Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], треті особи без самостійних вимог: [PERSON], Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька. Просить надати їй задля відпочинку та оздоровлення малолітніх дітей: доньки [PERSON]»ї Олександрівни, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон до держави Ізраїль у період з 17 червня 2017 року по 17 червня 2018 року без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON]. Дозволити їй без згоди батька [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітніх дітей: доньки [PERSON]»ї Олександрівни, [INFO], а також сина [PERSON], [INFO] за межі України до держави Ізраїль у період з 17 червня 2017 року по 17 червня 2018 року. В заяві позивач вказала на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2006 року по 16 травня 2016 року, та у них народилися діти: донька [PERSON]»я та син [PERSON]. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з нею. Відповідач не приділяє ніякої уваги розвитку дітей, не приймає участь у їх вихованні і навіть не намагається спілкуватися з дітьми. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток і як мати, всіляко намагається дати дітям гармонійний розвиток та виховання і повноцінне оздоровлення. Діти часто хворіють на застудні захворювання, мають слабке здоровя, в широтах нашої країни не має можливості в повній мірі проводити оздоровлення. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. Не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином шляхом оголошення в пресі (газета «Народне слово» № 47 (3277)), причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кіровоградської міської ради надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2006 року по 16 травня 2016 року. У них 13 жовтня 2008 року народилася донька [PERSON]»я та 04 квітня 2015 року народився син [PERSON]. З часу розірвання шлюбу сторони припинили спільно проживати та вести спільне господарство. Діти проживають разом із матір»ю. Згідно довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда» від 02.11.2016 р. [PERSON]»я Олександрівна та [PERSON] знаходяться на диспансерному обліку у дільничного лікаря-педіатра з діагнозом : хронічний назофарингіт. Рекомендовано: курс вітамінотерапії на протязі одного місяця, імунофлазід на протязі двох місяців, сонячні інсоляції, достатнє перебування на свіжому повітрі, загартовування, лікувальний масаж, оздоровлення в умовах морського клімату. Позивачка, має можливість для організації відпочинку та профілактичного лікування дітей за кордоном, розширення світогляду дітей за рахунок організації відпочинку в інших країнах світу. Однак через припинення відносин з відповідачем, останній відмовляється давати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дітей за кордон разом з матір»ю, що суперечить інтересам дітей, яка таким чином позбавлена вказаних можливостей. Законодавство України передбачає можливість судового вирішення спору щодо виїзду дітей з одним з батьків за межі України, без дозволу іншого, який безпідставно не дає згоду на виїзд дитини з одним з батьків. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду за кордон неповнолітнього громадянина України. За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Встановивши, що відповідач безпідставно відмовляється дати згоду на тимчасові поїздки дітей разом з матір»ю за межі України, суд, спираючись на вказані норми права, та ст. 33 Конституції України, дійшов висновку про можливість надати дозвіл на виїзд [PERSON]»ї Олександрівні та [PERSON] за межі України без згоди батька. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та вимогам ст. 3 Конвенції про права дитини, згідно з якою, при здійсненні дій щодо дітей, необхідно приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, суд звертає увагу на положення закону, що регулює питання виїзду громадян за кордон та видачу проїзних документів. Проїзний документ на дитину видається органами внутрішніх справ за місцем проживання дитини та оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18 річного віку. Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 923 від 11 липня 2007 року, затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України. З п.2-2 Правил, вбачається, що виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків здійснюється у разі предявлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Отже, для виїзду дітей разом з одним із батьків за межі України у випадках, коли другий не дає згоди на це, суд повинен вирішувати не лише питання виїзду дитини без згоди батька, а й без його супроводу.

Outcome: approved