Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову вказувала, що між [PERSON] та первісним кредитором [PERSON] було укладено Договір позики від 18.05.2009 року №1. За умовами договору [PERSON] передано відповідачу грошові кошти у розмірі 19 980 Доларів США, що станом на день укладення договору становило за обмінним курсом 151 848 грн. Згідно умов договору, сторони погодили, що кінцевим терміном повернення позики є 31.08.2009 року. Частину боргу [PERSON] було повернуто лише 13.05.2013 року та у розписці визначено суму залишку позики у розмірі 7 475 Доларів США. При цьому, вказаного залишку позики [PERSON] на час подачі позову не повернуто. 10.07.2014 року між первісним кредитором [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за Договором позики від 18.05.2009 року, у тому числі штрафних санкцій. На виконання вимог Договору про відступлення прав вимоги, первісним кредитором було передано, а позивачем прийнято всі документи котрі стосуються Договору позики. Також, первісним кредитором на адресу відповідача було направлено засобами поштового зв»язку, з повідомленням про вручення, відповідне повідомлення щодо укладення Договору про відступлення права вимоги та надано інформацію про нового кредитора. Таким чином, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] суму основного боргу у розмірі 96 816 грн. 20 коп., що за курсом НБУ станом на 13.05.2013 року становить 7 475 доларів США, штраф визначений п.3.2 договору у розмірі 2 220 Доларів США, проценти на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 35 761 грн. 85 коп. та понесені витрати судового збору. В судовому засіданні позивач подала заяву про збільшення розміру позовних вимог у якій вказувала, що з урахуванням останньої виявленої розписки про часткове повернення позики сума заборгованості насправді складає 3 780 Доларів США. У зв»язку із цим [PERSON] просила стягнути з [PERSON] 79 959 грн. 47 коп., що в еквіваленті за курсом НБУ становить 3 780 Доларів США, штраф визначений п.3.2 договору у розмірі 2 220 Доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 46 960 грн. 32 коп., та проценти в порядку ст. 1048 ЦК України у розмірі 69 656 грн. 93 коп., а також 1 965 грн. 76 коп. сплаченого судового збору. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив вказуючи на безпідставність позовних вимог та необхідність застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. 18.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №1 за яким остання отримала у позику від [PERSON] 19 980 Доларів США, які зобов»язувалася повернути до 31.08.2009 року. 10.07.2014 року [PERSON] за Договором про відступлення права вимоги №1 передала [PERSON] право вимоги суми боргу у розмірі 7 475 Доларів США за Договором позики №1 від 18.05.2009 року та інші вимоги передбачені основним договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] повідомлено позичальника про заміну кредитора листом від 17.10.2014 року. У відповідності до приписів ст. 516 ЦК, заміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з огляду на форму та положення Договору про відступлення права вимоги №1 від 10.07.2014 року [PERSON] є кредитором [PERSON] та відповідно, належним позивачем за даним позовом. У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов'язання. З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). В судовому засіданні представником відповідача надано оригінал та копію розписки від 10.08.2013 року за якою [PERSON] отримала від [PERSON] в рахунок погашення боргу 1 475 доларів США. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні підтверджено та визнано сторонами, що сума неповернутої [PERSON] позики, з врахуванням усіх існуючих розписок про повернення коштів, в тому числі розписки від 10.08.2013 року, насправді складає 3 780 Доларів США. Як свідчать матеріали справи, а саме розписки надані представником відповідача, повернення боргу проводилось частинами у період з 10.09.2009 року по 10.08.2013 року (а.с. 32-49), що на думку суду свідчить про визнання відповідачем боргу, а відтак про переривання строку позовної давності і відповідно, неможливість та безпідставність застосування строків позовної давності за клопотанням представника відповідача. Таким чином, вимоги [PERSON] щодо стягнення із [PERSON] неповернутої суми позики у розмірі 3 780 Доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 79 959 грн. 47 коп. є законними та обґрунтованими. У відповідності до п. 3.2 Договору позики від 18.05.2009 року кінцевим терміном повернення позики зазначено 31.08.2009 року, при цьому за п. 5.1. цього Договору у разі неповернення позики протягом 30 днів позичальник зобов»язується крім основного боргу сплатити штраф у розмірі 2 220 Доларів США. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] штрафу за неналежне виконання договору у розмірі 2 220 (дві тисячі двісті двадцять) доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 46 960 (сорок шість тисяч дев»ятсот шісдесят) грн. 32 коп. підлягають до задоволення. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ч.1 ст. 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Згідно наданого позивачем розрахунку сума процентів за період прострочення повернення коштів із врахуванням розміру облікової ставки НБУ за вказані періоди складає 69 656 грн. 93 коп. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування поданих розрахунків та розміру процентів за період прострочення повернення коштів. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним також стягнути із відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати у розмірі 1 965 грн. 76 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved