Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 17 грудня 2013 року між сторонами було укладено договір позики, який укладений у формі розписки. Відповідно до розписки, відповідач взяв у позивача у борг кошти у розмірі 16000 грн. терміном до 20 грудня 2013 року. У вищевказаний строк відповідач позику не повернув. На його прохання про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не реагує та всіляко намагається уникнути з ним зустрічі. Просив стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 16000 грн. У судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся. За письмовою згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом установлено, що між сторонами у справі 17 грудня 2013 року був укладений усний договір позики, відповідно до якого [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 16000 грн., яку зобов'язався повернути у строк до 20.12.2013 року. Вказана обставина підтверджується власноручною розпискою відповідача від 17.12.2013 року(а.с. 4). Проте борг у встановлений договором позики термін відповідач не повернув. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved