Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», відповідно до якого просить визнати [PERSON] договір №014/9408/73/42657 (далі по тексту - [PERSON] договір), укладений між ним та відповідачем, припиненим; припинити Договір застави до [PERSON] договору від 10.08.2006; зобов'язати відповідача подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження на підставі Договору застави транспортного засобу; вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.08.2006 між ним та відповідачем було укладено [PERSON] договір, відповідно до умов якого позивачу були надані кредитні кошти у розмірі 40 500,00 доларів США зі строком повернення до 10.08.2013. В забезпечення виконання зобов'язань за [PERSON] договором 10.08.2006 між позивачем та відповідачем було укладено Договір застави, об'єктом якого є автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама), [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач зазначає, що 26.02.2013 він достроково повернув відповідачу кредитні кошти з урахуванням відсотків у розмірі 12,5%, а тому, вважає, що його зобов'язання за [PERSON] договором є припиненим. 28.02.2013 позивач звернувся до відповідача із заявою про вирішення питання про припинення обтяження транспортного засобу відповідно до укладеного Договору застави. Листом відповідача від 28.03.2013 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовило позивачу у задоволенні його вимоги у зв'язку з наявною заборгованістю за [PERSON] договором. Водночас, [PERSON] вважає, що у нього відсутня заборгованість перед відповідачем, що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2016 у справі №754/21823/13-ц, яке набрало законної сили, та яким відмовлено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у задоволенні позову про стягнення заборгованості з позивача. Отже, зважаючи на те, що станом на день звернення до суду зобов'язання позивача за укладеним з відповідачем [PERSON] договором повністю виконані, однак, відповідач відмовляється добровільно визнавати факт припинення зобов'язань та знімати обтяження з його автомобіля, [PERSON] звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, направив через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлявся судом належним чином, разом з цим, у судове засідання не з `явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За вказаних обставин, суд на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень позивача, визнавши причини неявки відповідача неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом їх дослідження, приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.08.2006 між позивачем та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено [PERSON] договір, відповідно до умов якого позивачу були надані кредитні кошти у розмірі 40 500,00 доларів США, за відсотковою ставкою у розмірі 12,5% річних, строком до 10.08.2013. (а.с. 7) Також, в матеріалах справи міститься Договір застави транспортного засобу до [PERSON] договору №014/8051/73/42657 від 10.08.2006, відповідно до п. 1.1. якого передбачено, що договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають із [PERSON] договору №014/8051/73/42657 від 10.08.2006. (а.с. 9) Відповідно до п. 1.2. Договору застави транспортного засобу до [PERSON] договору №014/8051/73/42657 від 10.08.2006, в забезпечення виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1. даного Договору, заставодавець передав у заставу належний йому автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, колір сірий, шасі (кузов, рама), [NUMBER], тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 10.08.2006, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], видане УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 10.08.2006. В свою чергу, як вбачається з Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 13.04.2012, зазначений вище автомобіль перебуває в заставі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі Договору застави рухомого майна від 10.08.2006. (а.с. 10) 28.02.2013 позивач звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив звернутись до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про припинення обтяження і виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. (а.с. 11) Листом відповідача від 28.03.2013 за Вих. №97-2-7-00/1193 позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви, оскільки, як зазначено у листі, у [PERSON] наявна заборгованість перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». (а.с. 12) Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частинами 1, 3 ст. 3 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2016 у справі №754/21823/13-ц ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зверталося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за [PERSON] договором. Водночас, зазначеним вище рішенням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено у задоволенні позовних вимог. Рішення набрало законної сили 15.02.2016. Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у справі №754/21823/13-ц послугувало, серед іншого те, що кредитором не надано належних доказів в обґрунтування наявної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за укладеним [PERSON] договором. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, зважаючи на ухвалене рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2016 у справі №754/21823/13-ц, яке набрало законної сили, та яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», суд дійшов висновку про можливість визнання припиненими правовідносини та зобов'язання за [PERSON] договором, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та зобов'язання встановлені Договором застави транспортного засобу. При цьому, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в цій частині, суд вважає за необхідне зазначити, що Договір застави було укладено в забезпечення зобов'язань за [PERSON] договором №014/8051/73/42657 від 10.08.2006, водночас, між сторонами було укладено [PERSON] договір №014/9408/73/42657. Доказів того, що з позивачем було укладено [PERSON] договір №014/8051/73/42657 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не надано. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Згідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Таким чином, з огляду на положення ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вимога про зобов'язання відповідача подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження є передчасною, оскільки, вказаним положенням закону передбачено, що обтяжувач має подати відповідну заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису протягом п'яти днів після припинення обтяження. В даному випадку протягом п'яти днів з дня набрання рішення суду законної сили. Отже, з огляду на відсутність обов'язку позивача сплачувати заборгованість за [PERSON] договором, ухилення відповідача від зобов'язання щодо вчинення дій, передбачених законом, для припинення обтяження рухомого майна, переданого в заставу, дії відповідача є неправомірними і такими, що безумовно порушують право позивача. Частинами 1, 2 ст. 16 ЦК України закріплено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтований, доведений, а відтак підлягає частковому задоволенню. У зв'язку з частковим задоволенням, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1920грн.

Outcome: partial