Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що вона деякий час проживала однією сім»єю, без реєстрації шлюбу з відповідачем. Від вказаних стосунків у них народився син, [PERSON], [INFO]. На даний час вони проживають окремо. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає. Оскільки син потребує матеріальних витрат на належне харчування, одяг, оздоровчий відпочинок, вона змушена звернутися до суду з позовом, в якому просити суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частки його заробітку (доходу). Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ? частини від його заробітку доходу до досягнення сином трьохрічного віку. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, зазначив, що проти позову не заперечує. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 2015 року народився малолітній [PERSON], його батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про його народження Серія I-OK № 311549 від 22 вересня 2015 року.(а.с.5). Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правовое зобовязання батьків, при цьому цей обовязок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 200 СК України\~аліменти за рішенням суду можуть бути присуджені у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає, хоча може та повинен надавати таку допомогу, оскільки знаходиться в працездатному віці. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в судовому порядку. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, щомісячно, починаючи 14 квітня 2017 року. Відповідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Законодавець передбачив право на утримання дружини від чоловіка між якими існує або існував зареєстрований шлюб.\~ Частинами 1, 2 ст.21 Сімейного кодексу України встановлено поняття шлюбу, яким є - сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказів того, що сторони перебувають або перебували у зареєстрованому у органі державної реєстрації актів цивільного стану шлюбі, позивачем надано не було. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини безпідставний, не ґрунтується на чинному законодавстві і задоволенню не підлягає. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 14 квітня 2017 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 14 квітня 2017 року. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп..

Outcome: partial