Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із указаною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . На момент смерті чоловік проживав разом із заявником за адресою: [ADDRESS] , де заявниця не була зареєстрована, що підтверджується Актом про фактичне місце проживання. На момент смерті чоловіка вона була зареєстрована за іншою адресою: [ADDRESS] . Проживаючи однією сім`єю, вони вели спільне господарство, до моменту смерті чоловіка заявник знаходилась у нього на утриманні, оскільки розмір її заробітної плати був значно нижчим, ніж розмір заробітної плати, а згодом і пенсії, яку отримував її чоловік. За час шлюбу, вона постійно отримувала від свого чоловіка [PERSON] допомогу, яка була основним джерелом засобу для існування та забезпечення сім`ї необхідними продуктами та ліками. На час смерті чоловіка заявник отримувала мінімальну зарплатню, якої вистачало лише на сплату комунальних платежів. Після смерті чоловіка вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника, але отримала відмову, так як відсутня довідка про спільну реєстрацію (проживання) з годувальником на момент смерті, тобто не встановлено факт перебування на утриманні. Таким чином, встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника та факту втрати джерела засобів до існування після смерті чоловіка має для заявниці юридичне значення для переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Ухвалою судді від 07.12.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження, та призначено судове засідання по справі. Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду відгук на заяву, просять проводити розгляд справи у відсутність представника управління та вирішення питання по справі залишили на розсуд суду (а.с.39-40). В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги. [PERSON] пояснила, що вони з чоловіком проживали разом за адресою його реєстрації до моменту смерті чоловіка, який за життя працював в шахті, і відповідно отримував значно більшу зарплату та належне пенсійне забезпечення, а заявник отримувала мінімальну заробітну плату, якої ледь вистачало на оплату комунальних платежів. Забезпечення сім`ї здійснювалося виключно за рахунок чоловіка. Наразі заявник вийшла на пенсію за віком, тому отримує мінімальну пенсію, та, враховуючи її розмір, не може забезпечити собі належні умови до існування. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили надані [PERSON] пояснення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [INFO] помер чоловік заявника - [PERSON] (а.с.7), з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01.04.1983 року (а.с. 10). [PERSON] за життя, з 14.03.1975 по [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Фактично з 1983 року до моменту смерті [PERSON] заявниця проживала разом з чоловіком за вказаною адресою, що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , та Актом про фактичне місце проживання особи від 21.09.2020 року (а.с. 9). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту перебування на утриманні судами також приймається до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Померлий, так як за життя працював у шахті дробильником, отримував відповідну заробітну плату, а заявник на момент смерті свого чоловіка отримувала мінімальну заробітну плату, що підтверджується наданими до заяви довідками про доходи [PERSON] та [PERSON] за 2000-2005 роки. Доходи померлого чоловіка перевищували доходи заявниці подекуди у 7-10 разів. Згідно зі ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утримані, мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утримання померлого годувальника, відносяться особи, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Так ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право за бажанням перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. У зв`язку з наведеним, суд вважає, що [PERSON] знаходилася на повному утриманні свого померлого чоловіка [PERSON] , допомога якого була постійним і основним джерелом засобів до існування заявника, тобто у зв`язку з його смертю вона втратила джерело засобів до існування. У своїй заяві заявниця просить встановити два факти: перебування на утриманні померлого годувальника та втрати джерела засобів до існування після смерті чоловіка. Разом з тим, саме юридичне значення для неї має факт перебування на утриманні померлого годувальника, а встановлення іншого факту - втрати джерела засобів до існування після смерті чоловіка, не створює жодних юридичних наслідків. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, а саме в частині встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника, та в решті заяви слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial