Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є її батьком. [INFO] її батько з матір`ю [PERSON] зареєстрували шлюб у Вилянській сільській раді, який в подальшому його розірвали. На даний час позивач навчається в Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» та потребує матеріальної допомоги. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі ј частки його заробітку, до закінчення навчання. Також просить стягнути з [PERSON] кошти в сумі 8000 грн. у рахунок відшкодування частини додаткових витрат понесених у зв`язку з проходженням навчання. Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. 26 листопада 2019 року розгляд справи відкладено, оскільки у суда відсутні відомості про вручення відповідачеві повідомлення про дату, час і місце судового засідання. З матеріалів справи видно, що 6 листопада 2019 року відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви із доданими до неї документами. Відзив на позов від відповідача до Томашпільського районного суду не надійшов. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, позивач [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] (а.с. 8). Як видно з довідки виданої Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони [PERSON] , про те, що вона дійсно є студенткою першого курсу (термін навчання на курсі з 01 березня 2019 року по 31 серпня 2019 р.) Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони і навчається за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» (а.с.11). З договору про надання освітніх послуг видно, що вартість освітньої послуги становить - 7500 грн (а.с14). З угоди на проживання в гуртожитку Віннницького ВПУ Департаменту поліції охорони протягом 2018-219 навчального року видно, що вартість проживання за один місяць складає 400 грн (а.с.15). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягувати аліменти на утримання повнолітньої [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі ј частини всіх видів доходів [PERSON] , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 04 жовтня 2019 року, до досягнення нею двадцяти трьох років або до закінчення навчання - 01 березня 2021 року. Вирішуючи спір щодо стягнення додаткових витрат на оплату навчання позивача у Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони суд виходить із наступного. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, витрати на навчання в училищі не є додатковими витратами. Дані правовідносини врегульовуються ст. 199 СК України. Крім того суд звертає увагу на те, що норма ст. 185 СК України застосовується до досягнення дитиною повноліття. Так, згідно ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Враховуючи характер спірних правовідносин та приписи норм чинного законодавства України, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на позивача, оскільки її навчання у вищому професійному чилищі Департаменту поліції охорони не зумовлене розвитком особливих здібностей дитини чи іншими обставинами, які викладені у ст. 185 СК України, а також такі підстави відсутні у зв`язку із досягненням її повноліття та присудження судом до стягнення з відповідача аліментів на її утримання на час навчання але не більш ніж до досягнення нею 23-річного віку. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 04 жовтня 2019 року. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 768,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial