Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що 09.06.2015 [PERSON] отримав від нього у борг 5000 доларів США та зобовязався їх повернути не пізніше 20.06.2015 про що була складена відповідна розписка. В означений термін відповідач не повернув борг, а тому позивач просить тягнути з відповідача борг, з урахуванням курсу долару США, встановленого НБУ, на 07.10.2015, в сумі 106320 грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, також додала, що ні позивач, ні інші особи цей борг не повертали. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти позову з тих підстав, що отримані в борг кошти були спільною сумісною власністю позивача та його дружини [PERSON], яка також є сестрою відповідача. Ці кошти були їй повернуті донькою відповідача [PERSON], як компенсація за квартиру відповідача, яку він подарував доньці, про що вона дала відповідну розписку. Таким чином обовязок відповідача перед позивачем виконаний. Заслухавши сторони свідків, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.ст. 1046, 1047 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з розписки від 09.06.2015 (а.с.4) [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 5000 доларів США ($) та зобовязався їх повернути до 20.06.2015. В розписці [PERSON] від 25.09.2015, наданій відповідачем, (а.с.31) зазначається, що вона повертає борг [PERSON] в сумі 6200 доларів його сестрі [PERSON]. Проте, сама ця розписка н свідчить про повернення боргу, оскільки боргова розписка знаходиться у позивача і відповідачу не поверталася. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що ні [PERSON], ні [PERSON] їй ніяких коштів у погашення цього боргу перед [PERSON] не повертали. Також, свідок [PERSON] дала показання, що ніяких коштів [PERSON] вона не повертала, розписку про це написала під примусом батька, який не віддавав їй документи на квартиру. З урахуванням офіційного курсу долару США встановленим НБУ на день складання позовної заяви 07.10.2015 (2126,40 грн. за 100 доларів США), сума боргу складає 106320,00 грн.. Таким чином, оскільки відповідач не повернув борг в обумовлений строк, то заборгованість необхідно з нього стягнути. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved