Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що об 11-00 год. 23.07.2018 року в м. Житомирі, на перехресті просп. Незалежності - вул. Східна [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Camry», без д.н.з., рухаючись по просп. Незалежності в напрямку вул. Грушевського - автовокзал, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen LT», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, пошкодивши транспортні засоби. Постановою судді Богунського районного суду міста Житомира від 12.03.2019 року в справі № 295/17316/18 провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Заподіяння йому шкоди відповідачем підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 17.11.2018 року в кримінальному провадженні № 12018060020002967 від 23.07.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В результаті неправомірних дій відповідача йому було заподіяно шкоду на загальну суму 241460,00 грн., яка полягає у вартості відновлювального ремону згідно висновку судового експерта № 39 від 24.05.2019 року. Оплатити ремонт автомобіля відповідач відмовився. Згідно експертного висновку розмір матеріального збитку, завданого відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з його вини, становить 195106,20 грн., з яких 100000,00 грн. йому відшкодовані Моторно (транспортним) страховим бюро. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 95106,00 грн. (195106,20 грн. - 100000,00 грн.) на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову, вказавши, зокрема, що за умови економічної недоцільності відновлювального ремонту автомобіля він вважається фізично знищеним, через що використання правового механізму, визначеного ст. 1194 ЦК України, неможливо. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 13.02.2020 року в справі призначено автотоварознавчу експертизу та провадження в справі зупинено до закінчення її проведення. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 23.06.2020 року провадження в справі поновлено. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, обґрунтовуючи викладеними у ньому обставинами. Позивач вказав на те, що він не визнає, що належний йому пошкоджений автомобіль є фізично знищеним і він має намір його відновити. Також представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. відповідно до квитанції від 14.01.2019 року. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, пояснивши, що згідно висновку експерта ремонт пошкодженого належного позивачу автомобіля є економічно необґрунтованим, а тому він є фізично знищеним та розмір відшкодування може бути визначено як різницю вартості автомобіля до ДТП та вартості автомобіля після ДТП, що становить 10265,57 грн., так як пошкоджений автомобіль залишається у володінні позивача і він має можливість його продати, отримавши певну суму коштів за нього. Після події ДТП відповідач знаходився у комі, будучи в безпорадному стані, та не мав можливості відшкодувати позивачу заподіяну шкоду. Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.\- Судом встановлено, що об 11-00 год. 23.07.2018 року в м. Житомирі, на перехресті просп. Незалежності - вул. Східна [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Camry», без д.н.з., рухаючись по просп. Незалежності в напрямку вул. Грушевського - автовокзал, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen LT», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Макаренка В.Ю. про закриття кримінального провадження від 17.11.2018 року кримінальне провадження № 12018060020002967 від 23.07.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрите за відсутністю в діях учасників дорожньо-транспортної пригоди ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а. с. 7-9). Як вказано в постанові слідчого, порушення водієм [PERSON] вимог п. п. 12.1, 12.4 ПДР знаходяться в прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками. Однак, звважаючи на те, що суспільно-небезпечні наслідки у вигляді тілесних ушкоджень спричинені лише собі, тобто з власної необережності, склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, відсутній. Провадження в справі № 295/17316/18-п про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП постановою судді Богунського районного суду міста Житомира від 12.03.2019 року закрите у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення (а. с. 10, 11). Таким чином, провадження в справі було закрито з нереабілітуючих обставин. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, протиправність дій відповідача в скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди, а також причинний зв`язок між наявною шкодою і протиправним діянням її заподіювача були встановлені судом у справі № 295/17316/18-п та не потребують доказування. Автомобіль марки «Volkswagen LT», д.н.з. [NUMBER] перебуває у власності [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 13.08.2010 року, про що зазначено в протоколі огляду транспортного засобу судового експерта [PERSON] (а. с. 22). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була, через що за зверненням позивача Моторно (транспортним) страховим бюро визначено розмір заподіяної потерпілому [PERSON] шкоди та здійснено регламентну виплату в сумі 100000,00 грн., чим обгрунтовані вимоги позову. З урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди загальний розмір витрат МТСБУ складає 101370,00 грн., про необхідність компенсації яких відповідачем повідомлено страховим бюро, що слідує з повідомлення МТСБУ від 20.08.2019 року (а. с. 106). Розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого при ДТП, складає 195106,20 грн. відповідно до висновку № 39 експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта [PERSON] від 24.05.2019 року (а. с. 14-26). За результатами проведення автоварознавчої експертизи експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Копил С.В. складено висновок № 7777/20-54 від 11.06.2020 року, згідно якого визначено, що ринкова ввартість автомобіля марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. [NUMBER] , належного [PERSON] , до моменту його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді 23.07.2018 року, складала 224073,21 грн., а після дорожньо-транспортної пригоди - 113807,64 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику цього автомобіля станом на день проведення експертизи 10.06.2020 року - 266722,87 грн., а також вартість відновлювального ремонту на день проведення експертизи 10.06.2020 року визначено в розмірі 298963,88 грн. (а. с. 183-203). У судовому засіданні позивач не погодився з тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль є фізично знищеним. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. ст. 7, 8 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Cтрахова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 9.1. ст. 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За положеннями п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. За змістом указаної правової норми транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Такий правовий висновок сформулював Верховний Суд у постанові від 18.12.2018 року в справі № 524/561/16-ц (провадження № 61-21355св18). З огляду на те, що витрати на ремонт пошкодженого належного позивачу автомобіля марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. [NUMBER] становлять 298963,88 грн., перевищуючи його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, яка становила 224073,21 грн., у зв`язку з чим суд вважає, що ремонт транспортного засобу є економічно необґрунтованим та при визначенні грошового розміру матеріальної шкоди до спірних правовідносин не підлягають застосуванню правила ст. 1194 ЦК України. Оскільки [PERSON] не згоден із визнанням свого автомобіля фізично знищеним, тому на його користь підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, враховуючи сплачену йому суму страхового відшкодування МТСБУ в ромірі 100000,00 грн., що складає 10265,57 грн. ((224073,21 грн. - 113807,64 грн.) - 100000,00 грн.), і витрати з евакуації транспортного засобу в сумі 2000,00 грн. за послуги евакуатора згідно квитанції від 08.05.2019 року (а. с. 28) відповідно до наведеного правового висновку Верховного Суду. Згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача, який у зв`язку з встановленням йому з 01.03.2021 року третьої групи інвалідності (а. с. 229) не звільнений від сплати судового збору, на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., на підтвердження чого надано копію квитанції від 14.01.2019 року про сплату коштів позивачем адвокату Круківській С.А. за адвокатські послуги, то варто зазначити наступне. Відповідно до ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За приписами ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між стронами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог, так як всупереч ч. 4 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України стороною позивача до суду не надано договору, укладеного між позивачем та адвокатом Круківською С.А., а також детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що в силу зазначених норм закону є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial