Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У жовтні позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 04 березня 2015 року між нею та відповідачем було укладено усний договір купівлі-продажу на підставі видаткової накладної № ЄС 0103, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] зобов'язалася надати [PERSON] комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою, а остання зобов'язалася прийняти цей комплекс та сплатити за нього визначену Договором грошову суму(ціну). Позивач зазначає, що надано видаткову накладну № ЄС 0103 від 04 березня 2015 року, відповідно до якої Продавець передала у власність Покупцеві товар, тобто чітко визначений предмет договору купівлі-продажу, ціна якого становить 7 630,00 грн., що є також є істотною умовою договору, а Покупець своїм підписом підтвердила факт виконання зобов'язання Продавця з передачі Товару, а саме прийняття Товару та отримання документів, що підтверджують його якість і безпечність. А отже, підписана видаткова накладна є належним доказом отримання Товару Покупцем та відображає факт поставки Товару. Згідно Договору зобов'язання Продавця до передачі Товару вважаються виконаними в момент передачі Товару в розпорядження Покупцеві згідно видаткової накладеної, а підтвердження часткової оплати рахунку від 04.03.2015 року № ЄС 0103 означає погодження Покупця з вартістю Товару, що є істотною умовою Договору. Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV - видаткова накладна являється первинним документом, який підтверджує факт приймання передачі товарів та перехід права власності на них. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до договору виконав в повному обсязі, відповідач отримав товар, претензій щодо дотримання товару та щодо виконання Продавцем свої обов'язків за Договором відповідач не мала, про що свідчить підпис останньої. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договірними відносинами виконала лише частково, сплативши: -1000 грн. 05 березня 2015 року; -1000 грн. 09 червня 2015 року. Незважаючи на належне виконання ФОП [PERSON] своїх зобов'язань та лояльне відношення з боку останнього, відповідач [PERSON] не вчиняє жодних дій щодо повернення боргу, а тому така бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що грубо порушує законні права та інтереси ФОП [PERSON]. Станом на 16.06.2016 року сума основного боргу відповідача [PERSON] становить 5 630 грн. 00 коп. Позивач надав до суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Позов просив задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в пресі. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у їх відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 04 березня 2015 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу видаткової накладної № ЄС 0103, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] зобов'язалася надати [PERSON] комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою, а остання зобов'язалася прийняти цей комплекс по догляду та сплатити за нього визначену Договором грошову суму(ціну). Згідно накладної № ЄС 0103 від 04 березня 2015 року ФОП [PERSON] передала [PERSON] товар чітко визначений предмет договору купівлі-продажу, ціна якого становить 7 630,00 грн. Відповідно до ч.1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсності. Згідно Договору зобов'язання Продавця по передачу Товару вважаються виконаними в момент передачі товару в розпорядження покупцеві згідно видаткової накладної, підтвердження часткової оплати рахунку від 04.03.2015 року № ЄС 0103 означає погодження Покупця з вартістю товару, що є істотною умовою Договору. Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV - видаткова накладна являється первинним документом, який підтверджує факт приймання передачі товарів та перехід права власності на них. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до договору виконав в повному обсязі, відповідач отримав товар, претензій щодо дотримання товару та щодо виконання Продавцем свої обов'язків за Договором відповідач не мала, про що свідчить підпис останньої. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договірними відносинами виконала лише частково, сплативши: - 1000 грн. 05 березня 2015 року; - 1000 грн. 09 червня 2015 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Звертаючись до суду позивачем було обрано спосіб захисту свого порушеного права передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України. В конкретному випадку, суд вважає, що позовні вимоги ФОП «[PERSON].» підлягають задоволенню у запропонований ним спосіб. Також суд бере до уваги та погоджується з позиціє позивача, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача суми пені. Згідно ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлює, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконання його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи відсутність у договорі розміру процентів, а також положення ст. 8 ЦК України, а саме - якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, іншими актами цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) - застосуванню підлягає норма ст. 1048 ЦК України. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення наданий позивачем розрахунок і вважає такий вірним. Погоджуючись з наданим позивачем розрахунком, суд вважає обґрунтовано доведеними позовні вимоги ФОП «[PERSON].» і вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] суму несплаченого боргу, яка становить 5 630 гривень, пеню у розмірі 3 127 гривні 24 копійок, суму інфляційних витрат за весь час прострочення яка становить 2 356 гривні 89 копійок, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 218 гривень 52 копійок, а всього 11 322 гривень 65 копійки. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача 551 гривень 21 копійок судового збору сплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved