overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району, і просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову вказує, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в склад якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своє спадкове право на вказаний будинок, оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок. При житті померла право власності на спірний житловий будинок не зареєструвала. Представник позивача звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в склад якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своє спадкове право на вказаний будинок, оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок. При житті померла право власності на спірний житловий будинок не зареєструвала. Зазначені обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом; відповіддю державного нотаріуса від 04.04.2018 року № 925/02-14; довідками Ладигівської сільської ради № № 257, 258 від 17 квітня 2018 року; копією довідки № 1106 від 08.11.2017 року; копією спадкової справи № 597/2004 до майна померлої [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 07.06.2008 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №368. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. З початку 2016 року подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя і сімейні обовязки, що призвело до втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння. Просив шлюб розірвати. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала. Відповідачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Алейнікова». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 07.06.2008 року сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №368, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 31.03.2015 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 18.10.2008 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №664. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя і сімейні обовязки, що призвело до втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння. Просив шлюб розірвати. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Злобіна». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 18.10.2008 року сторони зареєстрували шлюб в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №664, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 09.08.2011 року у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Завадинецькоїсільської ради Ізяславського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що 21 лютого 2004 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно - право на земельну частку (пай). Позивач являється єдиним спадкоємцем [PERSON], однак у встановлений законом строк до нотаріальної контори не звернувся, оскільки йому не було відомо про наявність спадкового майна, тому проситьвизначити йому додатковий строк для подання заяви у нотаріальну контору. Представник позивача [PERSON]під час розгляду справи позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області [PERSON] у судове засідання не зявилася, надіслала до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності та вказує про визнання позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши позиціюпредставника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Судом встановлено, що 21 лютого 2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 412809, виданим Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 02 листопада 2017 року. Як вбачається із довідки [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької областівід 28 березня 2018 року, на день смерті [PERSON] за місцем її реєстрації у с. Завадинці по вул. Гагаріна, буд. 11 Ізяславського району Хмельницької області інших осіб зареєстровано не було. З відомостей, наданих завідувачем Ізяславської держнотконтори Хмельницької області [PERSON] за № 634/0116 від 18 квітня 2018 року та завідувачем Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом [PERSON] № 1329/01-21 від 17 квітня 2018 року, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Позивач [PERSON] являється рідним синомпомерлої [PERSON], що підтверджуютьсясвідоцтвом про народження серії І-ЯК № 914439, виданим 17 червня 1968 року. Отже, [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] Інших спадкоємців судом не встановлено. Причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. Зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визначивши для [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що на підставі заочного рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 20 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, у період з листопада 2015 року по березень 2016 року вона не отримувала аліментів з відповідача, що підтверджується довідкою-розрахунком, виданою Старокостянтинівським РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області №8559 від 20 березня 2018 року. Крім того, їхній з відповідачем син підростає й витрати на його утримання постійно збільшуються. Оскільки дитина повністю знаходиться на її утриманні, а вона одна не взмозі задовольнити всі потреби сина, й враховуючи, що з 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1492 грн, тому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на сина [PERSON] до 1100 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі й просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та погодився сплачувати на сина [PERSON] аліменти в розмірі 1100 грн. щомісячно, про що подав відповідну письмову заяву. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, визначеному ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони з 03 серпня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 січня 2016 року розірвано, що підтверджується відповідними відмітками у паспортах сторін. [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 січня 2014 року. Дитина проживає разом із матір»ю. На підставі заочного рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року з [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 20 листопада 2015 року і до повноліття дитини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі та погоджується сплачувати аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1100 грн. Оскільки таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2014 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 25 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів її матеріальне становище погіршилось, оскільки збільшились витрати на сина у зв»язку із досягненням ним чотирьохрічного віку, знецінились грошові кошти внаслідок інфляції. В той же час матеріальне становище відповідача покращилось, він працює, має значний та стабільний дохід, а тому здатен сплачувати аліменти у частці від свого доходу, а не у твердій грошовій сумі. Тому, просить змінити розмір аліментів й стягувати з відповідача аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить задоволити. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове зсідання не з»явися, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову у повному обсязі. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, визначеному ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 29 листопада 2013 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]від 06 грудня 2013 року, який проживає разом із матір»ю [PERSON] На підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2014 року з [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на сина [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 25 липня 2014 року і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про визнання даного позову у повному обсязі та погоджується сплачувати аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно. Оскільки таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON]. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис № 172). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Збереження сім'ї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом об'єктивно встановлено, що 20 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 172) від 20.09.2008 року. В шлюбі сторони мають двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Збереження сім'ї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що з 06.02.2010 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, на даний час, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв'язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та вказалав, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив задовольнити та розірвати шлюб. Враховуючи, що у справі на виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, проведено підготовче засідання, у якому відповідачем надано заяву про визнання позову, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.02.2010 року між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 183. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з позивачем [PERSON]. Судом встановлено, що позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач позовні вимоги визнає, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, а відповідач позовні вимоги підтримує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам однієї з сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved