Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру № 2 в будинку № 22, що знаходиться на території Цукрового заводу в смт. Кожанка Фастівського району Київської області, як спадщину після [PERSON], яка померла, 04.02.2015 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 04.02.2015 року, померла її сестра, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру № 2 в будинку № 22, що знаходиться на території Цукрового заводу в смт. Кожанка Фастівського району Київської області, що належала їй на праві приватної власності. Подавши своєчасно до Фастівської державної районної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, 25.03.2016 року позивач отримала відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Позивач в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в ньому. Відповідач в судове засідання, не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, з позовом згодна, його визнає в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть [PERSON] 1-ОК №334698 від 05.02.2015 року [PERSON], померла 04.02.2015 року. Відповідно до Заповіту від 29.10.1993 року, [PERSON] заповіла належну їй приватизовану квартиру № 2 в будинку № 22, що знаходиться на території Цукрового заводу в смт. Кожанка Фастівського району Київської області, та все своє майно, що буде належати їй на день смерті, та на що вона за законом матиме право, в рівних частинах заповіла [PERSON] та [PERSON]. Як встановлено судом, у померлої [PERSON] не було дітей та чоловіка, що її пережив. У звязку із цим, відповідно до ст. 1262 ЦК України, право на спадкування за законом мають спадкоємці другої черги до яких відносяться рідні брати та сестри спадкодавця, його дід та баба, як з боку батька, так і з боку матері. З матеріалів спадкової справи №285/2015 померлої 04.02.2015 року [PERSON] вбачається, що 29.07.2015 року позивач [PERSON], звернулася із заявою до Фастівської державної районної нотаріальної контори про прийняття спадщини, в свою чергу, сестра померлої, [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову у прийнятті спадщини. Відповідно до ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з відмови Державного нотаріуса [PERSON], позивач зверталася до Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що не додано жодного правовстановлюючого документу. Згідно довідки № 409 від 22.03.2016 року виданої Комунальним підприємством Фастівської міської ради «Фастівське БТІ» про те, що згідно архівних даних КП ФМР «Фастівське БТІ» станом на 01.01.2013 року[ADDRESS] в житловому будинку № 22 територія Цукрового заводу в смт. Кожанка Фастівського району зареєстровано на [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності виданого Фастівським БТІ 22.04.1993 року, згідно Розпорядження органу приватизації № 212 від 22.04.1993 року. Як вбачається із Довідки № 729 від 29.07.2015 року виданої Кожанською селищною радою Фастівського району Київської області, про те, що [PERSON] до дня смерті 04.02.2015 року дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], тер. Цукрового заводу[ADDRESS]. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Оскільки [PERSON], є спадкоємицею за законом після померлої [PERSON], тому суд вважає за можливе визнати за нею право власності на право власності на квартиру №2 в будинку № 22, що знаходиться на території Цукрозаводу в селищі Кожанка Фастівського району Київської області, як спадщина після [PERSON], яка померла 04.02.2015 року. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що\~ позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved