Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до суду з позовом до Херсонської міської ради, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просило: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11336316000 від 18.04.2008 року, яка складає 88692,21 дол. США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок з надвірними спорудами та на земельну ділянку, кадастровий номер 6510192500:01:010:0001, що знаходяться за адресою: м. Херсон, с. Степанівна, вул. Ракетна, буд. 2, шляхом визнання права власності за позивачем на предмет іпотеки за ціною 1090228 грн., визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11374204000 від 22.07.2008 року, яка складає 4787,8 дол. США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру №3, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Леніна, буд. 15, шляхом визнання права власності за позивачем на предмет іпотеки за ціною 111800 грн., визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності; зобов'язати Реєстраційну службу Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні внести запис про реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В судовому засіданні за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості належного відповідача залучено належного відповідача [PERSON], яка є правонаступником померлого іпотекодавця [PERSON]. Позовні вимоги мотивовано тим, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки. Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилась заборгованість. У звязку з чим позивач вважає, що існують всі підстави для задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з урахування заяви про їх уточнення, підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні з підстав необґрунтованості. Додатково пояснила суду, що підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, оскільки квартиру було реалізовано з прилюдних торгів за згодою кредитодавця, а будинок із земельною ділянкою на час розгляду справи перебуває під арештом. Заслухавши учасників процесу, зясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню у звязку з наступним. Судом встановлено, що 18.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник якого Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11336316000, відповідно до умов якого він отримав кредит в сумі 55130 дол. США та зобов'язався повернути його у повному обсязі до 19.04.2027 року зі сплатою 13 відсотків річних. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за цим кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, кадастровий номер 6510192500:01:010:0001, що знаходяться за адресою: м. Херсон, с. Степанівна, вул. Ракетна, буд. 2, що підтверджується іпотечним договором від 18.04.2008, укладеним між ним та АКІБ «УкрСиббанк». 22.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник якого Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11374204000, відповідно до умов якого він отримав кредит в сумі 14000 дол. США та зобов'язався повернути його у повному обсязі до 22.04.2027 року зі сплатою 13 відсотків річних. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за цим кредитним договором [PERSON] також передав в іпотеку нерухоме майно квартиру №3, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Леніна, буд. 15, що підтверджується іпотечним договором від 22.07.2008, укладеним між ним та АКІБ «УкрСиббанк». В подальшому 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги за вказаними кредитними договорами та договорами іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов договорів про надання споживчого кредиту у позичальника [PERSON] утворилась заборгованість за договором № 11336316000 в розмірі 88692,21 дол. США та за договором № 11374204000 в розмірі 4787,8 дол. США. 14.04.2014 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Згідно матеріалів спадкової справи до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] звернулись син спадкодавця [PERSON] із заявою про відмову у прийнятті спадщини та його дружина [PERSON], яка спадщину прийняла. Висновки суду щодо заявлених позовних вимог наступні. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири №3, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Леніна, буд. 15, на час розгляду справи є [PERSON], який придбав її на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2014 року. До цього згідно матеріалів справи квартиру, належну [PERSON], 26.12.2011 року було реалізовано з прилюдних торгів, проведених в рамках виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості. Переможцем торгів і новим власником квартири став [PERSON] Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності. Згідно вимог ч. 3 ст. 9 цього Закону іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотеко держателя відчужувати предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 17 Закону визначено, що іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону. Отже, враховуючи те, що квартиру, належну [PERSON], було реалізовано з прилюдних торгів, проведених з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку», в рамках виконання рішення суду про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості, і те, що власником спірної квартири є зовсім інша особа, то в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та матеріалів справи власником будинку за адресою: м. Херсон, с. Степанівна, вул. Ракетна, буд. 2, на час розгляду справи зазначено [PERSON]. На саме домоволодіння ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Херсона від 17.04.2014 року у справі № 668/5173/14к накладено арешт, запис про обтяження № 5632901 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13.05.2014 року, на час розгляду справи цей запис є чинним. Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 11.11.2014 року у справі № 21-357а-14 та від 19.05.2015 року у справі № 21-121а15, наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде знято. Враховуючи зазначене, суд вважає, що наявність арешту позбавляє будь-яких осіб у будь-який спосіб відчужувати арештоване майно та виключає можливість будь-якого переходу права власності на таке майно. Звернення стягнення на майно, на яке накладено арешт іншими особами, шляхом визнання права власності на нього, до зняття накладеного арешту, суперечить вимогам чинного законодавства. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на житловий будинок з надвірними спорудами та на земельну ділянку, які є невіємними частинами домоволодіння, на яке накладено арешт, до зняття арешту в установлено порядку є передчасними, тому в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Outcome: dismissed