Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в володінні та користуванні власністю шляхом вселення, посилаючись на те, що він, на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2009, є власником квартири № 44, що знаходиться в будинку № 79, корпус 7 по вул. Янтарній у місті Дніпропетровську. 23 листопада 2009 року у вказаній квартирі позивач зареєстрував членів своєї сімї, а саме [PERSON] та [PERSON] того ж дня, з метою вселитися в придбану квартиру він разом із своєю сімєю прибули за адресою її розташування. Однак, на той час в квартирі перебував сторонній чоловік, який назвався [PERSON] [PERSON] огли та стверджував, що є власником даної квартири, разом з тим в даній квартирі проживають його дружина та діти, однак підтвердити своє право власності на квартиру не зміг. Згодом позивач зареєстрував [PERSON]. Він неодноразово звертався до відповідачів з приводу вирішення питання позасудовим шляхом, а саме надання йому можливості вселитися до спірної квартири та користуватися належною йому квартирою, але відповідачі на його пропозиції відмовили. Враховуючи те, що дії відповідачів перешкоджають йому в здійсненні його законних прав щодо користування належної йому квартирі, просив суд: усунути перешкоди шляхом вселення його та членів його родини в вищезазначену квартиру. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2015 року вищевказану позовну заяву було задоволено, однак ухвалою Індустріального суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подали, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. За вказаних обставин суд вважає, що є передбачені ст. ст. 224, 225 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 232 ЦПК\~після скасування заочного рішення суд призначає справу до нового судового розгляду в загальному порядку. У разі неявки відповідача у нове судове засідання суд за наявності інших встановлених умов може постановити повторне заочне рішення. Однак відповідно до зазначеної норми повторне заочне рішення може бути оскаржене як позивачем, так і відповідачем лише в загальному порядку, встановленому ЦПК. Таким чином, право на подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення втрачається. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 06 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договору купівлі-продажу квартири № 44, що знаходиться в будинку № 79, корпус 7 по вул. Янтарній у місті Дніпропетровську. Даний договір того ж дня посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 9028. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, 16 листопада 2009 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на зазначену вище квартиру. Відповідно до акту державного виконавця Індустріального ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 19 грудня 2014 року встановлено, що на момент виходу державного виконавця за адресою: [ADDRESS] в кватирі знаходиться жінка яка назвалася [PERSON] Нармілою Махяддін кизи та повідомила державному виконавцю, що вона на даний час разом із чоловіком та дітьми проживають в даній квартирі. В матеріалах справи наявне рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року, відповідно до якого визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири 44 в будинку 79 корпус 7 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську, укладений 24 березня 2009 року між [PERSON] [PERSON] огли та [PERSON] Семендером Агалала огли, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та визнати за [PERSON] Нармілою Михяддін кизи право власності на 1/2 частину зазначеної квартири. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам, а саме, право власності на нерухоме майно. Згідно\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили;\~інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Отже, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року є лише підставою для виникнення у [PERSON] Нарміли Михяддін кизи права власності на 1/2 частини квартири 44 в будинку 79 корпус 7 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську, оскільки таке право власності виникає з моменту державної реєстрації. Але суду не було надано жодного належного документального підтвердження щодо державної реєстрації права власності за [PERSON] Нармілою Михяддін кизи на 1/2 частини зазначеної квартири. За таких умов [PERSON] Нарміла Михяддін кизи у передбаченому законом порядку не зареєструвала право власності на 1/2 частини квартири 44 в будинку 79 корпус 7 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Дослідивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідачі перешкоджають позивачу в здійсненні його законних прав щодо користування належної йому квартири, внаслідок чого позивач вимушений звернутися до суду, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved