Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вказуючи на те, що 25.07.2011 року відповідно до наказу № 1193-к його було прийнято на посаду директора Київського регіонального відділення ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», а 28.03.2014 року згідно наказу № 188-к його було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків. Звільнення проведено з причини суттєвого порушення фінансової і виробничої дисципліни, що призвело до заподіяння значної шкоди внаслідок втрати товарно-матеріальних цінностей банку. Підставою для звільнення є акт «про результати ревізії діяльності Київського регіонального відділення ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» від 19.03.2014 року. Вважає, що звільнення було незаконне він не допускав грубих порушень трудових обов'язків та не вчиняв проступку яким завдано (чи могло бути завдано) шкоду банку. В результаті незаконного відсторонення від роботи та звільнення йому не була нарахована середньомісячна заробітна плата, яку він просив стягнути, розмір якої в процесі розгляду справи збільшував, і остаточно просив стягнути суд 241 462,98 грн. Представник позивача, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, вказуючи на те, що позивач не вчиняв одноразового грубого порушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Представники відповідача заявлених вимог не визнали, вважаючи звільнення [PERSON] з посади директора Київського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик»» на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, обгрутованим та таким, що жодним чином не порушує законодавства про працю, а, відповідно, заявлені ним вимоги такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, представники відповідача, посилалися на акт «Про результати ревізії діяльності Київського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» від 19 березня 2014 року та висновок експертів № 40/14 за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи по кримінальному провадженню № 12014100100002551 від 28.05.2014 року, що на їх думку підтверджують безпосереднє заподіяння виявленої під час ревізії шкоди, розмір якої свідчить про грубість порушення, саме [PERSON] (а.с. 169-185, 190-193). Відомостей щоб виключали можливість поновлення [PERSON] на посаді директора Київського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик»» з підстав змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання, скорочення чисельності або штату працівників, наявності вироку суду чи постанови про накладення адміністративного стягнення про притягнення того до відповідальності, на час прийняття рішення у справі представниками відповідача надано не було. Суд, заслухавши представника позивача, представників відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що з 25 липня 2011 року відповідно до наказу № 1193-к голови правління ПАТ «КБ «Хрещатик»» [PERSON] працював на посаді директора Київського регіонального відділення ПАТ КБ «Хрещатик» (надалі-Відділення) (а.с.7). Згідно Постанови ПАТ КБ «Хрещатик» (надалі-Банк) № 492 від 06 березня 2014 року, раптовою ревізією операційної каси та грошових сховищ відділення виявлено нестачу готівкових коштів на суму 14 399 534,67 грн., 274 128,00 доларів США та 188 835,00 євро, що стало наслідком грубого порушення Інструкції про ведення касових операцій у ПАТ КБ «Хрещатик» особами, відповідальними за схоронність цінностей відділення ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]) (а.с. 21-22). За п. 8 даної постанови Департаменту безпеки банку та юридичному департаменту доручено у термін до 14 березня 2014 року підготувати заяву в правоохоронні органи щодо притягнення до кримінальної відповідальності осіб, винних у заподіянні шкоди банку (а.с. 22). 06 березня 2014 року наказом № 137-к, [PERSON] відсторонено від роботи у зв'язку з виявленими порушеннями у Київському регіональному відділенні ПАТ КБ «Хрещатик» (а.с.7, 8). При цьому, представниками відповідача доказів звернення юридичного департаменту банку у термін до 14 березня 2014 року із заявою в правоохоронні органи про притягнення саме [PERSON], як винної у грубому порушенні Інструкції про ведення касових операцій у ПАТ КБ «Хрещатик» особи, яка заподіяла шкоду банку, не надано, а наявна в матеріалах справи заява про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності направлена до органів МВ лише 05 травня 2014 року, тобто після звернення позивачем до суду для захисту своїх порушених прав. Також, дана заява містить вказівку на те, що розкрадання та завдання банку матеріальної шкоди в особливо великих розмірах скоєне внаслідок службової недбалості директора відділення [PERSON], що спростовує його безпосередню причетність до розкрадання коштів (а.с. 65). Крім того, з акту раптової ревізії цінностей, що знаходяться в операційній, касі та грошових сховищах відділення проведеної станом на 20:30 год. 05 березня 2014 року, вбачається виключний перелік матеріально-відповідальних осіб відділення, головною з яких є заступник директора відділення [PERSON] (а.с.27-29). Викладене також підтверджується Наказом № 569 за підписом голови правління ПАТ «КБ «Хрещатик»» від 23 квітня 2013 року, яким встановлено розподіл обов'язків між директором, заступником директора та головним бухгалтером щодо керівництва та поточної діяльності підрозділів за напрямки діяльності Відділення, за яким до повноважень директора [PERSON] належить здійснення загального керівництва з усіх питань внутрішньої і зовнішньої діяльності відділення, управління його поточною діяльністю; відповідальність за ефективність його роботи; аналіз негативно класифікованих активів розрізі активів роздрібного бізнес та активів корпоративного бізнесу; здійснення комплексу заходів щодо повернення негативно класифікованих активів, контроль за їх виконанням; підпис документів, що стосуються діяльності відділення на підставі повноважень, визначених у Довіреності (а.с.10-11). Здійснення ж керівництва структурними підрозділами відділення: каси, відділ корпоративного та роздрібного бізнесу; ведення питань забезпечення організації касової роботи у відділенні, дотримання касової дисципліни працівниками каси відділення; здійснення обов'язків відповідальної особи за зберігання цінностей у сховищі відділення, належить, згідно вищевказаного наказу, до повноважень заступника директора [PERSON], яка 06 березня 2014 року, при дачі пояснень з приводу зникнення грошових коштів із каси відділення, визнала свою вину у скоєнні останнього (а.с.10-11, 12). При цьому, попередньо зазначений наказ не був наданий відповідачем для проведення комісійної судово-економічної експертизи по кримінальному провадженню № 12014100100002551 від 28.05.2014 року, а тому висновок за результатом її проведення, що зроблений на підставі неповно та не всебічно досліджених доказів, не може бути прийнятий судом до уваги як належний доказ (а.с. 162-165). 11 березня 2014 року у [PERSON] відібрано пояснення з приводу недостачі коштів, виявлених в результаті ревізії каси відділення, про що останньому стало відомо 06 березня 2014 року близько 02:00 год.(а.с. 23-24). 19 березня 2014 року на виконання наказу ПАТ «КБ «Хрещатик» від 06.03.2014 № 273 ревізійною комісією складено акт про результати ревізії діяльності Київського регіонального відділення Банку (а.с. 31-47), згідно якого документальну ревізію діяльності відділення проведено за період з 01 грудня 2009 року до 06 березня 2014 року та встановлено, що директор відділення [PERSON] та головний бухгалтер [PERSON] не забезпечили належного функціонування системи внутрішнього контролю, що призвело до порушень чинного законодавства, вимог Інструкції про ведення касових операцій у ПАТ КБ «Хрещатик» та заподіянні банку матеріальної шкоди на суму 14 399 534,67 грн., 274 128,00 доларів США та 188 835,00 євро (абз. 5, а.с. 39). Із заперечення на позовну заяву, представником відповідача зазначено, що наказом Голови правління від 06 березня 2014 року № 271 було призначено проведення ревізії діяльності Київського регіонального відділення за період з 01 грудня 2009 року до 06 березня 2014 року, тобто відповідачем фактично визнано вчинення [PERSON] не разового порушення, а триваючого - за певний період часу, а саме фактично з дня його призначення на посаду та до дня відсторонення з неї (а.с. 17). Наказом № 188-к від 28 березня 2014 року [PERSON], директора Київського регіонального відділення ПАТ КБ «Хрещатик», на підставі акту ревізії «Про результати ревізії діяльності Київського регіонального відділення ПАТ КБ «Хрещатик»» від 19 березня 2014 року та пояснювальної записки останнього, звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, - одноразове грубе порушенням трудових обов'язків, з причин суттєвого порушення фінансової і виробничої дисципліни, що призвело до заподіяння значної шкоди внаслідок товарно-матеріальних цінностей банку (а.с. 9) Згідно з п.1 ст.41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. За змістом указаної норми підставою для звільнення є вчинення особою разового грубого порушення трудових обов'язків, а не триваючого, зокрема неналежне виконання своїх обов'язків, тощо. Відповідно до п.п. 22, 27 Постанови Пленуму Верховного суду України N 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду. Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] надалі суду однакові пояснення про те, що Директором Комерційного центру ПАТ КБ «Хрещатик» [PERSON] було в телефонному порядку запропоновано [PERSON] надати письмові пояснення по факту виявлених порушень в відділенні, які зафіксовані в акті ревізії 19 березня 2014 року на, що останній вказав, що надасть їх голові правління банку, але так їх і не надав у зв'язку з чим перед засіданням правління банку було складено службову записку директором комерційного центру [PERSON] та відповідний акт про відмову [PERSON] надати письмові пояснення (а.с.25, 26). Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством ( ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України). Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте аналіз зазначених вище норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. На підставі викладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність поновлення [PERSON] на посаді директора відділення, оскільки, приймаючи наказ про звільнення останнього на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, відповідач, виконавши вимоги ст. 148, ст. 149 вказаного кодексу щодо відібрання пояснень у позивача та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, не врахував, що підставою для звільнення за змістом указаної норми є вчинення особою саме разового грубого порушення трудових обов'язків, а не триваючого, що було доведено під час розгляду справи на підставі повно та всебічно досліджених доказів. Крім того, представниками відповідача не доведено належними доказами безпосередність заподіяння шкоди банку [PERSON], що зумовило б дійти висновку про грубе порушення позивачем трудових обов'язків та застосувати до нього стягнення у вигляді звільнення, отже, уповноваженою особою при звільненні не було враховано приписів ст. 149 КЗпП України щодо ступеня тяжкості вчиненого проступку та заподіяння саме [PERSON] шкоди. Згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. У п. 32 постанови Пленуму Верхового Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Відповідно до довідки ПАТ «КБ «Хрещатик» № 93/45-39-1/23/2690 від 14 травня 2014 року про середньомісячну заробітну плату, середньомісячна заробітна плата [PERSON], враховуючи розмір заробітної плати за січень, лютий місяці 2014 року складає 100 000,00 грн., становить 49 999 грн. 91 коп. (а.с. 71) Таким чином, беручи до уваги дату відсторонення [PERSON] від роботи, а саме 06 березня 2014 року, та заявлені останнім вимоги, за межі яких суд виходити не має право, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 241 462 гривні 98 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з дня відсторонення від роботи виходячи з розрахунку 2 439,02 грн. - (середньоденна заробітна плата) х 99 (кількість днів вимушеного прогулу). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач звільнений від оплати судових витрат, то згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору. Крім того, рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає допущенню до негайного виконання. На підставі наведеного та

Outcome: approved