Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

У жовтні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про визнання поруки за договором поруки №010/21-03/7/12-3 від 21.12.2009 р. такою, що припинена. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.12.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Кредитор), та Позичальниками: ТОВ «КАРДЕКС», ДП «Компанія Кардекс» і [PERSON], було укладено генеральну кредитну угоду №010/21-03/12, відповідно до умов якої Кредитор взяв на себе зобов'язання надавати позичальникам кредитні кошти в порядку, і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди, що є її невід'ємними частинами. В рамках вищевказаної генеральної кредитної угоди у грудні 2009 року було укладено кредитні договори між Кредитором та ТОВ «КАРДЕКС» №010/93-12/93 та №010/93-12/94. Заборгованість за вищевказаними договорами перед Кредитором булла стягнута в судовому порядку Господарським судом м.Києва з ТОВ «КАРДЕКС». Разом з тим, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» одночасно звернулося до Солом'янського районного суду м.Києва з цивільними позовами про стягнення з [PERSON] та [PERSON] (як поручителів згідно договору №010/21-03/7/12-1 від 25.12.2006 р.) за кредитними зобов'язаннями ТОВ «КАРДЕКС» за договрами №010/93-12/93 та №010/93-12/94. Проте, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 28.11.2013 р. у справі №761/24027/13-ц, зазначена порука булла припинена. Таким чином, в суді у серпні 2014 р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було змінено підстави позову, і банк просив стягнути з вищезазначених поручителів заборгованість на підставі іншого договору поруки, а саме, на підставі договору поруки №010/21-03/7/12-3 від 21.12.2009 р. Позивач стверджував, що укладений договір поруки №010/21-03/7/12-3 від 21.12.2009 р. також підлягає припиненню в силу ст.559 ЦК України, оскільки відбулась зміна основного зобов'язання, забезпеченого порукою, без узгодження із поручителем. Крім того, посилаючись на те, що відповідач протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явив вимоги до позивача, як поручителя, договір поруки має бути припиненим, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду. У судовому засіданні, яке відбулося 12.11.2014 року, представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з посиланням на те, що строк виконання основного зобов'язання, забезпеченого порукою, припинився 28.01.2012 р. та 28.06.2012 р. відповідно. Письмова вимога вручена поручителю у серпні 2012 р., а позов про стягнення суми боргу з поручителів пред'явлено до суду в червні 2013 р., тому, на думку відповідача, посилання на пропущення строку звернення з позовом до поручителя є безпідставними. Крім того, представник відповідача вказувала на те, що згідно п.13.6 кредитних договорів №010/93-12/93 та №010/93-12/94, у відповідності до положень ст.259 ЦК України, встановлено строк позовної давності у 5 років. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Райффазен Банк Аваль» та ТОВ «КАРДЕКС», ДП «Компанія Кардекс» і [PERSON] було укладено генеральну угоду №010/21-03/12 від 25.12.2006 року. За умовами генеральної угоди кредитор зобов'язується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених генеральною угодою. Відповідно до п. 1.2 генеральної угоди загальний розмір заборгованості не може перевищувати суми 262.051,54 доларів США. Строк користування кредитними коштами за даною угодою встановлюється до 24.12.2009 року (п. 1.3 генеральної угоди). В рамках зазначеної вище генеральної угоди між ПАТ «Райффазен Банк Аваль» та ТОВ «Кардтех» були укладені кредитні договори від 21.12.2009 р.: №010/93-12/93 та №010/93-12/94 (а.с.19-24, 31-36). При цьому, в цей же день 21.09.2009 року між ПАТ «Райффазен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки №010/21-03/7/12-3, за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання перед ПАТ «Райффазен Банк Аваль» відповідати по борговим зобов'язанням ТОВ «Кардтех» згідно кредитних договорів №010/93-12/93 та №010/93-12/94 (а.с.48об.-49). Додатковою угодою №1 від 28.12.2009 р. до кредитного договору №010/93-12/93 змінено кредитний ліміт та розмір і строк повернення вказаного кредиту (а.с.26). Додатковою угодою №1 від 28.12.2009 р. до кредитного договору №010/93-12/94 змінено кредитний ліміт та розмір і строк повернення зазначеного кредиту (а.с.38). Водночас, судом установлено, що [PERSON], як поручитель за вищевказаними кредитними зобов'язаннями ТОВ «Кардтех», не був повідомлений з умовами змін основних договорів, та не давав своєї згоди на укладання додаткових угод до кредитних договорів №010/93-12/93 та №010/93-12/94. Статтею 559 ЦК України обумовлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За змістом ст.ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування грошима, установлення неустойки. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення обсягу основного зобов'язання навіть за згодою кредитора та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, резюмується. Якщо в договорі поруки умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Крім того, судом установлено, що 09.08.2012 р. ПАТ «Райффазен Банк Аваль» звернувся до [PERSON] з письмовою претензією про дострокове погашення заборгованості за кредитними договорами №010/93-12/93 та №010/93-12/94 (а.с.52). В претензії зазначено про необхідність розглянути вимогу в місячний строк з днія її одержання. Отже, пред'явивши вимогу про дострокове стягнення кредитної заборгованості, відповідач скористався приписами ст.1050 ЦК України що надає право на дострокове виконання зобов'язання шляхом повернення кредиту в зв'язку з порушеннямм умов договору. Натомість, до суду з відповідною вимогою до [PERSON], як поручителя, банк звернувся лише у серпні 2014 року. У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому, в разі пред'явлення вимоги до поручителя, кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 року №6-155цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для судів. На підставі наведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Райффазен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved