Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У жовтні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», 3-ті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про визнання виконавчого напису нотаріуса № 592 від 02 червня 2020 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтовування позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та відповідачем ніколи не укладався кредитний договір. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. було вчинено виконавчий напис від 02.06.2020 № 592 у зв`язку із боргом за кредитним договором, ніби то укладеним між нею та відповідачем. 23.09.2020 приватним виконавцем Вельковим О.В. на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 63061328. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. За захистом своїх прав позивач звернулась до суду. Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову та клопотання про витребування доказів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2020 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2020 відкрито провадження у цій справі та справа призначена до розгляду в поряду спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2020 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом. 10.02.2021 до канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни надійшли належним чином завірені копії документів на підставі яких вчинено оспорюваний виконавчий напис. 26.02.2021 до канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідачем для вчинення нотаріального напису були надані всі належні документи, про наявність заборгованості позивач була повідомлена належним чином, крім цього, зазначена в виконавчому написі заборгованість є безспірною. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Третя особа також подала до суду заяву про розгляд справи без ї участі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних в справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.2021 між ПАТ «ВТБ-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53700286766В, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит в сумі 57 000,00 грн. 27.08.2015 між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Новий кредитор) та ПАТ «ВТБ Банк» (Первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 270815нв. Відповідно до умов вказаного договору Первісний кредитор продав Новому кредитору свої права вимоги, зокрема за кредитним договором №R53700286766В, що підтверджується актом приймання-передачі документації від 27.08.2015. 29.01.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» (Фактор) укладено договір факторингу № 29/01/19-1, клієнт передав, а фактор прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитними договорами, прав вимоги за якими належить клієнту на підставі договорів про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, зокрема № 270815нв від 27.08.2015. Відповідно до витягу з акту приймання-передачі документації боржників ТОВ «ФК «Прайм Альянс» Клієнт передав, а Фактор прийняв документацію боржника [PERSON] за кредитним договором №R53700286766В від 03.07.2012. В матеріалах справи міститься повідомлення відповідача від 23.02.2021 № 4510 про відступлення прав вимоги за кредитним договором №R53700286766В від 03.07.2012, зазначено, що сума заборгованості за вказаним договором становить 37816,83 грн, однак вказане повідомлення не містить адресата. Вимогою від 18.02.2019 №В/14/02/2327 [PERSON] повідомлено про те, що право вимоги за кредитним договором №R53700286766В від 03.07.2012 перейшло до ТОВ «ФК «Прайм Альянс», а також повідомлено, що станом на 18.02.2019 її заборгованість становить 37816,83 грн. 02.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., вчинено виконавчий напис № 592, яким звернуто стягнення з [PERSON] , яка народилась [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», ідентифікаційний код юридичної особи 41677971, місцезнаходження: 04053, м. Київ Січових Стрільців, 77, у розмірі 37806,83 грн (тридцять сім тисяч вісімсот шість гривень вісімдесят три копійки) в тому числі: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 29687,24 грн (двадцять дев`ять тисяч шістсот вісімдесят сім гривень двадцять чотири копійки); заборгованості по відсоткам становить 8119,59 грн (вісім тисяч сто дев`ятнадцять гривень п`ятдесят дев`ять копійок); для часткового погашення заборгованості за кредитним договором №R53700286766В від 03.07.2012, укладеним нею із Первісним кредитором - Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» право вимоги яким було відступлено до Нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», відповідно до договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 270815нв від 27.08.2015, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги Нового кредитора до Позичальника за Кредитним договором. В подальшому, 29.01.2019 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», ідентифікаційний код юридичної особи 41677971, місцезнаходження: 04053, м. Київ Січових Стрільців, 77, було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Позичальника за кредитним договором. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. від 23.09.2020 у виконавчому проваджені № 63061328 з виконання виконавчого напису № 592 від 02.06.2020 приватного нотаріуса КМНО Буждиганчук Є.Ю. звернуто стягнення на доходи [PERSON] . Положеннями ст. 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачою, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3424-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. З урахуванням вищезазначеного, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. З наданих приватним нотаріусом документів вбачається, що приватному нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості боржника [PERSON] надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №R53700286766В від 03.07.2012, в якому не вказано період за який виникла заборгованість, а також надано копію вимоги без доказів її отримання боржником. Проте, розрахунок наданий відповідачем нотаріусу є необґрунтованим, що ставить під сумнів можливість встановлення нотаріусом безспірності заборгованості. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку, а саме опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Отже у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, стороною відповідача не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором, а також не надано доказів того, що сума заборгованості утворилась за період часу з 29.01.2019 по 10.03.2020, про що зазначено у виконавчому написі. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved