Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», в якому просить стягнути з останнього грошові кошти у розмірі 739 479, 45 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 червня 2014 року між [PERSON] і Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № 040000330492. Предметом договору є відкриття і обслуговування Банком поочного рахунку у гривні на ім'я [PERSON] та надання останньому міжнародної платіжної картки Visa Classic MR VAB NOPERS з тарифним планом «Заощадження Максимум». На виконання умов Договору, 20 червня 2014 року, [PERSON] отримав від Банку відповідну платіжну картку. 28 лютого 2014 року Позивач звернувся до Банку із заявою про підготовку і видачу йому 07 березня 2014 року грошових коштів у розмірі 720 000,00 грн., які знаходяться на його картковому рахунку. Проте, 07 березня 2014 року, Банк не виконав свої зобов'язання за договором і кошти [PERSON] не видав. 20 березня 2014 року [PERSON] вдруге звернувся до Банку з вимогою про видачу йому грошових коштів у розмірі 720 000,00 грн., які знаходяться на його картковому рахунку і були визначені заявкою від 28 лютого 2014 року. Ця вимога Договору Банком також виконана не була. У зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з викладених у ньому підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 20 червня 2014 року між [PERSON] і Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № 040000330492. Предметом договору є відкриття і обслуговування Банком поочного рахунку у гривні на ім'я [PERSON] та надання останньому міжнародної платіжної картки Visa Classic MR VAB NOPERS з тарифним планом «Заощадження Максимум». На виконання умов Договору, 20 червня 2014 року, [PERSON] отримав від Банку відповідну платіжну картку. 28 лютого 2014 року Позивач звернувся до Банку із заявою про підготовку і видачу йому 07 березня 2014 року грошових коштів у розмірі 720 000,00 грн., які знаходяться на його картковому рахунку. Проте, 07 березня 2014 року, Банк не виконав свої зобов'язання за договором і кошти [PERSON] не видав. 20 березня 2014 року [PERSON] вдруге звернувся до Банку з вимогою про видачу йому грошових коштів у розмірі 720 000,00 грн., які знаходяться на його картковому рахунку і були визначені заявкою від 28 лютого 2014 року. Ця вимога Договору Банком також виконана не була. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майна, виконати роботу. Надати послугу. Сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1068 ЦК Україна, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Відповідно до п.п. 2.2 Договору Банк зобов'язується приймати і зараховувати на поточний рахунок [PERSON] грошові кошти, виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з поточного рахунку та проведення інших. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. У зв'язку з порушенням умов договору, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», станом на 01 квітня 2014 року, зобов'язано сплатити [PERSON] 739 479 грн. 49 коп., що складається з: 720 000,00 грн. - основного боргу; 18 000,00 грн. - пені; 1 479, 45 грн. - трьох процентів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). За змістом ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 739 479 грн. 49 коп., що складається з: 720 000,00 грн. - основного боргу; 18 000,00 грн. - пені; 1 479, 45 грн. - трьох процентів підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з Відповідача на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп., які сплачено Позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 509, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»,

Outcome: approved