Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: [PERSON] про зобов'язання зареєструвати народження дитини. Позивач зазначила, що між нею та [PERSON] 05.08.2009 року було зареєстровано шлюб у Паришівській сільській раді Баришівського району Київської області, актовий запис № 1 . Від шлюбу народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки не склались, та не зважаючи на те що вона була вагітна другою дитиною, батьком якої є [PERSON], сім'я розпалася у грудні 2012 року. З того часу вони проживають окремо, оскільки [PERSON] має іншу нову сім'ю.. З лютого 2014 року вона почала зустрічатися з іншим чоловіком, від якого завагітніла, але він відмовився визнавати дитину, що мала народитися. Дитина народилася в Київському міському пологовому будинку № 2 , що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 4815 від [INFO] [INFO]. До народження доньки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2015 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Рішенням суду встановлено, що сім'я роспалась фактично два роки тому, наш шлюб існував лише формально, вона та [PERSON] з того часу проживали окремо, маючи різні сім'ї. Отже, [PERSON] не є біологічним батьком моєї народженої доньки, оскільки на час її зачаття ми не підтримували подружніх відносин та жили окремо один від одного різними сім'ями, що підтверджується їх спільною нотаріальною заявою та нотаріальною заявою [PERSON] від 11.04.2016 року, з яких вбачаться, що [PERSON] не є батьком народженої мною дівчинки та не має ніякого відношення до її батьківства. Однак біологічний батько дитини не хоче визнавати своє батьківство. Тому вона двічі зверталася до Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (09.12.2015 року та 21.01.2016 року), зареєструвати народження доньки, запросивши туди [PERSON] для подання нами спільної заяви про невизнання його батьком дитини, надання необхідних документів для здійснення реєстрації народження дитини та для внесення відомостей до актового запису про народження доньки, народженою мною [INFO] надавши дитині прізвище та громадянство за моїм прізвищем та громадянством, а ім'я та по батькові - за моєю вказівкою, в порядку ч.І ст.135, ч.І ст.146 та ч.2 ст.147 СК України. Відповідачем їй було відмовлено в прийнятті заяви та необхідних документів для здійснення такої реєстрації, а також відмовлено у прийнятті моєї з [PERSON] спільної заяви про невизнання його батьком дитини та моєї заяви про реєстрацію народження дитини в порядку ч.І ст.135, ч.І ст.146 та ч.2 ст.147 СК України. При цьому, їй було запропоновано здійснити реєстрацію дитини із зазначенням [PERSON] батьком дитини без його відома та всупереч його згоди на батьківство. Тому, 02.02.2016 року вона звернулася із письмовою заявою до Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з вимогою негайно зареєструвати народження моєї доньки - [PERSON], народженою [INFO] поза шлюбом та видати відповідне свідоцтво про народження . На її заяву Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 17.02.2016 року направив їй лист № 582/02/04- і 16 від 09.02.2016 року, яким мені було відмовлено в реєстрації народження моєї дитини та роз'яснено, що вона маю право зареєструвати народження дитини та визнати походження дитини відповідно до ст.133 СК України, а саме зазначити колишнього чоловіка [PERSON], оскільки дитина народилася [INFO], тобто до спливу 10 місяців від дня припинення мого шлюбу з [PERSON] відповідно до рішення суду, або зареєструвати народження дитини відповідно до ст.126 СК України за умови подачі до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про невизнання [PERSON] батьком дитини з одночасним поданням заяви іншою особою та нею про визнання батьківства за ч.2 ст.. 138 СК. Однак біологічний батько дитини відмовився визнати батьківство. Посилаючись на те, що [PERSON] не батьком народженої дитини, а біологічний батька дитини не хоче визнавати своє батьківство, тому в разі реєстрації народження дитини, як народженої в шлюбі, як це пропонується відповідачем, вона буду позбавлена можливості в подальшому ставити питання про внесення змін в актовий запис відносно батька дитини, згідно положень ч.2 ст.138 СК України, а [PERSON], який не є батьком дитини, також буде позбавлений права оспорювати своє батьківство, згідно положень ч.5 ст.139 СК України. Оскільки такі дії відповідача не дають можливості зареєструвати народжену нею дитину протягом тривалого часу, тому є неправомірними та безпідставними, що порушують права та законні інтереси матері та дитини, а також колишнього чоловіка - [PERSON], просила суд зобов'язати відповідача провести реєстрацію народження дитини жіночої статі, народженої [INFO] мною, [PERSON], [INFO], у відповідності до ст.135 СК України, не зазначаючи при цьому батьком дитини [PERSON]. Тому, враховуючи наведене, позивач просила задовольнити її позов до Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Зобов'язати Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві здійснити (провести) реєстрацію народження дитини жіночої статі, народженої [INFO] матір'ю [PERSON], громадянкою України, [INFO], (медичне свідоцтво про народження № 4815 від [INFO]), у відповідності до ч.