Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування у сумі 25500 грн. Як підставу позову зазначив, що 21 липня 2010 року о 9 годині 10 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2101» д.з. 225-98 Х, рухаючись по проспекту Московському у м. Харкові, не врахував дорожніх обставин, не вибрав безпечну швидкість та дистанцію, внаслідок чого була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На момент ДТП [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП пошкоджено автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] Згідно висновку експерта розмір матеріального збитку становить 42268, 12 грн.. Огляд пошкодженого транспортного засобу проведено 28 серпня 2010 року. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не відшкодована потерпілій особі. Власник звернувся до бюро з заявою про виплату відшкодування. 25 жовтня 2010 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 25500 грн., в зв»язку з чим у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] в порядку регресу. З врахуванням викладеного, позивач просить поновити строк позовної давності та стягнути з відповідача 28310 грн., з них: грошові кошти у розмірі 25500 грн. понесених витрат з відшкодування потерпілій особі, 2000 грн. витрат за послуги з надання правової допомоги та 255грн. сплачених судових витрат. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача позов не визнав, посилався на його безпідставність, пояснивши, що [PERSON] та [PERSON], як власник пошкодженого автомобіля, на момент скоєння ДТП мали чинні договори страхування транспортного засобу, відповідно, з ЗАТ «Страхові традиції» та з ЗАТ «Оранта». Посилався на ст.ст. 35, 41 [PERSON] України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відшкодування МТСБУ шкоди саме у випадку, коли власник транспортного засобу не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а також необхідності звернення потерпілої сторони протягом 30 днів з дня подання дорожньо-транспортну пригоди із заявою до страховика про страхову відшкодування страховику. Оскільки порушені вимоги вищевказаного законодавства, відсутня інформація щодо звернення власника до страховика ЗАТ «Страхові традиції» з питань відшкодування, а також в зв»язку з недотриманням вимог ст. 38 наведеного [PERSON], представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, враховуючи здійснення виплат 25.10.2013 року, в зв»язку з чим строк позовної давності сплив 25.10.2013 року, просить застосувати строк позовної давності, що також є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, визнає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.07.2010 року о 9 годині 10 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2101» д.з. 225-98 Х, рухався по проспекту Московському у м. Харкові, біля будинку № 151 не врахував дорожніх обставин, не вибрав безпечну швидкість та дистанцію, у зв»язку з чим сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER]. /а.с.16/. 30.07.2010 року постановою Московського суду м. Харкова [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ст. 124 КУпАП /а.с. 16/. [PERSON] на час скоєння ДТП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС 3409086, укладеного [PERSON] із ЗАТ фінансові групи « Страхові традиції», строк дії з 27.08.09 до 26.08.2010 року \\а.с. 15\\. Відповідно до довідки ВДАЇ м. Харкова, виданій [PERSON], 21.07.2010 року о 9год. 10 хв., на пр. Московському, 151 у м. Харкові, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження /а.с. 6\\. Згідно з висновком спеціаліста - автотоварознавця розмір матеріального збитку становить 42268, 12 /а.с. 7-13/. Відповідно до заяви від 14.09.2010 року [PERSON] звернувся до МТСБУ щодо страхового відшкодування внаслідок події 21.07.2010 року \\а.с. 17-19\\. На підставі платіжного доручення № 4317 від 25 жовтня 2010 року моторним страховим бюро України здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 25500 грн. без зазначення отримувача \\а.с. 25\\. Згідно ст. 41 [PERSON] „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України та ст. 38 вищевказаного [PERSON] передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Натомість, відповідно до ст.ст. 256,257, п.4 ст. 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач виплатив суму відшкодування 25.10.2010 року. До Комінтернівського суду м. Харкова позивач звернувся у вересні 2013 року та 03.10.2013 року позовну заяву МТСБУ до [PERSON] повернуто для подання до належного суду, про що позивачем отримано ухвалу у жовтні 2013 року згідно поясненням представника позивача у судовому засіданні. До Шевченківського районного суду Харківської області позивач звернувся лише у жовтні 2014 року, тобто , після спливу трьох років. Про застосування позовної давності заявлено відповідачем у письмовому клопотанні 22.12.2014 року. За відсутності поважності пропуску строків звернення до суду, підстав для незастосування позовної давності не вбачається, а тому суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити за спливом позовної давності. Оскільки відсутні підстави для задоволення позову, судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, не можуть бути стягнуті. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed