Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової шкоду, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначено, що у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до нього (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, у зв`язку з зазначеним позивач просить суд відшкодувати шкоду, шляхом стягнення з відповідача - [PERSON] на користь ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» суму в розмірі 21 582,38 грн. 10.11.2020 ухвалою суду було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, позивачем подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивач зазначає, що 31 жовтня 2019 року, між [PERSON] та ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту СLAU № 15804, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] . 17 січня 2020 року, по бульвару Дружби Народів, 25, у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . 19 березня 2020 року постановою Печерського районного суду м. Києва було визнано, що [PERSON] порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року і в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України. Отже, саме дії [PERSON] , стали причиною скоєння ДТП, внаслідок якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб. 10 лютого 2020 року до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулась [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування вих. № 15/04/9.01/0400.20, в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 21 лютого 2020 року, ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ», згідно з Договором страхування , на підставі заяви і страхового акту № 5510 від 19.02.2020 р., виходячи з рахунку № ВДиС-0005313 від 03.02.2020 р., беручи до уваги Звіт про оцінку КТЗ № 01-10/02 від 10.02.2020 р., здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 119 582,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 931. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у Акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5415467, за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля «Suzuki Grand Vitara» реєстраційний номер [NUMBER] , особою відповідальність якої застрахована. Позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС»(приватне) із заявою про страхове відшкодування вих. № 15/04/8.04/177-20 від 29.04.2020 року. 16.07.2020 року АТ «СГ «ТАС»(приватне) було здійснено виплату страхового відшкодування до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ», відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в якій вказано, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи) та ч. 2 п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в якій зазначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи), на користь ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» у розмірі 98 000,00 грн. (дев`яносто вісім тисяч гривень 00 копійок), проте вказана сума не покриває в повному обсязі заподіяні збитки. У зв`язку з цим, позивач вказує, що з виплатою позивачем страхового відшкодування, до нього (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Враховуючи те, що вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] , пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, перевищує виплачений АТ «СГ «ТАС»(приватне) як страховиком відповідача позивачу розмір страхового відшкодування, отримуємо висновок про те, що з відповідача, як із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 21 582,30 грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят дві гривні 30 копійок) = 119 582,38 грн. - 98 000 грн., де119 582,38 грн. - розмір завданої шкоди; 98 000 грн. - розмір страхового відшкодування сплачений АТ «СГ «ТАС»(приватне) 2 000,00 грн. - франшиза передбачена Полісом № АС/5415467. У зв`язку з вищевикладеним, відповідачу було направлено: вимогу про відшкодування шкоди, завданої в наслідок ДТП вих. № 15/04/8.10/265-20 від 17.07.2020 року, яку відповідач не отримав, що підтверджується конвертом з рекомендованим повідомленням № 0319408271114;вимогу про відшкодування шкоди, завданої в наслідок ДТП вих. № 15/04/8.10/304-20 від 07.08.2020 року, який відповідач не отримав, що підтверджується конвертом з рекомендованим повідомленням № 0319408298691; Станом на дату написання цієї позовної заяви відповідачем не здійснено відшкодування завданої шкоди. Разом з тим, всі спроби позивача вирішити дане питання в досудовому порядку виявилися безрезультатними, у звязку з цим,останній звернувся до суду. Згідно ст.1166 ЦК України шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст.1192 ЦК). Згідно з ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦКсуброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України). Розмежовує поняття «регрес» та «суброгація» і Верховний Суд у своїй Постанові від 30.01.2019 року у справі № 755/9320/15-ц, та зазначає, що під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. А регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Отже, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі є суброгацією. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи те, що обставини, на які посилалась сторона позивача у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження підстав своїх заперечень, суд приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп. На підставі ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved