Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 12 червня 2001 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] Від спільного проживання у сторін [INFO] року народилася донька [PERSON] та [INFO] року - син [PERSON], які на даний час проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно сплачувати аліменти на утримання дітей відмовляється, тому позивач вимушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 12 червня 2001 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 12 червня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4-7). Згідно довідки №688 від 11 квітня 2017 року, виданої Томашпільською селищною радою [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с. 6). Згідно довідок про доходи № 214 та № 216 від 26 квітня 2017 року, виданих Томашпільським районним медичним центром первинної медико-санітарної допомоги [PERSON] працює в Томашпільському районному медичному центрі первинної медико-санітарної допомоги на посаді лікаря загальної практики - сімейного лікаря (а.с. 16-17). Крім того, як вбачається з довідки № 42 /356 від 27 квітня 2017 року, виданої Ямпільським об'єднаним управлінням пенсійного фонду України у Вінницькій області [PERSON] перебуває на обліку в Ямпільському об'єднаному УПФУ і отримує пенсію в наслідок загального захворювання (а.с. 15). Таким чином, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Отже, враховуючи обставини справи, суд вважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 13 квітня 2016 року. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 640 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved