overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 27.02.2007 р. [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 106, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, порозуміння відсутнє, примирення є неможливим. [PERSON] позов визнав, про що зазначено у його заяві (а. с. 18). Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 27.02.2007 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 106, вони є батьками дітей - [PERSON], яка народилась [INFO] р., та [PERSON], який народився [INFO] р. (а. с. 7, 8, 9). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (352,40 грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (352,40 грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 31.08.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 442, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, порозуміння відсутнє, примирення є неможливим. [PERSON] позов визнав, про що зазначено у його заяві від 11.01.2019 р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 31.08.2013 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 442, вони є батьками дитини - [PERSON], яка народилась [INFO] р. (а. с. 6, 7). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (352,40 грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (352,40 грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 362, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб фактично розпаявся 23.04.2017 року, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. 04.01.2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 27.07.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 362 (а.с.3) Від спільного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з 23 квітня 2017 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У жовтні\~ 2018\~р.\~[PERSON]\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~[PERSON]В,\~\~про розірвання\~шлюбу,\~зареєстрованого 04.05.1996\~року відділом\~реєстрації актів\~громадського стану\~виконкому Ізмаїльської\~міської Ради\~народних депутатів\~Одеської області, актовий запис № 165, мотивуючи позов тим, що з квітня 2017 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, у звязку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуттів поваги та любові, з цього часу господарство не ведуть, від шлюбу мають сина [PERSON], який мешкають з позивачкою. Шлюб з відповідачем існує формально, сімейних стосунків сторони не підтримують. Спору що розподілу майна подружжя та місця проживання дітей немає. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 04.05.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, актовий запис № 165 (а.с.6) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з квітня 2017 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.10.1981 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 23, мотивуючи позов тим, що з 01 лютого 2018 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуттів поваги та любові, з цього часу спільне господарство не ведуть, тому на даний час шлюб між сторонами носить виключно формальний характер. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя буде розглянутий в іншому провадженні. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 27.10.1981 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області , актовий запис № 23 (а.с.6) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з 1 лютого 2018 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернулася з вказаною заявою, у якій просить встановити факт, що вона є рідною племінницею [PERSON], яка померла 09.06.2003\~р., посилаючись на те, що встановлення цього факту потрібно для оформлення спадщини після смерті [PERSON]. Швайківська сільська рада Бердичівського району Житомирської області заяву підтримала. Судом з'ясовано, що [PERSON] померла 09.06.2003\~р., що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.06.2003\~р. (а.\~с.\~7). 29.03.2017\~р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак постановою від 29.03.2017\~р. зазначеного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку, з, зокрема, відсутністю відомостей, які б свідчили про наявність родинних відносин з спадкодавцем (а.\~с.\~9). Відповідно до довідки від 27.02.2017\~р. №\~141, видної Виконавчим комітетом Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, [PERSON], яка померла 09.06.2003\~р., була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], на день її смерті та протягом шести місяців після смерті за вказаною адресою була зареєстрована, зокрема, [PERSON] племінниця (а.\~с.\~10). З заяв від 22.11.2018\~р. [PERSON] та [PERSON] випливає, що [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] та проживала з нею разом з 1978\~р.(а.\~с.\~22, 23). З паспорта [PERSON], що остання народилась 30.03.1958\~р., з 17.02.1982\~р. зареєстрована за адресою: [INFO] (а.\~с.\~5 6). [PERSON], зважаючи на положення статей 1261 1266 Цивільного кодексу України, є спадкоємцем [PERSON] за законом. Таким чином встановлення факту того, що [PERSON], яка народилась 30.03.1958\~р., є рідною племінницею [PERSON], яка померла 09.06.2003\~р., необхідно [PERSON] для оформлення спадщини після смерті [PERSON]. Оцінивши зазначені вище докази, Суд приходить до висновку, що [PERSON] є рідною племінницею [PERSON]. Враховуючи наведене, заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернулись з вказаною заявою, у якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документа договору дарування серії АВК №\~717783 від 31.05.2000\~р. щодо квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що у зазначеному договорі міститься помилка у написанні її прізвища, що обмежує здійснення нею прав власника квартири. Відділ з питань державної реєстрації Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області просив замінити його на належну заінтересовану особу, посилаючись на те, що діє без права юридичної особи. Відповідно до частини першої статті 47 Цивільного процесуального кодексу України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Разом з тим, Відділом з питань державної реєстрації Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області не подано доказів, які б вказували, що він не є юридичною особою. Крім того, Суд вважає, що рішення у справі не матиме суттєвого впливу на права та обов'язки інших, крім заявника, осіб, а тому вважає, що потреба у залученні до участі у справі інших заінтересованих осіб відсутня. Судом з'ясовано, що, як випливає з свідоцтва про народження від 19.03.1974\~р., прізвищем заявниці [PERSON], після її народження було Марьюк (а.\~с.\~9). У зв'язку з реєстрацією 21.01.1995\~р. шлюбу з [PERSON] прізвище Марьюк було змінно на прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.08.2006\~р. (видано повторно) (а.\~с.\~10). Між тим, у паспорті [PERSON], який було видано 11.04.1997\~р., її прізвище помилково вказано як [PERSON] (а.\~с.\~12). У паспорті, який було видано 19.01.2008\~р., її прізвище вказано правильно [PERSON]\~(а.\~с.\~6). 31.05.2000\~р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування серії АВК №\~717783 від 31.05.2000\~р. щодо квартири [ADDRESS] (а.\~с.\~15). Викладені обставини дають Суду підстави для висновку про те, що договір дарування серії АВК №\~717783 від 31.05.2000\~р. щодо квартири [ADDRESS], належить [PERSON]. Встановлення цієї обставини необхідно [PERSON] для реалізації прав власника квартири [ADDRESS]. Зважаючи на наведене, заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

У жовтні 2018 р. директор департаменту претензійно-позовної роботи ПрАТ «АК «Київводоканал» звернувся до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у газеті «Хрещатик» № 110 (4510), на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило. Зобов»язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг. Отже, відповідач в порушення умов договору та вимог, що передбачені законодавством, зобов»язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих за період з серпня 2015р. по липень 2018р. послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 11 334,94 грн. Також, у зв»язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг , відповідач зобов»язаний сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі 456,73 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 785,07 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2018 р. відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов та заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 14.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 15.012019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 10.01.2015 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім`єю. Спір щодо розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Тому, позивач просив суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем 10.01.2015 року. Позивач, відповідач у судове засідання 20.05.2019 року не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності з проханням задовольнити позов, шлюб розірвати. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.01.2015 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе, спір щодо розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що відповідачка має бажання відновити свої дошлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved