Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа: Заводський районний відділ ГУ Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 59 по вулиці Вишневій у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області та зняти його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що йому [PERSON], на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: вул. Вишнева, буд. 59 у м. Дніпродзержин¬ську. Будинок належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого 23 травня 2014 року, виданого 16 грудня 2014 року, приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1951. Право власності на моє ім'я було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16 грудня 2014 року. Ще за життя його батька, до нього звернувся його молодший син, та рідний брат позивача - [PERSON], з проханням дозволити його реєстрацію у належному йому будинку. На що батько позивача відповів згодою і, 29 березня 2011 року, [PERSON] був зареєстрований у [INFO]. [PERSON] нетривалий час мешкав у будинку, але, у 2012 році, він забрав всі свої особисті речі і із будинку виїхав на заробітки до Російської Федерації. Більше до будинку з ціллю проживання відповідач не повертався. Як зазначав позивач вище, 23 травня 2014 року помер їх з відповідачем батько [PERSON]. Позивач одноособово прийняв спадщину після його смерті і став володільцем будинку по вул. Вишневій, 59 у м. Дніпродзержинську. Вже понад рік, він одноособово сплачує комунальні платежі за не проживаючого в будинку брата [PERSON], оскільки до теперішнього часу він продовжує бути зареєстрованим у житловому будинку. Але, у теперішній час, коли значно підвищились тарифи за комунальні послуги, позивачу важко з невеликого прибутку його родини, сплачувати комунальні платежі за не проживаючу в будинку особу. Дані витрати ставлять його сім'ю у скрутне матеріальне становище. До того ж, реєстрація відповідача у належному йому будинку, порушує його права власника, оскільки він не можу розпорядитись належним йому нерухомим майном. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням знятись з реєстраційного обліку в будинку, він обіцяв це зробити у найближчий час, навіть надав нотаріально посвідчену заяву про те, що він просить зняти його з реєстраційного обліку в будинку по вул. Вишневій, 29 у м. Дніпродзержинську, без його присутності. Однак, звернувшись з даною заявою до Заводського районного відділу у місті Дніпродзержинську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, йому в усному порядку було роз'яснено, що зняти [PERSON] з реєстраційного обліку можливо лише за його особистої присутності, або за рішенням суду. Оскільки відповідач не має можливості і бажання приїздити до України для зняття з реєстраційного обліку у належному позивачу будинку, він вимушений звертатись до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки реєстрація брата в будинку перешкоджає позивачу в користуванні нерухомим майном, доставляє ряд незручностей та спричиняє матеріальну шкоду. Факт не проживання відповідача в спірному будинку підтверджується актом про не проживання, складеним 29 липня 2015 року Головою квартального комітету № 8, в якому зазначено, що [PERSON] дійсно не мешкає за адресою вул. Вишнева, буд. 59 у м. Дніпродзержинську з 2012 року. Тобто, понад три роки відповідач в будинку не з'являється, інтересу до нього, як до приміщення, що потрібно йому для проживання не проявляє, комунальні послуги не сплачує. Оскільки відповідач не проживає у зазначеному будинку без поважної причини понад рік, позивач вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням в будинку №59 по вул. Вишневій в м. Дніпродзержинську. Відповідач не проживає в будинку ні постійно, ні переважно, ні тимчасово, він взагалі не проживає в будинку без поважної причини з 2012 року, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] до судового розгляду справи звернувся з письмовою заявою, в якій вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав нотаріально посвідчену заяву у якій зазначив, що не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вулиця Вишнева, будинок № 59. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] НАЕ № 922275 від 16.12.2014 року спадкоємцем майна [PERSON],[INFO], який помер 23 травня 2014 року, є його син [PERSON], [INFO] позивач по справі. З [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 грудня 2014 року вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] є власником будинку № 59 по вулиці Вишневій у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Згідно з відомостями Технічного паспорту на садибний житловий будинок № 59 по вулиці Вишневій у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області його власником є [PERSON]. З Домової книги на будинок № 59 по вулиці Вишневій у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області вбачається, що [PERSON] 29.03.2011 року був зареєстрований у зазначеному будинку, про що зроблено відповідний актовий запис. З Акту № 586 про не проживання від 29 липня 2015 року, складеним головою вулично-квартального комітету № 8 [PERSON] у присутності свідків вбачається, що [PERSON] дійсно за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вулиця Вишнева, будинок № 59 не проживає з 2012 року. Також судом встановлено, що [PERSON] будинком не цікавиться, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі у підтриманні будинку у належному санітарно-гігієнічному стані, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, тому вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до вимог ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідач порушує вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реєстрація та проживання Відповідача за вказаною адресою заважає позивачу користуватися власністю, до того ж завдає збитків матеріального та морального характеру. Суд вважає, що та обставина, що відповідач продовжує бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, порушує законні права позивача, таким чином вимога позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю житловим приміщенням підлягає задоволенню шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved