Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору від 14 червня 2007 року [PERSON] було надано кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 31 липня 2017 року її заборгованість по кредиту склала 65\~142,86 грн. Тому просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість по кредитному договору у вказаній сумі 65\~142,86 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 13 березня 2018 року подала до суду заяву, якою просила застосувати до вимог позивача строк позовної давності та відмовити в позові. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі заяви відповідачки від 14 червня 2007 року їй ПАТ КБ «Приватбанк» було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с. 7-14/. Відповідачка у мови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї перед ПАТ КБ «Приватбанк» виникла заборгованість, яка, згідно розрахунку останнього, станом на 31 липня 2017 року у загальному розмірі складає 65142,86 грн., що включає в себе: 8145,74 грн. заборгованість по кредиту, 50656,98 грн. заборгованість за відсотками, 3000 грн. заборгованість за пенею та комісією, 3340,14 грн. заборгованість по штрафам /а.с. 4-6/. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч.1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Враховуючи викладене, оскільки, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору, [PERSON] останній черговий платіж по погашенню заборгованості по даному кредитному договору здійснила 26 січня 2015 року, з позовом банк звернувся до суду 27 вересня 2017 року /а.с. 22/, тобто в межах трирічного строку позовної давності щодо стягнення частини позики, що залишилася та сплати процентів за користування кредитом, але з пропуском річного строку позовної давності по вимогам щодо стягнення неустойки (штрафу,пені), відповідачка ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, то суд вважає за необхідне, враховуючи заяву відповідачки про застосування строку позовної давності, позов частково задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 63142,86 грн., яка включає в себе: 8145,74 грн. заборгованість за кредитом, 50656,98 грн. заборгованість за процентами, 1000 грн. заборгованість за пенею та комісією в межах строку позовної давності за період з 30 жовтня 2016 року по 31 липня 2017 року. З огляду на зазначене в іншій частині в позові суд вбачає за необхідне відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1600 грн.

Outcome: partial