І ст.135 СК України (тобто, за прізвищем та громадянством матері дитини, а ім'я та по батькові батька дитини - за її вказівкою), не зазначаючи батьком дитини [PERSON], громадянина України, [INFO] р.н., який не є біологічним батьком цієї дитини Відповідач у особі Начальника Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві просив розглядати справу у їх відсутності, врахувати надані письмові роз'яснення з посиланням на статтю 122 Сімейного кодексу України, статті 3,6,8,9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» ст..49 ЦК України та на Правила державної реєстрації актів цивільного стану України. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з посиланням на викладені нею обставини та на матеріали справи. Суд заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що 05.08.2009 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Виконкомом Паришівської сільської ради Баришівського району Київської області, актовий запис № 1 у Паришівській сільській раді Баришівського району Київської області, яким на підставі акту реєстрації за № 1 видано Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду від 15 липня 2015 року за позовом [PERSON] стягнуто аліменти з [PERSON] на дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] - [INFO]. (ас.9) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Шевченківського районного суду від 15 липня 2015 року . Згідно із медичним свідоцтвом про народження № 4815, виданим 12 листопада 2015 року Київським міським пологовим будинком № 2 для реєстрації у органах РАГСу (ас.8) у [PERSON] народилась о 08 год.55 хв. 12 листопада 2015 року дитина (дівчинка). На її звернення до ВРАГСу з відповідними документами та медичним свідоцтвом про народження № 4815 доньки, було відмовлено з посиланням на ст. 122 Сімейного кодексу України, статті 3,6,8,9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» ст..49 ЦК України та вимоги пункту 20 глави першої розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану України про надання заяви колишнього чоловіка матері дитини, а якщо він не може особисто з'явитись до ВРАГСу. то його заява справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідчена і яка підтверджує. що він не є батьком дитини, може бути подана через представника. Звертаючись до суду з позовом до ВРАГСу про зобов'язання зареєструвати народження дитини, позивач посилалась на те, що нею були надані до ВРАГСу всі необхідні документи, але питання вирішено не було з посиланням на те, що має бути заява біологічного батька дитини щодо його батьківства, однак останній відмовився визнати своє батьківство поданням такої заяви. Щодо реєстрації дитини на її колишнього чоловіка, який не є біологічним батьком, то останній з цим не згоден, тому вона не може вчинити всупереч його відмові. Як вбачається із матеріалів справи дитина народилася в Київському міському пологовому будинку № 2 , що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 4815 від 12.11.2015 року [INFO]. Сім'я розпалась у грудні 2012 року, шлюб подружжя існував лише формально, оскільки з того часу кожен з них проживав окремо, [PERSON] мав іншу сім'ю. Шлюб розірвано 15 липня 2015 року. Позивачка зустрічалась з лютого 2014 року з іншим чоловіком, завагітніла та народила дитину [INFO] Досліджуючи зібрані у справі докази, у тому числі пояснення позивачки та завірені Приватним нотаріусом КМНО Кударенко В.М. документи, а саме: спільну заяву колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] від 11.04.2016 року про невизнання колишнім чоловіком батьківства щодо дитини, народженої колишньою дружиною 12 листопада 2015 року(ас.11); заяву [PERSON] про невизнання себе батьком дитини жіночої статі, народженої колишньою дружиною 12 листопада 2015 року(ас.12) заявою [PERSON] до ВРАГСу про внесення відомостей запису про народження дитини 12 листопада 2015 року у графі «Відомості про батька» запис прізвища батька за її прізвищем, а ім'я та по батькові дитини [PERSON] за її вказівкою відповідно до ч.1 ст.146 та ч.ст 147 Сімейного кодексу України.(ас.17); Отже, [PERSON] не є біологічним батьком народженої доньки позичкою, на час її зачаття вони з дружиною не підтримували подружніх відносин та жили окремо один від одного різними сім'ями, що підтверджується їх спільною нотаріальною заявою та нотаріальною заявою [PERSON], з яких вбачаться, що [PERSON] не є та не міг бути батьком народженої неї дівчинки. Як зазначила позивач, біологічний батько дитини не хоче визнавати своє батьківство. Тому вона двічі зверталася до Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (09.12.2015 року та 21.01.2016 року), зареєструвати народження доньки, запросивши туди [PERSON] для подання нами спільної заяви про невизнання його батьком дитини, надання необхідних документів для здійснення реєстрації народження дитини та для внесення відомостей до актового запису про народження доньки, народженою мною [INFO] надавши дитині прізвище та громадянство за моїм прізвищем та громадянством, а ім'я та по батькові - за її вказівкою. Відповідачем їй було відмовлено в прийнятті заяви та необхідних документів для здійснення такої реєстрації, а також відмовлено у прийнятті їх спільної заяви про невизнання його батьком дитини та її заяви про реєстрацію народження дитини в порядку ч.І ст.135, ч.І ст.146 та ч.2 ст.147 СК України.. На її звернення від 02.02.2016 року із письмовою заявою до Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з вимогою зареєструвати народження моєї доньки - [PERSON], народженою [INFO] поза шлюбом та видати відповідне свідоцтво, у відповідь від 17.02.2016 року у листі № 582/02/04- і 16 від 09.02.2016 року їй було відмовлено в реєстрації народження дитини та роз'яснено, що вона маю право зареєструвати народження дитини та визнати походження дитини відповідно до ст.133 СК України, а саме зазначити колишнього чоловіка [PERSON], оскільки дитина народилася [INFO], тобто до спливу 10 місяців від дня припинення рішення суду її шлюбу з [PERSON] або зареєструвати народження дитини відповідно до ст.126 СК України за умови подачі до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про невизнання [PERSON] батьком дитини з одночасним поданням заяви іншою особою та нею про визнання батьківства за ч.2 ст.. 138 СК. Однак біологічний батько дитини відмовився визнати батьківство. Посилаючись на те, що [PERSON] не є батьком народженої дитини, а біологічний батька дитини не хоче визнавати своє батьківство, тому в разі реєстрації народження дитини, як народженої в шлюбі, як це пропонується відповідачем, вона буду позбавлена можливості в подальшому ставити питання про внесення змін в актовий запис відносно батька дитини, згідно положень ч.2 ст.138 СК України, а [PERSON], який не є батьком дитини, також буде позбавлений права оспорювати своє батьківство, згідно положень ч.5 ст.139 СК України. Передбачені ст..126 СК визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, неможливе для позивачки, оскільки біологічний батько відмовляється від дитини. У відповідності до ч.І ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ч.5 ст.136 СК України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. За ч.2 ст.138 СК вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Згідно ч.І ст.146 СК України, ім'я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір'ю дитини. За ч.2 ст.147 СК України, по батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Позивачка просила врахувати що відмова відповідача у видачі свідоцтва про реєстрацію дитини порушує права та законні інтереси матері та дитини Положеннями ст..121 СК України про загальні підстави виникнення прав та обов'язків матері, батька і дитини права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу(ч.1) Водночас, як зазначалось судом встановлено факт, що за визнанням обох чоловіка та дружини, що чоловік не є біологічним батьком дитини, тобто походження дитини, на якому ґрунтується виникнення прав та обов'язків матері, батька та дитини, у даному випадку відсутнє. Положеннями ч.3 ст. 122 СК визначено, що подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Таким чином, дитина позивачки протягом тривалого часу незареєстрована за обставин, що колишній чоловік позивачки не є біологічним батьком дитини і не бажає запису його у свідоцтві про народження дитини, а біологічний батько відмовляється від дитини. Як зазначалось, відповідачем відмовлено у реєстрації за ст..135 СК народження дитини, як просила позивачка, оскільки згідно із ч.3 ст. 122 СК, однак така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Натомість вимоги статті стосовно подання іншою особою, біологічним батьком спільної заяви з матір'ю дитини про запис його батьком дитини у свідоцтві про народження дитини не можливо виконати у зв'язку із відмовою від дитини. За вказаних обставин, суд вважає за можливе зобов'язати зобов'язати Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві здійснити (провести) реєстрацію народження дитини жіночої статі, народженої [INFO] [PERSON], громадянкою України, [INFO], (медичне свідоцтво про народження № 4815 від 12.11.2015 року), у відповідності до ч.І ст.135 СК України (тобто, за прізвищем та громадянством матері дитини, а ім'я та по батькові батька дитини - за її вказівкою. З огляду на наведені обставини та на підставі ст..ст.121,126,144, 145,146,147 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved