Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 23 листопада 2007 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON], рішенням від 09 грудня 2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбу їхній син проживає з матірю та перебуває на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає, життям сина не цікавиться, участі в його вихованні не приймає, інші особи на його утриманні не перебувають. Постійного заробітку (доходу) [PERSON] не отримує, тому вона вважає доцільним визначення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала,\~що позов\~вона підтримує,просила суд розглядати за її відсутності. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 23 листопада 2007 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON]перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2014 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] позивачу не надає, є працездатною особою, інші особи на його утриманні не перебувають, постійного заробітку (доходу) він не має. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України), обовязок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, с тан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік встановлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років у 2018 році становить: з 1 січня 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн. Згідно із ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги синові [PERSON] не надає, домовленості щодо утримання дитини батьком сторонами не досягнуто, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на сина в розмірі 1000 грн. ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704\~грн.\~80\~коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved