overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 21 лютого 1979 року Виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 5. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки припинені у звязку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надавав. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що з 11 січня 2014 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Вони є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення спільного господарства. Вони втратили взаємне почуття любові, поваги та довіри. З жовтня 2016 року подружні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, примирення неможливе. У судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу слухати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO](а.с. 6). Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю(а.с. 7, 11). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Витрати позивачки по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 10 серпня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, зникло почуття любові та поваги. Шлюб носить формальний характер і сімя розпалася. Суперечностей відносно спільного майна та динити, [INFO] не має. Тривалий час проживають окремо. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю. Наполягала на задоволенні позовних вимог . Відповідач в судове засідання не з'явився , надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На розірвання шлюбу погодився . Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно з 10 серпня 2013 року проживають у зареєстрованому шлюбі(а.с. 4) . Від шлюбу мають неповнолітню доньку Кіру, [INFO] (а.с. 5). Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03.05.2017 року сторонам надавався строк для примирення терміном три місяці (а.с. 16). Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подружжям тривалий час спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються, їм не вдалося створити дружню та стійку сімю. За вказаних обставин подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є недоцільним у звязку з розпадом сімї, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

у квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, вказуючи, що у липні 2009 року померла її тітка [PERSON], яка була рідною сестрою батька заявника [PERSON] Після смерті тітки залишилася спадщина у вигляді житлового будинку та земельних ділянок, інших спадкоємців окрім заявника немає. Оформити документи про право на спадщину [PERSON] не має можливості, так як немає можливості довести ступінь родинного звязку батька з тіткою [PERSON], за відсутності її свідоцтва про одруження, тому звернулася до суду. [PERSON] заяву підтримала, суду пояснила, що через відсутність актового запису про одруження [PERSON] та зміну її прізвища, вона не може довести ступінь родинного звязку з [PERSON], з метою отримання спадщини після смерті тітки. Просила встановити факт родинних відносин між нею та її тіткою [PERSON] Гадяцька державна нотаріальна контора направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечує. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] по відношенню до [PERSON] є тіткою, а остання до неї племінницею. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) М.І. народилася 11 січня 1943 року в с. Броварки Гадяцького району, її батьком є [PERSON]. Відповідно до архівної довідки Державного архіву Полтавської області у метричній книзі для запису народжених, одружених, померлих парафіян Георгіївської православної церкви с. Броварки Гадяцького повіту за 1913 рік є метричний запис про народження 23 вересня 1913 року та хрещення 24 вересня 1913 року [PERSON], сина козака [PERSON] та його законної дружини [PERSON]. Відповідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася 21 січня 1916 року, її батьком є [PERSON], матірю - [PERSON]. Відповідно повідомлення відділу ДРАЦС Гадяцького ГТУЮ актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] за 1938-1946 роки по виконавчому комітету Броварківської сільської ради Гадяцького району не виявлено. 21 липня 2009 року в с. Броварки Гадяцького району [PERSON] померла. Відповідно довідки Книшівської сільської ради на дату смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна [INFO]. Відповідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], із заявою про відмову від спадщини, на користь [PERSON], звернулась [PERSON] За наведених обставин суд вважає, що судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що [PERSON] є тіткою [PERSON] Встановлення даного факту має юридичне значення, так як заявник не може скористатися правом на спадщину за відсутності документів, що підтверджують її родинні відносини з тіткою [PERSON], тому заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

у квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], вказуючи, що 30 вересня 1999 року [PERSON] померла, після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю). Спадщину після [PERSON] прийняла її дочка [PERSON], проте не оформивши спадщину у січні 2003 року померла. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) не оформленої в установленому законом порядку після смерті [PERSON] Спадщину прийняв син померлої [PERSON], але не скориставшись правом на спадщину у червні 2004 року помер. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] Оформити документи про право на спадщину [PERSON] немає можливості, так як у свідоцтві про народження [PERSON] допущена помилка: в графі по батькові матері зазначено «Василівна» замість «Дмитрівна», тому звернулася до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву, суду пояснила, що через розбіжність даних про народження [PERSON] вона не може довести ступінь родинного звязку дочки з матірю. Просила встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] Відділ ДРАЦС РС Гадяцького РУЮ у Полтавській області направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечує. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] по відношенню до [PERSON] є матірю, а остання до неї дочкою. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 20 вересня 1938 року в с. Веприк Гадяцького району, її матірю є [PERSON]. 11 листопада 1965 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], в звязку з чим змінила прізвище на [PERSON]. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO] [PERSON] перебував в зареєстрованому з шлюбі з [PERSON] Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 2,78 га в умовних кадастрових гектарах. 30 вересня 1999 року в с. Веприк Гадяцького району [PERSON] померла. Відповідно довідки Веприцької сільської ради на дату смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала [INFO] разом з дочкою [PERSON] та онуком [PERSON] 20 січня 2003 року в м. Гадяч [PERSON] померла, а 11 червня 2004 року в с. Веприк Гадяцького району помер [PERSON] За даними виписки з погосподарської книги Веприцької сільської ради за 1996-2000 роки в господарстві [PERSON] проживала [PERSON] дочка. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майна померлої [PERSON] є дочка [PERSON]. Спадкове майно на яке видане свідоцтво складається з 1/3 частини будинку по провулку Червоногвардійський, 7 в с. Веприк Гадяцького району. За наведених обставин суд вважає, що судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що [PERSON] є дочкою [PERSON] Встановлення даного факту має юридичне значення, так як заявник не може скористатися правом на спадщину за відсутності документів, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], тому вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 1139 від 17.11.2000 року квартира за адресою [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] Квартира складається з 3-х кімнат: 15,1 кв.м., 12,6 кв.м. та 13,8 кв.м. Позивач є інвалідом І групи, а тому їй потрібна окрема кімната у квартирі. Посилаючись на вимоги ст.ст. 370 ЦК України, просить суд виділити частки із майна, що є у спільній сумісній власності, а саме: їй кімнату площею 13,8 кв.м., а відповідачам відповідно 15,1 кв.м. та 13,8 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], кожен в окремості, надали суду заяви, в який просили провести судове засідання без їх присутності, зазначивши, що проти задоволення позову не заперечують. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяви позивача та відповідачів, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 1139 від 17.11.2000 року, зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 232/36247 від 22.11.2000 року, квартира за адресою м. Запоріжжя вул. Гоголя/Тургенєва[ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 29 вересня 2003 року [PERSON] померла. Після її смерті, належна за життя ? частина квартири [ADDRESS]/Тургенєва в м. Запоріжжі перейшла у власність [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] 02.06.2004 р. (а.с. 8-9). Згідно з технічним паспортом на квартиру № 14 в житловому будинку № 44/53 по вулиці Тургенєва/Гоголя в м. Запоріжжя, остання складається з 3-х кімнат: 15,1 кв.м., 12,6 кв.м. та 13,8 кв.м., її загальна площа 63,99 кв.м., з яких 62,1 корисна площа (а.с.6-7). Позивач є інвалідом І групи, а тому їй потрібна окрема кімната (а.с. 5). Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Аналізуючи викладені норми матеріального права, надані сторонами докази, а також враховуючи заяви сторін у справі, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача щодо виділу часток із майна, що є у спільній сумісній власності, а саме: квартири [ADDRESS] є законною, обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що 21.11.1975 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично між ними припинені з березня 2016 року, [PERSON] просить суд шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подав заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, подавши заяву в якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 21.11.1975 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 21.11.1975 року [NUMBER], актовий запис 2509, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районну (а.с. 3). Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася\~ до суду з позовом, в якому зазначила, що 27січня 2014 року, померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки № 68 кадастровий №5123781500:01:001:0229, площею 0,06 га, яка розташована на масиві №3 Кароліно-Бугазської сільради та двох житлових кімнати № 514 та № 516 у житловому будинку № 11 по вул. Приморська с.Кароліно-Бугаз, вона є спадкоємцем за законом першої черги та своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй, зокрема, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину нажитлові № 514 та № 516 у житловому будинку № 11 по вул. Приморська с.Кароліно-Бугаз, з тих підстав, що на зазначені кімнати відсутні правовстановлюючі документи. З наведених підстав позивач просила визнати за нею право власності на вказані кімнати. Позивач позов підтримала, справу просила розглянути за її відсутності. Представник відповідача, в судове засідання не зявився, справу просив розглянути за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла 27.01.2014 року. Позивач була донькою спадкодавця і відповідно до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. Із матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що інших спадкоємців після смерті спадкодавця не має. Позивач своєчасно звернулась\~ до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено з тих підстав, що на вказані кімнати відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вказані кімнати належали спадкодавцю на підставі розпорядження органу приватизації. З наведених підстав суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати, зареєстрований 10 листопада 2007 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 10 листопада 2007 року виконавчим комітетом Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області актовим записом № 40 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що на протязі останніх пяти років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин. З 6 листопада 2016 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше їх подружнє життя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам кожного з них та їх дитини. Позивач [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] визнав позов і просив розглянути справу без його участі, про що подав свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 16 грудня 2002 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1681; у сторін це перший шлюб; від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач у позовній заяві, що на протязі останніх пяти років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин. З 6 листопада 2016 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше їх подружнє життя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам кожного з них та їх дитини. Також сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що вони зазначили у своїх адресованих суду письмових заявах. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved