Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у сумі 248 707 грн. 12 коп. та судовий збір. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за договором про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року ПАТ «Дельта Банк» отримав право вимоги за кредитними договорами до боржників ТОВ «Укрпромбанк». Відповідач 16 грудня 2005 року уклав з ТОВ «Укрпромбанк» кредитний договір № 62/05, відповідно до якого отримав кредит у сумі 42 700 доларів США під 12 % річних на строк по 15 грудня 2025 року. Відповідач зобов'язань за кредитним договором не виконує. Станом на 12.03..2014 року за ним рахується загальна заборгованість у сумі 248 707 грн. 12 коп., що і стало підставою для звернення до суду з позовом. За заявами відповідача [PERSON] справа відкладалась декілька разів для вирішення питання мирним шляхом, оскільки боржник вказував, що банком розглядається питання зняття обмежень із заставного майна, що забезпечує виконання зобов'язань по кредитному договору № 62/05 від 16 грудня 2005 року. Представник позивача за довіреністю подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 16 грудня 2005 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 62/05, відповідно до умов розділу 1 якого останній отримав кредит у сумі 42 700 доларів США під 12 % річних на строк 240 місяців. Дата повернення кредиту - 15 грудня 2025 року. Щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування складає 220 грн. (а.с. 5-7). П. 2.4. договору передбачений обов'язок відповідача повертати кредит щомісячно по 10 число кожного місяці, починаючи з січня 2006 року в розмірі 177,92 доларів США. Відповідно до п. п. 2.6. та 2.7. проценти за користування кредитними коштами нараховуються щомісячно за період від дня надання кредиту по день його повернення на суму фактичної заборгованості виходячи з фактичної кількості днів у місії та році та мають бути сплаченими з 1 по 10 число наступного місяця. Відповідно до п. 4.2.1. обов'язком відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за його користування. Згідно з п. 4.3.4. договору позивач має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів за фактичний термін користування ним та штрафних санкцій у випадку невиконання позивальником своїх зобов'язань за договором. За договором про передачу Активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30 червня 2010 року ТОВ «Український промисловий банк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та зобов'язальними договорами (а.с. 17-20), серед який і кредитний договір № 62/05, укладений з [PERSON] 16 грудня 2005 року (а.с. 16). Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 62/05 від 16 грудня 2005 року до [PERSON], про що позивач письмово повідомив відповідача та запропонував йому сплатити борг (а.с. 13, 14). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. [PERSON] станом на 12.03.2014 року має заборгованість по тілу кредиту в сумі 26 382,14 доларів США, що в еквіваленті дорівнює 245 287 грн. 95 коп., по відсоткам - 344,09 доларів США, що в еквіваленті - 3 199 грн. 18 коп., комісія за ведення кредиту - 220 грн. прострочене тіло кредиту - 1 296,22 доларів США, що в еквіваленті - 12 051 грн. 61 коп., по простроченим відсоткам - 250,67 доларів США, що в еквіваленті - 2 330 грн. 60 коп., комісія - 220 грн. Позивач просить стягнути тіло кредиту та відсотки: 26 382,14 доларів США, що в еквіваленті дорівнює 245 287 грн. 95 коп., та 344,09 доларів США, що в еквіваленті - 3 199 грн. 18 коп., а разом 248 487 грн. 13 коп. Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ч. 1 ст. 612 ЦК України наголошує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 248 487 грн. 13 коп. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі та підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved