Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

У жовтні 2020 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом та просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення даного позову до суду, до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що їх спільна з відповідачем дитина проживає разом з нею /позивачкою/ та повністю перебуває на її утриманні, але вона / [PERSON] / не в змозі самостійно утримувати себе і дочку, забезпечити останній повноцінний моральний та фізичний розвиток. Відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає та матеріально не допомагає, не піклується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, відмовляється добровільно надавати кошти на утримання доньки, які потрібні на її освіту, оздоровлення, придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів та ін. [PERSON] працює, але отримує нерегулярний, мінливий дохід, станом на момент подачі позову йому на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , та земельна ділянка, площею 0,1269 га, розташована за цією ж адресою. Оскільки в середньому вона /позивачка/ витрачає на утримання доньки 8000 грн., то з відповідача необхідно стягнути половину таких витрат, які він спроможний платити. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року було відкрито провадження в даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, сторонам роз`яснено їх право щодо подання відповідних заяв по суті справи. 28 січня 2021 року відповідач надав відзив на позов у якому зазначив, що позов визнає в частині стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання їх доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі, у розмірі 1197,5 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої заперечення щодо позову мотивує тим, що їх з позивачкою дочка [PERSON] проживає як за адресою проживання матері /позивачки/, та і за його /відповідача/ адресою. Коли дочка проживає з ним, то вона забезпечена всіма умовами для проживання, харчуванням, а також він надає їй додаткові грошові кошти, крім готівкових коштів, частину грошових коштів перераховує на картковий рахунок дочки [PERSON] , відкритий у Приватбанку. Він постійно намагається надавати грошові кошти дочці і буде продовжувати їх надавати незалежно від розгляду даної справи. А так як він не працює, має матір похилого віку, яка має діагноз «цукровий діабет, атеросклеротичний кардіосклероз», є пенсіонеркою та постійно щомісячно потребує прийому медичних препаратів, які він /відповідач/ їй забезпечує на суму приблизно 1500 грн., то, з урахуванням цих обставин, сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі він не має змоги. Позивачка відповідь на відзив не надала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони з 04 липня 2003 року по 17 грудня 2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі і мають від цього шлюбу неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.5-6,8/. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1,3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене та часткове визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1197,5 грн., що становить Ѕ частину від установленого з 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць (2395 грн.:2), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Так як підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі не вбачається, до того ж належних та допустимих доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, останньою суду не надано, то в іншій частині в позові необхідно відмовити. Наявність у власності відповідача нерухомого майна, вартість якого не визначена, не може свідчити про його спроможність сплачувати аліменти у більшому розмірі, а тому судом до уваги не приймається. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі 840,8 грн.

Outcome: partial