Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 20 листопада 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис №\~505. В обґрунтування\~позову зазначала,\~що 20\~листопада 1999\~року вона\~та [PERSON]\~уклали шлюб,\~від цього\~шлюбу мають\~неповнолітню дочку\~[PERSON],\~[INFO].\~Спільне життя\~у подружжя\~не склалося,\~через відсутність між ними взаєморозуміння та взаємоповаги, різні погляди на шлюб та сімю. Протягом трьох років подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу є неможливими і суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд строк для примирення подружжя не надавати, розглянути дану справу за її відсутності та задовольнити позов, оскільки сторони з листопада 2014 року разом не проживають. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, просив суд строк для примирення подружжя не надавати, розглядати справу за його відсутності та розірвати шлюб. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 20 листопада 1999 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис № 505. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з листопада 2014 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають вони окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved