Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У квітні 2016 року кредитна спілка «Меркурій», в собі представника, звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до відповідачів, згідно якої просила ухвалити судове рішення, яким зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON] виконувати належним чином Кредитний договір за № 28/07.010 від 26 листопада 2010 року в редакції Договору від 17.06.2013 року та умови Іпотечного договору від 27.07.2010 року, реєстровий № 1452, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] у редакції Договору від 17.06.2013 року. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2014 року, позовні вимоги кредитної спілки «Меркурій» задоволено в повному обсязі. Однак, до Приморського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] із заявою про скасування заочного рішення, звертаючи увагу на те, що Приморським районним судом були порушені її права, закріплені ст. 27 ЦПК України та була позбавлена можливості надати свої заперечення на позовну заяву. Суд дослідивши матеріали справи, суд встановив, що заява підлягає задоволенню та скасував заочне рішення від 08 вересня 2017 року та призначив справу до розгляду. Позивач звернувся до суду із завою про уточнення позовних вимог, згідно якої просив у рахунок погашення заборгованості перед Кредитною спілкою «Меркурій» за Договором кредиту № 17/07.010 від 17 липня 2010 року, Договіром про внесення змін до Кредитного та Іпотечного Договору за реєстраційним № 1452, реєстраційним номером заборони № 10078854 від 17.06.2013 року, в розмірі 550568 (п'ятсот п'ятдесят тисяч пятсот шістдесят вісім) грн.16 коп, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру № 9, яка розташована у м. Одесі за адресою: вул. Адмірала Лазарева, будинок № 28, загальною площею 49,2 кв. м., житловою площею 34,3 кв. м., шляхом визнання права власності за іпотекодержателем «КС Меркурій». Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не повідомили. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. 280 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вважає позов є підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. 27 липня 2010 року між позивачем та відповідачами було укладено Кредитний договір за № 17/07.010, відповідно до умов якого, позичальник отримала кредит у сумі 13000,00 (тринадцять тисяч) грн. строком на 24 (двадцять чотири) місяці (п.п.1.1,1.3 Договору, Додатку №1). Згідно умов Договору відповідачі зобовязані були своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом з рахунку 0,195% за добу та повертати кредит рівними частинами 17-го числа кожного місяця (п.п.1.4,1.5 Договору та Додатку № 1 до Договору). У якості забезпечення виконання зобовязань 27 липня 2010 року між сторонами було укладено Іпотечний договір, зареєстровий № 1452, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 17.06.2013 року між Сторонами було укладено Договір про внесення змін до Кредитного та Іпотечного Договорів, відповідно до умов якого (п.1.1) суму кредиту було змінено з 8.465 (вісім тисяч чотириста шістдесят пять) грн. та 34.565 (тридцять чотири тисячі пятсот шістдесят пять) грн. Щоденний основний відсоток складав від суми кредиту 0,185 % (п.1.4 Договору від 17.06.2013р.) та строк дії Договору був перенесений на 2016 рік (п.1.5 Договору від 17.06.2013р.). П. п. 1.4., 2.4 кредитного договору передбачено, що Відповідачі повинні своєчасно сплачувати за користування кредитом відсотки та погашати частинами суму кредиту . Згідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконали. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 550.568 (пятсот пятдесят тисяч пятсот шістдесят вісім) грн.16 коп. Невиконання зобовязань відповідачами спричиняє збитки позивачу, впливає на майновий стан вкладників Кредитної спілки «Меркурій». У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобовязання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку») не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому, у разі встановлення такого способу звернення стягнення в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ст. ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1340,00 грн, що підтверджуються квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved