Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку 0,0492 га з кадастровим номером [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла його мати - [PERSON], за життя нею був складений заповіт, яким належний їй на праві власності будинок розташований за адресою: [ADDRESS], вона заповіла своєму сину, тобто позивачу по справі. Після смерті своєї матері, позивач у визначений шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 22.03.2017 державним нотаріусом було видану позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку державним нотаріусом було відмовлено через відсутність в спадкоємця оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Належність матері позивача вказаної земельної ділянки підтверджується наявною в державному земельному кадастрі інформацією, однак отримати дублікат державного акту на спірну земельну ділянку позивач не зміг через законодавче обмеження такого права особою безпосереднього власника. Окремо зауважував, що обставини втрати оригіналу державного акту йому невідомі, а про його відсутність він дізнався лише безпосередньо під час звернення до нотаріальної контори. Причини не звернення матері за для отримання дубліката цього акту йому також невідомі. Посилаючись на вказані обставини та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. В свою чергу, позивач подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, також просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, однак надіслав письмові пояснення по справі, в яких суд прийняти законне та обґрунтоване рішення, а розгляд справи провести без участі його представника. Треті особи також направили до суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представників та просили суд прийняти законне та обґрунтоване рішення на підставі норм чинного законодавства. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України). При цьому саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що [INFO] народився позивач - [PERSON], батьками якого вказані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.53) 19.08.1999 [PERSON] було складено заповіт посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О., на ім'я [PERSON], яким спадкодавець заповів спадкоємцю належний їй на праві власності жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.52) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7) 22.12.2016 [PERSON] звернувся до державного нотаріуса П'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом та за заповітом, яка залишилась після смерті [PERSON] 22.03.2017 державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Коробановою О.В. було видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] (а.с.6) Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-8000409162017 від 04.01.2017 земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення органу місцевого самоврядування Київської міської ради №134/1568 від 29.11.2001 посвідчене державним актом [NUMBER] від 22.05.2003 (а.с.8-12) Відповідно до відомостей, які містяться в Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку від 19.04.2017, земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0492 га, цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, належить на праві власності [PERSON] (а.с.13) У зв'язку з відсутністю в позивача оригіналу державного акту на земельну ділянку, останній звернувся до Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації з заявою про отримання дубліката зазначеного акту, однак йому було відмовлено через приналежність даного акту померлій особі та відсутності можливості завірення документів не створених безпосередньо департаментом (а.с.33) 22.03.2017 державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Коробановою О.В. було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0492 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належала [PERSON] у зв'язку з відсутністю оригіналів документів, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку у спадкоємця (а.с.14) Як вбачається з пояснень відповідача, померлій [INFO] [PERSON] дійсно на праві власності належала спірна земельна ділянка, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданим на підставі рішення Київської міської ради №134/1568 від 29.11.2001(а.с.13) У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Позивач відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом після смерті [PERSON]. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видасться кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги відсутність у позивача правовстановлюючого документу на спадкове майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає за можливе визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0492 га, цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved