overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності йому Державного акта на право власності на земельну ділянку площею 31,0га для ведення селянського фермерського господарства, що розташована на території Холодецької сільської ради, серії ІІІ-ХМ № 006494, що виданий 22 червня 2000 року на підставі рішення Волочиської районної ради народних депутатів № 96 від 20 квітня 2000 року. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначив, що у вказаному документі його по батькові невірно зазначено як Леонідович, внаслідок чого на даний час він не може реалізувати свої права щодо розпорядження земельної ділянки, виданої на підставі державного акта . В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав. Представник заінтересованої особи - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлено, що в Державнму акті на право власності на земельну ділянку площею 31,0 га для ведення селянського фермерського господарства, що розташована на території Холодецької сільської ради серії ІІІ-ХМ № 006494, виданого 22 червня 2000 року на підставі рішення Волочиської районної ради народних депутатів № 96 від 20 квітня 2000 року на імя заявника було допущено помилку в написанні його по батькові, а саме - зазначено «Леонідович» замість вірного «Леонтійович». Той факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку від 22 червня 2000 року серії ІІІ-ХМ № 006494, належить заявнику [PERSON] підтверджується даними паспорта заявника, який виданий 29 січня 1998 року Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області, де його по батькові записане як «Леонтійович», місце реєстрації с. Холодець Волочиського району Хмельницької області, а також наявним у нього оригіналом цього Державного акта, у якому зазначено, що місцем проживання власника земельної ділянки є с. Холодець Волочиського району Хмельницької області. За таких обставин, оскільки внаслідок допущеної помилки в Державному акті на право власності на земельну ділянку, заявник на даний час він не може реалізувати свої права щодо розпорядження земельною ділянкою, його заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 11 березня 2014 року він перебуває у шлюбі з [PERSON] Шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Гребенівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 1 від 11 березня 2014 року. Сторони спільних дітей немають. Сімейні відносини між подружжям зіпсувалися, сторони не розуміють одне одного, не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Сторони на даний час проживають разом, однак шлюбні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сім'я фактично розпалася, шлюб є лише формальним,\~ тому просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подавши заяву, в якій позовні вимоги підтримав\~ в повному обсязі, просить\~ їх задовольнити, а справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду справи\~ в силу ч. 7 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленою належним чином,\~ причини неявки суду невідомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили.. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони проживають разом, однак припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, спільних дітей немають.\~ Позивач \~наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 140083 від 11 березня 2014 року (а.с. 6) позивач та відповідач 11 березня 2014 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Гребенівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 1 від 11 березня 2014 року. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Ржищівської міської ради № 4-52-1224 від 05 жовтня 2017 року, [PERSON], [INFO], проживає в [INFO] а, до складу його сім'ї входить дружина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований Центрального відділу реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2630 від 16 вересня 2010 року. Спільне проживання сторін було припинено. Шлюбні відносини не підтримуються та спільне господарство не ведеться , шлюб став існувати лише формально. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], спір щодо проживання дитини на даний час відсутній. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності у якій позовні вимоги підтримав. Просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності у якій позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 16 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Центрального відділу реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2630. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] має бути розірваний. Суд не знаходить підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя у відповідності до статті 111 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що з 02 серпня 1985 року по 16 травня 2017 року вона працювала в Командитному товаристві «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 08 вересня 2017 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 9933,21 грн., про це свідчить довідка від 08 вересня 2017 року №868, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 9933,21 грн. В судове засідання позивач не зявився, звернувся із заявою, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку залишити без розгляду. Представник відповідача у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст.280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно, не рідше 2-х разів на місяць. Судом встановлено, що з 02 серпня 1985 року по 16 травня 2017 року вона працювала в Командитному товаристві «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 08 вересня 2017 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 9933,21 грн., про це свідчить довідка від 08 вересня 2017 року №868, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Таким чином, заборгованість по заробітній платі становить 9933,21 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Розрахунок, наданий позивачем, проведений відповідно до вимог закону та відповідачем не спростований. Відповідач не надав суду доказів відсутності вказаної заборгованості. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 9933,21 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив наступне. Рішенням Оболонського р/с м. Києва від 07.06.2016 р. заявлені вимоги [PERSON] було задоволено. Зі слів заявника, в другому абзаці резолютивної частини даного рішення допущено описку та невірно вказано коли і ким було зареєстровано шлюб між сторонами, а саме зазначено: «Шлюб зареєстрований 21.07.1995 р. відділом РАГСу Ватутінського району м. Києва а/з № 911 між [PERSON] та [PERSON] - розірвати.» замість вірного: «Шлюб зареєстрований 24.11.2012 р. Виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області а/з № 121 між [PERSON] та [PERSON] - розірвати.». Згідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може за власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником будинку №216 по вул. Центральна у м. Краматорську Донецької області. В належному йому будинку зареєстрована його колишня жінка [PERSON], а також [PERSON] Відповідачі не мешкають в будинку з 2005 року. Речей відповідачів у його будинку не має. Враховуючи викладене просив суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком №216 по вул. Центральна у м. Краматорську Донецької області. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала та просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.2001 року [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: вул. Центральна, 216 у м. Краматорську Донецької області (а.с.6). Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Як вбачається з домової книги, у будинку №216 по вул. Центральна зареєстровані відповідачки по справі [PERSON], [PERSON] (а.с.10-16) Відповідно до акту комітету мікрорайону від 23.10.2017 року (а.с.8), за адресою: м.Краматорськ, вул. Центральна, 216 зареєстровані [PERSON], [PERSON], однак не проживають за вказаною адресою з 2005 року. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.406 ЦК сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відтак, враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не є власниками або членами сімї власника будинку №216 по вул. Центральна, тобто позивача по справі, суд вважає, що обставини, які були підставою для надання [PERSON], [PERSON] права користування будинком [PERSON] на цей час припинені. Таким чином, позов [PERSON] про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування будинком №216 по вул. Центральна у м. Краматорськ Донецької області підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису [NUMBER] від 15 січня 2014 р. відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 02 листопада 2013 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя у них не склалось, внаслідок чого шлюб був розірвано 30 березня 2015 р. Під час шлюбу відповідач народила дитину [PERSON], зареєстрували її у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис [NUMBER]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, написавши про це заяву. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала до суду свою заяву щодо визнання даного позову та його задоволення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини, справи. Судовим розглядом встановлено, 02.11.2013 р. в Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], сімейне життя у подружжя не склалося у зв'язку з чим з 11.01.2015 року вони не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства (а.с.13). 30.03.2015 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. [INFO] у [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Батьком дитини був записаний «[PERSON]» (а.с.11). У відповідності до ч. 1 ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 6 ст. 136 СК України, до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. У відповідності до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказують на те, що оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України) - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, яка народила дитину в шлюбі - звернувшись з позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини та дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] визнає даний позов та той факт, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], суд приходить до висновку щодо задоволення даного позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження [PERSON], зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області в книзі реєстрації народжень 17.08.2005 за №141. В обґрунтування позову позивач зазначив, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] відповідач народила доньку [PERSON]. Вважаючи, що дитина його, він погодився щоб при реєстрації народження дитини, його було записано батьком цієї дитини. Згодом дізнався, що він не є батьком [PERSON], тому просить його позов задовольнити. Судом замінено неналежного відповідача [PERSON] на [PERSON], у зв'язку із зміною відповідачем прізвища. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 05 серпня 2006року, від даного шлюбу у них є малолітнійсин Владислав, [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через несумісність характерів,спільне господарство не ведеться. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернувся з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, у поданій до суду письмовій заяві просить справу розглядати за його відсутності, вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, у поданому до суду електронному повідомленні просить справу розглядати за її відсутності, зазначає, що дає згоду на розірвання шлюбу. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, зясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлен о, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованомувиконавчим комітетом Борисівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 05 серпня 2006 року за актовим записом № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітньогосина Владислава, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Сім'я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків сторони не мають. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої малолітньої дитини, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст.105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 21 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис №314. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. В зв'язку з цим позивач вважав неможливим збереження шлюбу та просив про його розірвання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи міститься заява останнього про розгляд справи без його участі в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Додатково вказує на відсутність спору про місце мешкання дитини та щодо поділу спільного майна подружжя. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі в якій остання позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, вказує на відсутність з її боку спорів майнового характеру та з приводу місця мешкання дитини. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про їх права та взаємовідносини. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 21 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 314. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved