Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.1996 року на праві приватної власності йому належить житловий будинок № 56 по вул. Псковська у м. Краматорську Донецької області. У належному будинку зареєстрована колишня власниця будинку [PERSON], яка є відповідачем по справі. Відповідач залишила місце реєстрації та не проживає у вказаному будинку з моменту його продажу, тобто з серпня 1996 року. З нею він та члени його родини зв'язок не підтримують. Речей відповідача у будинку не має. Комунальні послуги позивач сплачує самостійно, крім того він не може отримати субсидію, що становить його у скрутне матеріальне становище. Враховуючи викладене, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 56 по вул. Псковська у м. Краматорську Донецької області. У судове засідання позивач не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Був не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася за невідомою суду причиною, про час, дату та місце слухання справи повідомлялася належним чином, та від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або про розгляд справи у її відсутність. Відзиву на позовну заяву відповідачем надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження, адже існують всі умови для ухвалення заочного рішення, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло.\~\~\~\~ Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 56 по вул. Псковська у м. Краматорську Донецької області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.08.1996 року. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно довідки виконавчого комітету Шабельківської селищної ради вбачається, що за адресою: м. Краматорськ, вул. Псковська,56 дійсно зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідно до акту про не проживання, складеного посадовою особою виконавчого комітету Шабельківської селищної ради, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але за вказаною адресою не мешкає з 1996 року. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.406 ЦК сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. \~ \~ \~ \~Відтак,\~враховуючи,\~що відповідач\~[PERSON] не є власником будинку № 56 по вул. Псковська у м. Краматорську, суд вважає, що обставини, на підставі яких вона користувалась будинком, який з 1996 року належить [PERSON], на цей час припинені. \~ \~ \~ \~ Таким чином, позов [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування будинком № 56 по вул. Псковська у м. Краматорську Донецької області, підлягає задоволенню.

Outcome: approved