Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що у неї та відповідача є донька [PERSON] , [INFO] , яка тепер навчається. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка навчається між сторонами не досягнуто. [PERSON] зазначає, що відповідач працює, отримує заробітну плату, має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] , [PERSON] позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суду пояснив, що тепер не працює, не має на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, не є особою з інвалідністю. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що у сторін є донька [PERSON] , [INFO] (а. с. 3). Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З огляду на вищезазначене, позивачка одна із двох суб`єктів, які мають право на звернення до суду з таким позовом, а відтак має право вимагати стягнення аліментів на свою користь. Враховуючи вищезазначені положення, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як установив суд, [PERSON] , яка є донькою сторін, досягла вісімнадцяти років, тобто є повнолітньою та не досягла двадцяти трьох років. Також [PERSON] є студенткою Криворізького юридичного коледжу Національного Університету «Одеська юридична академія». Загальний строк навчання з 1 вересня 2018 року до 30 червня 2020 року. Стипендію не отримує. Навчається на контрактній основі (а. с. 5). Суд уважає, що [PERSON] у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, що полягає у витратах на найм житла, харчування, проїзд, придбання спеціальної літератури та інших витратах, що виникають у зв`язку з навчанням. Також суд уважає, що відповідач [PERSON] має можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки, оскільки не є особою з інвалідністю, тобто є здоровим, не має на утриманні непрацездатних дружини, інших дітей, є особою працездатного віку, [INFO] , а також повністю визнає цей позов. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач не є особою з інвалідністю, тобто є здоровим, не має на утриманні непрацездатних дружини, інших дітей, є особою працездатного віку, [INFO] , повністю визнає цей позов. Також при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище повнолітньої доньки, яке у зв`язку з навчанням не може бути достатньо задовільним. Суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення донькою двадцяти трьох років або до припинення навчання. Суд уважає, що цей розмір аліментів відповідає фактичним обставинам справи, є необхідним та достатнім для забезпечення навчання повнолітньої доньки. Згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред`явлено до суду 3 жовтня 2019 року. Тобто саме з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлений у 2019 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 1921 грн. Отже, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved