Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 29 січня 2013 року у віці 83 років померла його мати [PERSON]. Він, як її син, є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину у встановленому ст. ст. 1268-1270 ЦК України порядку. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку загальною площею 0,0556 га, кадастровий номер 3222410300:01:031:0003, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Кістяківських Родини (раніше вул. Кірова), 10, та жилого будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Кістяківських Родини (раніше вул. Кірова), 10. Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 березня 2008 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим № 1-405, та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 097890 з відміткою про перехід права власності на цю земельну ділянку до [PERSON], виданого [PERSON] міською радою Києво-Святошинського району Київської області 13 лютого 2004 року на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради № 35/2 від 03 лютого 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 4856/2013. 14 вересня 2016 року він, як спадкоємець і син [PERSON], яка померла 29 січня 2013 року, звернувся до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,0556 га, кадастровий номер 3222410300601:031:0003, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Кістяківських Родини (раніше вул. Кірова), 10. Того ж дня державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,0556 га, кадастровий номер 3222410300:01:031:0003, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Кістяківських Родини (раніше вул. Кірова), 10, належній померлій 29 січня 2013 року [PERSON], оскільки документи, що посвідчують право власності на вказане вище спадкове майно-земельну ділянку, не зареєстровано [PERSON] у відповідних органах згідно норм діючого законодавства України. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0556 га, кадастровий номер 3222410300:01:031:0003, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Кірова ([PERSON]), 10. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради Києво-Святошинського району Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач [PERSON] в поданій суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть 29 січня 2013 року померла [PERSON], яка доводилась матір»ю позивачу у справі [PERSON]. 17 травня 2013 року [PERSON] звернувся із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] в порядку спадкування за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 вересня 2016 року державним нотаріусом [PERSON] Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0556 га з кадастровим номером 3222410300:01:031:0003, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Кістяківських Родини (раніше вул. Кірова), 10 та надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, належну померлій 29 січня 2013 року [PERSON], оскільки право власності на вказане вище спадкове майно не було зареєстровано [PERSON] у відповідних органах згідно норм діючого законодавства України. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 258/2013 до майна померлої 29 січня 2013 року [PERSON], наданої Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області. З наявних матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2004 року [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 097890 в тому, що він є власником земельної ділянки площею 0,0556 га, яка розташована в м. Боярка, вул. Кірова, 10, цільове призначення (використання) земельної ділянки-будівництво та обслуговування жилого будинку. 05 березня 2008 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого на підставі ст. ст. 1261, 1274 ЦК України спадкоємицею майна [PERSON], який помер 17 листопада 2006 року, є його дружина [PERSON], в тому числі з урахуванням ? частки, від якої відмовився на її користь спадкоємець померлого-син [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0556 га, кадастровий номер 3222410300:01:031:0003, в тому числі сільськогосподарських угідь-340 кв.м.; з них: багаторічних насаджень-340 кв.м.; під забудовою-216 кв.м., наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: м. Боярка, Києво-Святошинський район, Київська область, вул. Кірова, 10, належної померлому [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ № 097890, виданого [PERSON] міською радою Києво-Святошинського району, Київської області 13 лютого 2004 року на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради від 03 лютого 1997 року № 35/2 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 4856/213. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України [PERSON] є таким, що прийняв спадщину. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved