Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У квітні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що у період з 24 червня 2011 року по 25 грудня 2011 року проживала однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. Увесь цей час відповідач піклувався про неї, робив їй подарунки, обіцяв оформити з нею шлюбні відносини, але потім передумав, коли дізнався, що вона вагітна. Під час вагітності відповідач проявляв постійне піклування про неї, допомагав матеріально, оплачував витрати на проведення усіх аналізів. [INFO] вона народила сина. Пологи були передчасними, дитина перебувала 18 діб у реанімації, потім ще 3 тижні у лікарні. У період цього часу вони бачилися з відповідачем, він приносив дитині памперси, купував катетери, приносив їй їжу у лікарню, один раз дав двісті гривень на оплату аналізу. Згодом відповідач відмовився визнати своє батьківство і подати заяву до відділу РАЦС, тому реєстрація народження дитини була здійснена за її заявою, згідно зі ст.. 135 СК України. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За час перебування дитини в реанімаційному відділенні та у стаціонарі нею було витрачено багато коштів на придбання медичних препаратів. Після виписки з лікарні син потребує постійної підтримуючої терапії. Просила суд визнати, що [PERSON] є батьком її сина [PERSON], стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно, а також понесені нею витрати на лікування дитини. 25.06.2013р. позивач подала заяву про збільшення розміру позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно та додаткових витрат на лікування дитини у сумі 9839,19 грн. (а.с.55-56, т.1). 14.11.2013р. позивачка подала заяву про збільшення розміру позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, просила суд стягнути з відповідача понесені нею витрати на лікування сина та витрати на проведення експертизи, проїзду до експертної установи в загальній сумі 17637,46 грн.(а.с.161, т.1). До участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, була залучена [PERSON], на користь якої відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суду додатково пояснила, що вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у такому розмірі, оскільки він є приватним підприємцем, крім того отримує дохід від здачі у найм квартири. Вона зараз не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, отримує державну допомогу на дитину до 3-х років, а також допомогу як мати- одиначка. Їй одній важко утримувати сина. ЇЇ мати є інвалідом 3 групи і також потребує її допомоги. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнає. Суду пояснив, що не визнає себе батьком дитини [PERSON] Ніколи не мав наміру утворювати з позивачкою сім'ю. В разі якщо суд визнає його батьком цієї дитини, зможе виплачувати аліменти у розмірі 150 грн., оскільки він зараз ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, вже сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 200 грн. Крім того на його утриманні знаходиться бабуся [PERSON], яка за станом здоров'я потребує постійного догляду. Догляд за бабусею здійснює він, у зв'язку з чим 23.12.2013р. управлінням праці та соціального захисту населення йому призначена компенсація відповідно до ЗУ «Про соціальні послуги» у розмірі 121,80 грн. Що стосується додаткових витрат на лікування дитини, які просить стягнути позивач, то він ці вимоги також не визнає, оскільки позивачка працює фармацевтом в аптеці і може принести будь-які чеки з аптеки. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] підтримав доводи відповідача. Третя особа [PERSON] проти позову заперечує. Суду пояснила, що позивачка та відповідач ніколи разом не проживали. Вона отримує аліменти від відповідача у розмірі 200 грн., тому заперечує проти стягнення аліментів на користь позивача у більшому розмірі, оскільки будуть порушені інтереси її дитини. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як вбачається з наданої позивачем копії свідоцтва про народження (а.с.4) [PERSON] народився [INFO], матір'ю записана [PERSON], батьком [PERSON]. З довідки відділу ДРАЦС м. Берданська від 10.07.2013р. видно, що реєстрація народження дитини ) [PERSON] була здійснена 29.06.2012р., актовий запис №553, і була проведена відповідно до ст. 135 СК України ( а.с.78, т.1). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] суду показали, що влітку 2011 року [PERSON] познайомилася з [PERSON] Згодом вони стали проживати разом в гуртожитку по [ADDRESS]. Бачили, що він зустрічав її з роботи, телефонував їй постійно. Жили вони разом десь з півроку. Потім позивачка народила сина. За ухвалою суду, Дніпропетровським бюро судово-медичних експертиз була проведена судова медична молекулярно-генетична експертиза. За висновком експерта №227 ( а.