Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Вказувала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30.04.1987 року, який рішенням суду від 21.02.2011 року було розірвано. Від шлюбу мають п'ятеро дітей, з яких один син [PERSON], 2001 р.н. є неповнолітнім. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений нею позов та просила його задовольнити у повному обсягу, зазначила, що з травня 2014 року син [PERSON] проживає разом з нею, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, але не надає її. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю, зазначив, що надає сину кошти на особисті потреби та хоче щоб останній підтвердив про це у судовому засіданні, оскільки син не хоче щоб батько сплачував аліменти. Крім того, відповідач пояснив, що син [PERSON] до вересня 2014 року проживав разом із ним і що син не хоче розривати стосунки з батьком. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.04.1987 по 21.02.2011 року, від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 1111. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоров'я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Доводи відповідача про відсутність підстав до стягнення з нього аліментів судом оцінюються критично, оскільки норми чинного Сімейного кодексу України не звільняють останнього від обов'язку по їх сплаті. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved