Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Тростянецька селищна рада Тростянецького району Вінницької області. В обгрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . На день смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Спадкоємцем до майна померлої за законом є позивач, дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що проживала зі своєю мамою на день її смерті разом, вели спільне господарство. [PERSON] понесла всі витрати під час поховання матері та здійснювала повноваження власника будинку. У зв`язку з тим, що [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , а фактично з 2006 р. проживала разом з [PERSON] по [ADDRESS] , вона не може належним чином оформити свої спадкові права. Заявниця просила суд встановити факт спільного проживання разом зі спадкодавцем - [PERSON] в [ADDRESS] , з 2006 р. по день відкриття спадщини [INFO] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.05.2019 р. прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання по справі. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник підтримали заяву та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Тростянецької селищної ради. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с.Тростянець Тростянецького району Вінницької області, її батьками записано: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданного 16.01.1957 р. (а.с.9). 23.08.1980 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №66. Після укладання шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у віці 78 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 16.11.2007 р. зроблений актовий запис за №109 (а.с. 11). На день її смерті відкрилась спадщина, яку заявник має намір успадкувати. Однак, недоведеність факту прийняття спадщини шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, створює їй перешкоди. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрована з 05.10.2001 р. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] (а.с.4,5). Згідно домової книги для прописки громадян по [ADDRESS] , [PERSON] була зареєстрована за даною адресою з 09.09.1976 р. (а.с.12-14). Рішенням виконавчого комітету Тростянецької селищної ради від 27.09.2018 р. №28, уточнено адресу розташування житлових будинків, зокрема: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до довідки № 483, виданої Тростянецькою ЦРЛ, [PERSON] , 1929 р.н., протягом 2006 та 2007 дійсно лікувалась під наглядом лікаря кардіолога та потребувала постійного догляду (а.с.10). З акту про встановлення факту проживання [PERSON] по [ADDRESS] від 03.07.2019 р., складеного депутатом Тростянецької селищної ради Усенко А.В. , вбачається, що [PERSON] доглядала хвору матір [PERSON] і спільно проживала з нею в 2006-2007 роках за адресою: [ADDRESS] . Акт складено на підставі свідчень сусідів [PERSON] та [PERSON] . Також, факт спільного проживання [PERSON] разом з покійною матір`ю підтвердили у судовому засіданні свідки. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що дійсно [PERSON] доглядала свою хвору матір [PERSON] та проживала разом з нею більше року за однією адресою і до дня її смерті, оскільки остання була лежачою і потребувала постійного стороннього догляду і допомоги. Аналогічні пояснення в судовому засіданні дала свідок [PERSON] . Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. п. 2, 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем (п. 3.22. Порядку). У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах по встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Отже, судом встановлено, що встановлення факту постійного проживання разом з матір`ю на момент відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої [INFO] мати заявниці - [PERSON] , встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе. Таким чином, в судовому засіданні на підставі досліджених письмових доказів, пояснень свідків, було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] проживали разом в [ADDRESS] , а тому заява останньої підлягає задоволенню.

Outcome: approved