с.86-90, т.1) встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого громадянкою [PERSON], [INFO] Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9998%. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині визнання відповідача батьком народженої нею дитини [PERSON] підлягають задоволенню. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] і має сплачувати аліменти на утримання дитини. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік», яка діє на час розгляду справи, прожитковий мінімум з 01 грудня 2013 року на одну дитину віком до 6 років визначено у розмірі 1032грн. Згідно зі статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З пояснень позивачки видно, що вона зараз не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує державну допомогу до досягнення дитиною 3-х років у розмірі 622,94 грн. Відповідач є фізичною особою підприємцем. Згідно довідки Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції від 05.09.2013р. ( а.с.83-84, т.1) доходу за 2012р. не мав. Це також підтверджується копією Податкової декларації ( а.с.25-26, т.2). За рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.09.2013р. (а.с.24) з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 200 грн. Суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що він матеріально утримує свою бабусю [PERSON], [INFO], яка за станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду та лікування, оскільки з наданих суду довідок вбачається, що остання є пенсіонеркою і відповідно отримує пенсію. Крім того, відповідно до повідомлення управління праці та соціального захисту населення від 31.12.2013р. [PERSON], у зв'язку з цим була призначена щомісячна компенсація у розмірі 121,80 грн. Надані позивачем роздруківки оголошень, розміщених в мережі інтернету, про здачу [PERSON] відпочиваючим житла, не підтверджують факт отримання відповідачем доходу від цієї послуги. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, а також те, що відповідач є працездатною особою, в інтересах дитини, з урахуванням принципу розумності та співмірності, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З позовом про стягнення аліментів позивач звернулася до суду 19.04.2013р, тому саме з цього часу необхідно стягнути аліменти з відповідача. Що стосується позовних вимог про стягнення додаткових витрат, понесених позивачем на лікування дитини, то суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що дитина [PERSON] народився [INFO] Пологи були передчасними, 18 днів ( з 18.06.2012р. по 06.07.2012р.) дитина перебувала у відділенні дитячої анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку з діагнозом: « распираторный дистресс-синдром новорожденных І типа, синдром дыхательных расстройств ІІІ ст.; гипоксически-ишемическое поражение ЦНС ІІ ст., острый период, синдром угнетения, недоношенность 30 недель» (а.с.38-42, т.1). 06.07.2012р. дитина була переведена на стаціонарне лікування у дитячу лікарню, де перебувала до 24.07.2012р. З довідки дільничного лікаря від 16.04.2013р. ( а.с.37, т.1) вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у невропатолога з діагнозом « ГИПЦНС ІІст., Синдром двигательных нарушений. Недоношенность 30 недель», у лікаря-кардіолога з діагнозом «вторичная кардиопатия» ; у педіатра з діагнозом: « железодефицитная анемия Іст.». За період перебування на стаціонарному лікуванні та лікуванні вдома, за підрахунками позивачки, нею було витрачено 17637,46 грн. (а.с.162-165, т.1). З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позивачем дійсно були понесені додаткові витрати, пов'язані з особливими обставинами, а саме лікуванням дитини. Однак, до вказаного розрахунку позивачем внесено витрати, пов'язані з додатковим утриманням дитини ( коляска, іграшки, гігієнічні засоби тощо), а також витрати не пов'язані з лікуванням дитини. Судом докладно були досліджені медичні призначення щодо лікування дитини та надані позивачем чеки на придбання медичних препаратів. За підрахунком суду витрати на придбання медичних препаратів становлять 4871,52 грн. Обов'язок утримувати дитину є рівним обов'язком як матері, так і батька. А тому з відповідача необхідно стягнути половину витрат, понесених позивачем, тобто 2435,76 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати: оплату судового збору - 114,70 грн. (а.с.12,т.1), оплату експертизи - 4240,92 грн. (а.с.1, т.2), витрати на проїзд до експертної установи 97,05 грн. (а.с239, т.1) і 102,88грн. (а.с2,т.2). Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в загальній сумі 4576,75 грн. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., з позовних вимог матеріального характеру про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Outcome: partial