Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 1999 року, від якого вони мають дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Їхнє спільне життя складалося не найкращим чином, виникали суперечки, тому що вони різні люди з різними поглядами на життя, не розуміють один одного. Все це вплинуло на їхні шлюбні стосунки і призвело до відчуження та втрати почуття любові та поваги, та фактичного припинення шлюбних відносин в квітня 2012 року. З цього часу стосунки не підтримують, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 1999 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №101141, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №1065. Від шлюбу вони мають дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в квітні 2012 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Застосуванні судом заходи до примирення сторін, позитивного результату не дали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідачка на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії їй роз'ясненні, визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачкою слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки на користь позивача належить стягнути сплачений ним при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved