Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

У жовтні 2017 року \~\~[PERSON] звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів стягнутих згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.06.2015 року по справі №511/301/15-ц та стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ІПН [NUMBER], паспорт громадянина України КК 262519 виданого 14.05.1999 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 29.12.2027 року. Свої вимоги мотиву тим, що відповідач є батьком її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. На її утримання відповідач відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.06.2015 року сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку. Оскільки з часу стягнення аліментів відбулася значна інфляція, а також зріс прожитковий мінімум та витрати на дитину, позивачка зазначає, що їй не вистачає стягнутих аліментів для утримання дитини. Однак, на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просила суд збільшити розмір аліментів, та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 29.12.2009 року, щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. (а.с. 17) Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не вказав, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень на позовну заяву до суду не надходило. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, тобто про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином. (а.с.16). В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №205071, виданого 12 січня 2010 року виконавчим комітетом Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №5. ( а.с.3). Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.06.2015 року по справі №511/301/15-ц стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2015 року до досягнення донькою повноліття, тобто до 29.12.2027 року. ( а.с.2) Відповідно до ч.2\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3\~ст.51 Конституції України\~). Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Зокрема, відповідно до\~ст.192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як передбачено п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст.192 СК, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 17 травня 2017 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2037-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів».Закон набрав чинності 08.07.2017 року. Статтею 182 ч.1 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року). Відповідно до частини 3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року). Відповідно до частини 2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року). Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей-однієї третини, на трьох і більше дітей - половина заробітку ( доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в таких розмірах: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку щомісяця, що не в повній мірі відповідає вимогам\~Сімейного кодексу України. Таким чином, враховуючи положення законодавства України, збільшення мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, рівень життя станом на 2017 рік суттєво різниться з рівнем життя 2015 року, тому є підстави для збільшення визначених рішенням Роздільнянського районного суду від 16 червня 2015 року аліментів, суд вважає можливим змінити розмір аліментів з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку щомісяця, на не менше 50% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку. При цьому, аліменти у зміненому розмірі стягуються з дня набрання чинності рішенням суду. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли (ч.2\~ст.88 ЦПК України), тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved