PERSON] не проживає з липня 2013 року. Однак, відповідачем [PERSON] суду було надано Акт депутата Боярської міської ради від 15 січня 2015 року, в якому зазначено, що [PERSON], 1955 р.н. та [PERSON], 1976 р.н. зареєстровані за адресою [ADDRESS]. З 11 липня 2013 року по теперішній час за вказаною адресою проживають [PERSON], [PERSON] Цей факт засвідчений сусідами [PERSON] та [PERSON] Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є сусідкою відповідачів [PERSON] та [PERSON], які тривалий час не проживають в кімнаті гуртожитку № 16. Однак суд критично відноситься до наданих пояснень свідка, оскільки вони нічим не підтверджуються та спростовуються наявними в матеріалах справи. Відповідно до вимог п. 18 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів України від 03 червня 1986 року № 208, громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов'язані використовувати надану жилу площу відповідно до її призначення, своєчасно вносити плату за користування жилою площею і комунальні послуги. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вказано, що в справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідачем [PERSON] були надані платіжні квитанції, які підтверджують оплату житлово-комунальних послуг за проживання в кімнаті № 16 гуртожитку з вересня 2013 року по даний час, що підтверджує Посилання позивача на те, що відповідачі тривалий час не проживають у зайнятому ними жилому приміщенні не відповідає дійсності та спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 вказано що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку. Відповідно до вимог ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі проживають в кімнаті гуртожитку на підставі ордеру на право заняття кімнати в гуртожитку сімейного типу, який видавався на підставі рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району терміном на 1 рік. Після закінчення терміну дії ордеру відповідачі продовжують користуватися кімнатою та відмовляються звільнити її. Слід зазначити, що єдиною підставою поселення до гуртожитку є ордер, виданий на підставі рішення відповідної ради. У поданій позовній заяві позивач посилається на те, що термін дії ордеру на кімнату [ADDRESS] закінчився, а новий ордер відповідачі не отримували. Однак, в матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачам [PERSON], [PERSON] повідомлення (припису про звільнення приміщення у зв'язку із закінченням дії ордеру). В даному випадку відповідачі проживають в гуртожитку в кімнаті [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивача про виселення відповідачів із кімнати гуртожитку та зняття їх з реєстраційного обліку, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed