Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

у квітні 2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені по заборгованості по аліментам та суми індексації в розмірі 23 696,47 грн. Свої вмоги мотивувала тим, що перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2014, а рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.03.2017 стягнуто з [PERSON] аліменти на дітей в розмірі по 2 500,00 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову - 07.02.2017 і до досягнення дітьми повноліття. Однак, [PERSON] аліменти не сплачуються. Заборгованість по аліментам за період з лютого 2017 по 01.04.2018 становить 44 551,00 грн. Оскільки за період стягнення аліментів індексація розміру аліментів не проведена, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, позивач вимушений звернутись з позовом до суду про стягнення суми індексації та пені. Ухвалою судді від 15.05.2018 у справі відкрито провадження (а.с. 24-25). На підставі розпорядження № 2186 від 09.09.2018 про призначення повторного автоматичного розподілу справ у зв'язку із звільненням судді [PERSON] проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями (а.с. 29). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2018 матеріали справи передано судді Хоменко В.С. (а.с. 30). Ухвалою судді від 14.09.2018 справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2014 розірвано шлюб між сторонами (а.с. 9-10). Від даного шлюбу у сторін народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 11, 12). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.03.2017 стягнуто з [PERSON] аліменти на дітей в розмірі по 2 500,00 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову - 07.02.2017 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13). Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 ст. 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Індексація аліментів проводиться згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ, «Порядком проведення індексації грошових доходів населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Згідно наданого розрахунку індексації аліментів з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума індексації в розмірі 5 955,66 грн. в рахунок відшкодування суми індексації аліментів за період з 07.02.2017 по 01.04.2018 (а.с. 5-7, 14). Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Неустойка у формі пені стягується за прострочення грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пеня - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. З документів виконавчого провадження, що надані до суду в якості доказів, вбачається що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання своїх дітей, а тому з нього повинна бути стягнута неустойка (пеня) за порушення цього зобов'язання за весь час прострочення. Відповідно наданого розрахунку неустойки (пені) за виниклу заборгованість по сплаті аліментів з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 17 740,81 грн. в рахунок відшкодування неустойки (пені) по заборгованості по сплаті аліментів за період з 07.02.2017 по 01.04.2018 (а.с. 4). Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, розглянувши справу за наявними у справі матеріалами, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про обґрунтованість позову [PERSON] та наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені по заборгованості по аліментам та суми індексації в розмірі 23 696,47 грн., оскільки обставини, що викладені в позові, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунків, здійснених позивачем, оскільки останні стороною відповідача не спростовані в розрізі ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved