Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду вказаним позовом до [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей станом на 31.08.2020 року в сумі 36833 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона з 18.06.2004 року перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.11.2017 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей- сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які після припинення подружніх відносин сторін залишилися проживати з позивачкою. На утримання дітей рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2017 року з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідач з квітня 2019 року почав ухилятися від виконання судового рішення, аліменти сплачував не в повному розмірі, в зв`язку з чим станом на 31.08.2020 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 36833 грн. Розрахунок заборгованості по аліментам виконувався державним виконавцем. Оскільки відповідач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, але виконував його неналежним чином, чим допустив утворення заборгованості по аліментам, то у позивача виникло право на застосування наслідків у вигляді стягнення пені за прострочення сплати аліментів відповідно до статті 196 СК України. Згідно розрахунку позивача загальний розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів станом на 31.08.2020 року становить 36833 грн. Оскільки розмір пені не може бути більше 100 відсотків заборгованості, то просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі заборгованості по аліментам, а саме 36833 грн. 27.10.2020 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі документів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2017 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дітей стягнуті аліменти в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18.09.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказане рішення суду було ухвалено, зокрема на підставі заяви відповідача [PERSON] про розгляд справи у його відсутність та визнання позову (арк.7). Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Хортицького відділу ДВС у м.Запоріжжі за період з 01.04.2019 року по 31.08.2020 року заборгованість [PERSON] за виконавчим листом № 337/3562/17 від 10.11.2017 року склала 36833\~грн.(арк.82). Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки абоінші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1 ст.196СКУкраїни у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196СКУкраїни відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Згідно з ст.12,13,81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам саме з вини відповідача. Так, судом встановлено, що на протязі тривалого часу відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, що призвело до виникнення заборгованості станом на 31.08.2020 року в сумі 36833 грн. При цьому, суд вважає, що вказана заборгованість виникла саме з вини відповідача [PERSON] , оскільки останній, достовірно знаючи про обов`язок утримання неповнолітніх дітей та відповідне судове рішення, не сплачував аліменти в необхідному розмірі, чим допустив утворення заборгованості по аліментам, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач відповідно до вимог ст.12,81\~ЦПК України суду не надав, позов визнав. Таким чином, встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки (пені) на підставі ст.196СК України, розмір якої визначений нею з дотриманням вищевказаних вимог та не перевищує розміру заборгованості по аліментам, тобто в сумі 36833 грн. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved