Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.11.2011 року на загальну суму 5\~000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % посилаючись на те, що 24.11.2011 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп.. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 31.01.2015 року утворилась заборгованість в сумі 11 914 грн.11 коп.. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій вони просять розглядати справу у відсутність їх представника та зазначають, що в звязку з участю відповідача в Антитерористичній операції розмір заборгованості з урахуванням строків перебування останнього в зоні АТО становить: заборгованості по кредиту - - 4394,64 грн.; заборгованості по процентам 3771,21 грн.; заборгованості з комісії -124 грн., таким чином загальна сума заборгованості станом на 21.11.2015 року становить 8\~289,85 грн. При цьому, не заперечують проти заочного розгляду справи та задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 24.11.2011 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на залишок заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 21.11.2015 року з урахуванням періоду перебування відповідача в зоні АТО, в звязку з безпосередньою участю [PERSON] в Антитерористичній операції в період з 08.06.2014 року по 26.06.2014 року та з 20.02.2015 року по 26.03.2015 року, сума заборгованості становить 8\~289,85 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом 4\~394,64 грн.; заборгованості за процентами 3\~771,21 грн.; заборгованості по комісії 124 грн.; заборгованості по судовим штрафам 0 грн.. Статтею 536 ЦПК України визначено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобовязання неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобовязання. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12654 грн. 25 коп. є законними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved