Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2011 року. Від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В даний час проживають окремо. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач надає їй матеріальну допомогу на утримання дітей нерегулярно. Вказала, що в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, тому вона також потребує матеріальної допомоги. У зв'язку з чим вона звернулася з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його зарплати з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 3/5 частин до досягнення дитиною трирічного віку; судові витрати покласти на відповідача. У судове засіданні позивачка не зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Подала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Просила суд задоволити позовні вимоги. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та у відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 11 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю. Відповідач надає позивачці кошти на утримання дитини у добровільному порядку, однак така допомога є нерегулярною, а відтак право позивачки на стягнення аліментів на утримання дітей підлягає захисту судовим рішенням. Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимоги позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 19 квітня 2016 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. З огляду на те, що діти проживають з матір'ю, а відповідач нерегулярно надає матеріальну допомогу матері на утримання дітей, відповідачем не подано суду доказів щодо утримання інших осіб, які б не мали самостійного доходу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дітей аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, як це передбачено ст. 183 СК України. За ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст. 84 та ст.ст.86, 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення нею трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При розгляді справи судом встановлено, що позивачка [PERSON] в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, самостійного доходу не має, тому потребує матеріальної допомоги. Доказів того, що позивачка має постійний дохід, достатній для забезпечення її потреб, а відповідач не може надавати таку допомогу, суду подано не було. Враховуючи наведене, та те, що в матеріалах справи відсутні відомості про доходи відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково, а саме стягнути з відповідача аліменти на утриманні позивача в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial