overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 14.07.1979\~р. Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, актовий запис №\~440, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, на протязі останніх п'ятнадцяти років вони проживають окремо, примирення є неможливим. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 31.01.2019\~р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Ксюк) Цезарією Леонідівною Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області 14.07.1979\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~440 (а.\~с.\~4). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 20.09.2014\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №\~645, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, порозуміння між ними немає, примирення є неможливим. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 19.12.2018\~р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Огірчук) [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 20.09.2014\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~645 (а.\~с.\~6). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову, у розмірі 704,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 25.08.1990\~р. Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №\~637, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, порозуміння відсутнє, примирення є неможливим. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзив не надходив. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Комарова) [PERSON] Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 25.08.1990\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 637 (а.\~с.\~7). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б його інтересам, що має істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 31.08.2012 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1190, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, порозуміння відсутнє, примирення є неможливим. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 24.10.2018 р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 31.08.2012 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 1190 (а. с. 7). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (352,40 грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (352,40 грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 26.12.2015 р. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] [INFO], який мешкає із позивачем. Позивач зазначив, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Спору щодо поділу майна між ними не має. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, написали заяви щодо підтримки позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясовано судом, 26.12.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського РУЮ Київської обл. зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, а/з № 477 (а.с. 7). У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] [INFO], і батьками дитини є сторони по справі. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.02.2008 р. У шлюбі у сторін народилась [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, і з 2015 р. сторони разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Дитина проживає разом із позивачем та повністю перебувають її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Зі слів позивача, відповідач сам виявив бажання розірвати шлюб. Тому посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] 2008 р.н. у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі до суду позову і до досягнення дитиною повноліття, а також судовий збір. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному об'ємі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному об'ємі та написав відповідну заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку щодо задоволення даного позову у тому об'ємі, який підтримано позивачем та визнано відповідачем. При задоволенні позовних вимог з позивача підлягає стягненню несплачений судовий збір у сумі 704,80 грн. за подачу позову про розірвання шлюбу, а з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, у відповідності до Закону України «Про судовий збір». Тому на підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви від 09.10.2018\~р., просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14.05.1994\~р. Бердичівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №\~237, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, порозуміння відсутнє, примирення є неможливим. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзив не надходив. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне\~прізвище \~Ваколюк)\~[PERSON]\~Бердичівським міським\~відділом реєстрації\~актів громадянського\~стану 14.05.1994\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~237, вони є батьками дитини [PERSON], яка народилась 08.02.2002\~р. (а.\~с.\~8, 11). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б її інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 704,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований її син [PERSON], який там не проживає з 2008\~р. [PERSON] позов визнав, про що зазначено у його заяві від 20.01.2019\~р. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: [ADDRESS] (а.\~с.\~3 4). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], який є сином [PERSON] (а.с.\~5, 6, 13). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: [ADDRESS] (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника цього житла [PERSON]. [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS], не проживає з 2008\~р.(а.\~с.\~5). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS], відсутній з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника житла за адресою: [ADDRESS], який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратив право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до частини четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору (352,40\~грн.).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Одеська (Котовського),\~57-А, кв.\~40, посилаючись на те, що вона є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований її син [PERSON], який там не проживає. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Одеська (Котовського),\~57-А, кв.\~40 (а.\~с.\~4). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], який є сином [PERSON] (а.\~с.\~6, 28). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Одеська (Котовського),\~57-А, кв.\~40 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника цього житла [PERSON]. [PERSON] у житлі за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Одеська (Котовського),\~57-А, кв.\~40, не проживає більше року (а.\~с.\~10). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житлі за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Одеська (Котовського),\~57-А, кв.\~40, відсутній з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника житла за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Одеська (Котовського),\~57-А, кв.\~40, який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратив право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований її син [PERSON], який там не проживає більше одного року. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзив не надходив. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: [ADDRESS] (а.\~с.\~10, 12, 13). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], який є сином [PERSON] (а.\~с.\~10, 11). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи на зміст позовної заяви та встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: [ADDRESS] (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника цього житла [PERSON]. [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS], не проживає більше одного року(а.\~с.\~10). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS], відсутній з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника житла за адресою [ADDRESS], який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратив право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80\~грн.

Outcome: approved