Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

У жовтня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, в якому 01.10.2007 року у них народився син [PERSON] та 05.01.2011 року народився син [PERSON] в свідоцтвах про народження яких відповідач вказаний батьком. На даний час діти перебувають повністю на утриманні позивачки, проживаючи з нею, тоді як відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зі змісту якої також вбачається, що позов вона підтримує та просить його задовольнити, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідач в судове засідання не зявився та, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2006 року. Від даного шлюбу в подружжя 01.10.2007 року народився син [PERSON] та 05.01.2011 року син [PERSON], які перебувають на утриманні своєї матері. При цьому батьком дітей, згідно досліджених в судовому засіданні копій свідоцтв про народження серії І-БВ №060273 та серії І-БВ № 141784, є відповідач, який відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Разом з тим, відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховуються стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, беруться до уваги наведені позивачкою в обґрунтування позову доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки такі доводи відповідачем не спростовані, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Так, дійсно, згідно положень ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Крім того, у відповідності до ст. 198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. На даний час, діти перебувають на повному матеріальному утриманні своєї матері, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області №1219 від 10.07.2017 року, тому дохід дітей не перевищує доходу кожного з батьків і не забезпечує повністю їх потреб. Разом з тим, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїм дітям, хоча він офіційно й не працює, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності у нього інших утриманців чи наявності інших обставин, які б перешкоджали йому у виконанні батьківських обовязків щодо його малолітніх дітей. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість визначення та стягнення з відповідача аліментів на його дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 11.10.2017 року, і до досягнення дітьми повноліття, а також відповідної суми судового збору в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved