Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

У жовтні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві вона вказала, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який було\~ зареєстровано 04 лютого 2012 року. В шлюбі є дитина [PERSON] , [INFO] . 02 листопада 2016 року шлюб між сторонами розірвано. З часу народження дитини відповідач не бере участі у її вихованні та утриманні, що змусило звернутися до суду. Просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , жителя села Черкавщина Чортківського району Тернопільської області, в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з 15 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів, викладених в ній. Справу просить слухати в її відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, про судовий розгляд повідомлений належним чином через оголошення на веб порталі судової влади. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Особа позивачки [PERSON] стверджується згідно паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого 07.03.2014 Чортківським РС УДМС України в Тернопільській області. Сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 лютого 2012 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області. В шлюбі у сторін є дитина [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13 лютого 2014, де батьками записано: батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис № 3. Як батько дитини, відповідач не переймається життям малолітнього сина, його вихованням та матеріальними потребами для духовного і фізичного розвитку. При цьому малолітня дитина практично знаходяться на повному матеріальному утриманні та вихованні. Він є працездатним, не сплачує аліменти будь-кому іншому та немає утриманців. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На даний час економічне становище позивачки є скрутним, вона потребує матеріальної допомоги, не має ніяких заощаджень, їй одній важко утримувати малолітню дитину, забезпечувати їм належні умови для проживання. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, ним не доведено неможливість несплати аліментів в зазначеному розмірі, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. Зважаючи на ці обставини, суд визначає розмір аліментів в твердій грошовій , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини в залежності від віку на дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908 гривень судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved