Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, який під час розгляду справи уточнив і просить визнати Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК» кредитором, що прострочив виконання грошового зобов'язання за кредитним договором № CNL-501/091/2006 з 01.12.2010 року. В обґрунтування своїх вимог представник позивача [PERSON] послався на те, що 21.11.2006 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № CNL-501/091/2006, за умовами якого банк надав позивачу кредит на споживчі цілі у розмірі 48 678,00 (сорок шість тисяч шістсот сімдесят вісім) доларів США, а [PERSON] зобов'язався прийняти кредит, належним чином використати та повернути банку отриману суму кредиту до 21.11.2016 року, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,99%(тринадцять цілих дев'яносто дев'ять сотих) річних та виконати всі інші зобов'язання передбачені цим договором. Згідно вище вказаного кредитного договору банк відкрив позичальнику позичковий рахунок, де обліковується заборгованість позичальника за кредитом, а [PERSON] щомісяця повинен повертати відповідну частину кредиту та здійснювати сплату процентів у розмірі платежу не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. При цьому відповідно до п. 1.5.1.3. договору при надходженні до банку коштів для виконання боргових зобов'язань, банк направляє такі кошти на погашення боргових зобов'язань у наступній черговості, крім випадків передбачених цим договором: 1) прострочені проценти за користування кредитом (якщо про строчка матиме місце); 2) проценти, нараховані на прострочену до повернення суму кредиту (якщо про строчка матиме місце); 3) прострочена до повернення сума кредиту (якщо про строчка матиме місце); 4) пеня за несплату в строк процентів (якщо про строчка матиме місце); 5) пеня за неповернення в строк суми кредиту (якщо про строчка матиме місце); 6) строкові проценти за користування кредитом; 7) штраф за нецільове використання кредиту; 8) сума основного боргу за кредитом. Позивач [PERSON] виконував свої зобов'язання щодо сплати грошових коштів, встановлених умовами кредитного договору і в період з 01.12.2010 року по 02.06.2011 року, сплатив банку 2650,00 доларів США. Однак відповідач, в порушення своїх зобов'язань, не розподіляв ці кошти на поточний рахунок відповідно до умов договору для погашення кредиту по рахункам, у зв'язку з чим у [PERSON] виросла велика заборгованість по вині банка, тому він вимушений звернутися до суду з цим позовом, який просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача ПАТ «ОТП БАНК» не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином /а. с. 40, 43, 58, 59/, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом встановлено, що 21.11.2006 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № CNL-501/091/2006, за умовами якого банк надав позивачу кредит на споживчі цілі у розмірі 48 678,00 (сорок шість тисяч шістсот сімдесят вісім) доларів США, а [PERSON] зобов'язався прийняти кредит, належним чином використати та повернути банку отриману суму кредиту до 21.11.2016 року, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,99%(тринадцять цілих дев'яносто дев'ять сотих) річних та виконати всі інші зобов'язання передбачені цим договором /а. с. 4-11/ Для облікових цілей банк відкрив позичальнику позичковий рахунок 26208101721897, де обліковується заборгованість позичальника за кредитом. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1 та 2 статті 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконання зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суту зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Відповідно до умов пункту 1.5.1. кредитного договору № CNL-501/091/2006 від 21.11.2006 року повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу в сумі 405,65 (чотириста п'ять) доларів США 65 центів + сума нарахованих процентів на дату платежу та не пізніше дати платежу, а саме 01 (першого) числа кожного календарного місяця. Повернення кредиту та сплати процентів здійснюється, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. Згідно пункту 1.5.1.2. договору якщо дата платежу припадає на небанківський день платежі здійснюються позичальником в банківський день, наступним за таким не банківським днем. Пунктом 1.5.1.3. кредитного договору передбачено, що при надходженні до банку коштів для виконання боргових зобов'язань, банк направляє такі кошти на погашення боргових зобов'язань у наступній черговості, крім випадків передбачених цим договором: 1) прострочені проценти за користування кредитом (якщо про строчка матиме місце); 2) проценти, нараховані на прострочену до повернення суму кредиту (якщо про строчка матиме місце); 3) прострочена до повернення сума кредиту (якщо про строчка матиме місце); 4) пеня за несплату в строк процентів (якщо про строчка матиме місце); 5) пеня за неповернення в строк суми кредиту (якщо про строчка матиме місце); 6) строкові проценти за користування кредитом; 7) штраф за нецільове використання кредиту; 8) сума основного боргу за кредитом. При цьому банк має право змінити порядок погашення боргових зобов'язань за цим договором. Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається із наданих позивачем виписок по рахунку /а. с. 17-22/ та долучених до матеріалів справи квитанцій /а. с. 44-47/, позичальник [PERSON] в період з 01.12.2010 року по 02.06.2013 року виконуючи свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплаті процентів, вніс до каси ПАТ «ОТП БАНК» на поточний рахунок 26208101721897, грошові кошти в загальній сумі 2650,00 доларів США, а відповідач не виконав свого обов'язку щодо належного прийняття виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та не направив сплачені ним кошти по рахункам на погашення заборгованості, відповідно до п. 15.1.3 договору. Відповідно до частини 1 статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Відповідач не надав суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Пунктом 2.4.1. передбачено право позичальника [PERSON] вимагати від банку виконання прийнятих на себе зобов'язань по договору. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, виходячи з встановленого у судовому засіданні неналежного виконання відповідачем ПАТ «ОТП БАНК» свої зустрічних зобов'язань по кредитному договору № CNL-501/091/2006 від 21.11.2006 року, суд прийшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами і є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved