Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь матеріальні збитки в розмірі 81556 грн. 50 коп., витрати на проведення експертизи, моральну шкоду, а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що 21 лютого 2019 року в м. Дніпрі з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача підтверджується постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 24.04.2019 року. В результаті зазначеної ДТП, з вини відповідача був пошкоджений автомобіль Hyundai Elantra, державний номерний знак [NUMBER] , за кермом якого перебувала [PERSON] . Розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу, згідно Висновку № 15/04/19 вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 11.04.2019 року, складає 167096 грн. 21 коп. При цьому, [PERSON] було сплачено 2000 грн. 00 коп. за послуги експерта автотоварознавця. Також, позивачеві було сплачено страховою компанією 63769 грн. 51 коп. в рахунок відшкодування його витрат у зв`язку з ДТП. Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду, оскільки в результаті вищевказаного ДТП позивачеві було завдано моральної шкоду, яка виразилась в його хвилюваннях внаслідок ДТП. Відповідач добровільно матеріальні збитки не відшкодував, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду для відшкодування збитків в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 21 лютого 2019 року о 09 год. 15 хв. в м. Дніпрі на перехресті нерівнозначних доріг вул. В. Князя Великого та вул. Половецької відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Chevrolet Lacetti, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та Hyundai Elantra, державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення № 203/1240/19 [PERSON] був визнаний винним в скоєному ДТП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. 00 коп. Дана постанова скасована не була і набрала законної сили 07.05.2019 року (а.с.31-32). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду у вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. У зазначеній дорожньо-транспортній пригоді автомобілю Hyundai Elantra, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 15/04/19, сума спричиненої власникові автомобіля Hyundai Elantra, державний номерний знак [NUMBER] , шкоди внаслідок його пошкодження складає 167096 грн. 21 коп. (а.с.10-28). При цьому, за послуги виготовлення звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 15/04/19 позивачем було сплачено 2000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 150419 від 03.04.2019 року (а.с. 30). Суд вважає належним і допустимим доказом, з приводу оцінки майнової шкоди, спричиненої позивачу, - звіт про вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 15/04/19 від 11.04.2019 року, оскільки вказаний Висновок складений повноважною особою, яка має відповідну кваліфікацію. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно же до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так само нормами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з роз`ясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Відповідач добровільно не відшкодував позивачу матеріальні збитки, завдані внаслідок пошкодження останньому автомобіля Hyundai Elantra, державний номерний знак [NUMBER] , а доказів зворотного, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, суду не представлено. Крім цього, в судовому засіданні було встановлено, що страховою компанією Княжа Вієнна Іншуранс Груп було відшкодовано [PERSON] 63769 грн. 51 коп. згідно страхового акту № 190000209854 від 17.07.2019 року (а.с. 29). При цьому, положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 81556 грн. 50 коп., та 2000 грн. 00 коп. за послуги виготовлення звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 15/04/19. Позивач також просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30000 грн. 00 коп. Враховуючи характер, глибину фізичних та душевних страждань, суд вважає розмір моральної шкоди, пред`явлений позивачем до стягнення у розмірі 30000,00 грн., - є завищеним, та зазначений розмір, на думку суду, не знайшов свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи. Окремо слід зазначити, що, визначаючи розмір відшкодування, суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача, як потерпілої особи, і не повинен призводити до його збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1135 грн. 60 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: partial