overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 15 липня 2000 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований Вовчанським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 52. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сімї надалі просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивач\~до суду не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач до суду не зявився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 119049 виданого 15 липня 2000 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 15 липня 2000 Вовчанським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 52 (а.с.4). Мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7-8) Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого, подружжя весь час сварилося, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] (надалі Позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі Відповідач), в якому просила суд визнати припиненим безстроковий трудовий договір [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та [PERSON] з виконання [PERSON] обов»язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Секретне суспільство» (код ЄДРПОУ 40191509). Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 23.12.2015 року по теперішній час працює на посаді директора ТОВ «Секретне суспільство» (код ЄДРПОУ 40191509), засновником якого є [PERSON]. Позивач сумлінно виконувала всі вказівки Відповідача і жодних нарікань зі сторони останнього на якість її роботи не було. Але в грудні 2016 року Відповідач перестав платити [PERSON] заробітну плату, через що вона вирішила звільнитися, оскільки є матір»ю - одиначкою, проживає на орендованій квартирі і потребує роботи, на якій її праця була б оплачувана. Вирішивши припинити свою трудову діяльність на вказаній посаді, [PERSON] направила на адресу Відповідача рекомендований лист із заявою від 19.01.2017р. про звільнення за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України з 02.02.2017 року. Посилаючись на те, що факт припинення трудових відносин з Відповідачем не підтверджений та вона не може реалізувати своє конституційне право на працю, тому Позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених у позові, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом поміщення оголошення у газеті, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомив, заперечень проти позову не подавав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

У квітні 2017 року[PERSON] предявив в суд позов до[PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначив, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано у Підгаєцькій сільській раді Млинівського району Рівненської області 10 липня 2016 року, актовий запис №3. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилось помилкою. Спільне життя не склалось, у них різні поняття про сім»ю та її матеріальні і духовні цінності. Разом прожили лише один місяць і вже пів року проживають окремо. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач не зявився, звернувся до суду з заявою в якій вказав, що просить справу розглядати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.16) Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. (а.с.12,15). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує. Заходи для збереження сімї стронами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

у квітні 2017 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 07 липня 2001 року у Територіальному відділі агентства запису актів громадянського стану Красноярського краю по районі Талнах м. Норильська. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають сина [PERSON],[INFO]. Одружившись, вона із відповідачем не змогли створити міцної сімї. Постійні сварки, різні погляди на життя є причиною відсутності між ними злагоди і взаєморозуміння. Із відповідачем вони стали чужими людьми. Подружні відносини між ними припинилися з серпня 2016 року, з цього часу вони припинили ведення спільного господарства. В судове засідання, яке було призначено на 11 травня 2017 року о 10.00 год., позивач [PERSON] не зявилася та подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона просить позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 11 травня 2017 року о 10.00 год., не зявився та направив на адресу суду заяву, з якої вбачається, що він визнає позов та просить суд розглядати справу за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки в ній наявні достатні дані про їх права та взаємовідносини. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання 11 травня 2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог Третьої львівської державної нотаріальної контори про визначення ідеальних часток в спільній власності на квартиру№1 по вул. Остряниці,26 в м. Львові, а саме, що їй та відповідачу належить право власності по 1/2 ідеальній частці в цій квартирі. Як на підставу своїх вимог зіслалась на те, що їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 30 серпня 2006 року, виданим Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстрованим в ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 15 грудня 2006 року. З метою подальшого розпорядження своїм майном необхідно визначити частки співвласників, які є рівними, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 02 червня 2017 року о 09.20 год., сторони по справі не зявились, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку та подали заяви, з яких убачається, що вони просять розглядати справу у їх відсутності. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], та її донька - відповідач [PERSON], [INFO], зареєстровані і проживають в [INFO], яка складається з однієї кімнати, площею 17,6 кв.м, кухні з комунальними вигодами та відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 30 серпня 2006 року належить їм на праві спільної сумісної власності. Дані обставини стверджуються долученими до справи письмовими доказами: копією свідоцтва про право власності на квартиру від 30 серпня 2006 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, довідкою з місця проживання про склад сімї і прописку №33 від 04 січня 2017 року, яка видана ЛКП «Тополя-406», та ці обставини в судовому засіданні ніким не оспорювались. Виходячи з принципу рівності прав субєктів права спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що ідеальні частки сторін по справі у спільній сумісній власності на вищевказану квартиру становлять по 1/2 частині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстрований чоловік їхньої доньки [PERSON], 1972 року народження, який не проживає там з 2010 року. Просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вище згаданою квартирою, зобов'язавши третю особу зняти його з реєстрації місця проживання. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Позивач [PERSON], відповідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] помер [INFO] року. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про де нь та час слухання справи у встановленому законом порядку. Представник третьої особи до суду не з'явився, належним чином сповіщений про день та час слухання справи у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.5). [PERSON] з 13 квітня 2010 року зареєстрований в [ADDRESS], але на сьогоднішній день не проживає там і місце знаходження його невідомо, про що свідчать ати про непроживання та відсутність особистих речей від 19.04.2016 р., 18.10.2016 р., 19.04.2017 р. (а.с. 8,9,10). Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 321 та 391 ЦК України). Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться в [ADDRESS] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

у квітні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 24 квітня 2012 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування заяви зазначали про те, що від даного шлюбу у них 09 жовтня 2012 року народилася донька [PERSON]. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово стало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сімю, вони вже давно не ведуть спільне господарство. На даний час шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому вони вирішили звернутися в суд із заявою про розірвання шлюбу. В судове засідання, яке було призначено на 29 травня 2017 року о 10.00 год., [PERSON] та [PERSON] не зявилися та подали до суду заяви, з яких вбачається, що вони просять розірвати шлюб та проводити розгляд справи у їх відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки в ній наявні достатні дані про їх права та взаємовідносини. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання 29 травня 2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Згідно з ч.1 ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У квітні 2017 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка [PERSON] у позовній заяві зазначає, що 06 липня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом №304. Від шлюбу сторони мають троє неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає, позивачка не має можливості працювати повний робочий день, так як доглядає молодшу доньку. [PERSON] знаходиться на обліку в Василівському РУСЗН та отримує щомісячно одноразову допомогу при народженні дитини, інших джерел доходу не має. Іншими виконавчими листами відповідач не обтяжений, працездатний, тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду і до досягнення доньками повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не зявилися, але надали суду заяви із клопотаннями розгляду справи без їхньої участі, проти задоволення позову відповідач не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 06 липня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом №304. Від шлюбу сторони мають троє неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає, позивачка не має можливості працювати повний робочий день, так як доглядає молодшу доньку. [PERSON] знаходиться на обліку в Василівському РУСЗН та отримує щомісячно одноразову допомогу при народженні дитини, інших джерел доходу не має. Іншими виконавчими листами відповідач не обтяжений, працездатний. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто, у звязку з чим, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання дітей доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду і до досягнення доньками повноліття. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

У квітні 2017 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка [PERSON] у позовній заяві зазначає, що з 13 лютого 1999 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області за актовим записом №18. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою, знаходяться на повному її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає, внаслідок чого позивачка опинилася в скрутному матеріальному становищі . Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Тому позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), починаючи стягнення від дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не зявилися, але надали суду заяви із клопотаннями розгляду справи без їхньої участі, проти задоволення позову відповідач не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що з 13 лютого 1999 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області за актовим записом №18. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою, знаходяться на повному її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає, внаслідок чого позивачка опинилася в скрутному матеріальному становищі. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто, у звязку з чим, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання дітей доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved