Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 29 жовтня 2009 року у сумі 58\~000 грн., 3% річних від простроченої заборгованості у сумі 5\~229 грн. 53 коп., грошові кошти з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 9\~786 грн. 66 коп., судові витрати по справі у сумі 730 грн., судові витрати за забезпечення позову у розмірі 121 грн. 80 коп. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 29 жовтня 2009 року він уклав з відповідачем договір позики, згідно з яким передав йому грошові кошти у сумі 58\~000 грн. з умовою їх повернення до 29 жовтня 2011 року. Позику укладено у письмовій формі у вигляді договору та посвідчено нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] У зазначений строк та пізніше відповідач борг у сумі, у якій зобовязався повернути, не повернув. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 04 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, яку 22 квітня 2015 року уточнив та остаточно просив стягнути з [PERSON] на його користь безпідставно набуті кошти у розмірі 36 765 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що 29 жовтня 2009 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого останній передав у його власність грошові кошти у сумі 58\~000 грн. За умовами даного договору остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути не пізніше 29.10.2011 року та договір позики є безпроцентним. Також, згідно даного договору він має право повертати грошові кошти частинами або однією сумою, а факт одержання повернутої позики підтверджується власноручною розпискою позикодавця, складеною у письмовій формі та нотаріально засвідченої. Скориставшись своїм правом він в період з 27.09.2013 року по 21.01.2014 року частково повертав відповідачеві грошові кошти в рахунок погашення позики від 29.10.2009 року, про що свідчить розписка, яка завірена відповідачем власноручно, та згідно якої позивач повернув грошові кошти у сумі 32\~705 грн. 16 лютого 2015 року ним було направлено відповідачу претензію, в якій він вимагав протягом 7 днів визнати та належним чином засвідчити, що наведена вище грошова сума в розмірі 32\~705 грн. була отримана ним в рахунок погашення грошових коштів за договором позики від 29.10.2009 року. Але станом на день подачі зустрічної позовної заяви від відповідача так і не надійшла відповідь на претензію. Оскільки, [PERSON] не визнав факт, що грошові кошти в сумі 37\~705 грн. отримані ним в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 29 жовтня 2009 року, то з цього випливає що грошова сума отримана ним без достатньої правової підстави, і в даному випадку відповідно до ст. 1212 ЦК України підлягає поверненню. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, їх безпідставними, тому заперечував проти їх задоволення, та зазначив, що [PERSON] зазначені в розписці грошові кошти від [PERSON] отримував в рахунок повернення за іншим договором позики, який надано до матеріалів справи. Відповідач за первісним позовом у судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував. Зустрічні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі та зазначив, що він в період з 27.09.2013 року по 21.01.2014 року частково повертав йому грошові кошти в рахунок погашення позики на загальну суму 36 765 грн., про що свідчить розписка, яка завірена [PERSON] власноручно. Представник відповідача за первісним позовом позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував. Зустрічні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як встановлено в судовому засіданні, 29 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], згідно умов якого [PERSON] передав у власність грошові кошти у сумі 58\~000 грн., а [PERSON] отримав їх та зобовязався повернути суму позики не пізніше 29 жовтня 2011 року. Як вбачається з наданої суду розписки, яка засвідчена [PERSON] власноруч, відповідач здійснював часткове повернення запозичених коштів, а позивач отримав від нього наступні суми: - 18.06.2013 року передано суму у розмірі 4\~060 грн.; -27.09.2013 року передано суму у розмірі 2\~100 грн.; -01.10.2013 року передано суму у розмірі 3\~500 грн.; -08.10.2013 року передано суму у розмірі 4\~080 грн.; -25.10.2013 року передано суму у розмірі 1\~750 грн. -29.10.2013 року передано суму у розмірі 3\~100 грн.; -12.11.2013 року передано суму у розмірі 4\~100 грн.; -20.11.2013 року передано суму у розмірі 3\~280 грн.; -29.11.2013 року передано суму у розмірі 4\~110 грн.; -16.12.2013 року передано суму у розмірі 2\~535 грн.; -27.12.2013 року передано суму у розмірі 1\~650 грн.; -19.01.2014 року передано суму у розмірі 1\~660 грн.; -21.01.2014 року передано суму у розмірі 840 грн. Таким чином, основний борг відповідача станом на день винесення рішення складає 21 235 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З договору позики вбачається, що відповідач зобовязався повернути борг у розмірі 58 000 грн. до 29 жовтня 2011 року. Час прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання становить період з 30 жовтня 2011 року, тобто наступного дня після закінчення строку виконання зобовязання, по 11 серпня 2015 року день ухвалення рішення. Починаючи з цієї дати належить здійснювати розрахунок 3 % річних. Час прострочення виконання відповідачем цього грошового зобовязання складає 1265 днів. Суму 3 % річних, які на підставі ст. 625 ЦК України, належать позивачу за прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання, належить розраховувати наступним чином: 3% / 365 днів = 0,008219178 (сума основного боргу х 0,008219178 / 100) х кількість днів прострочення зобовязання = сума пені. За період з 30.10.2013 року по 17.06.2013 року За період з 18.06.2011 року по 26.09.2013 року За період з 27.09.2013 року по 30.09.2013 року За період з 01.10.2013 року по 07.10.2013 року За період з 08.10.2013 року по 24.10.2013 року За період з 25.10.2013 року по 28.10.2013 року За період з 29.10.2013 року по 11.11.2013 року За період з 12.11.2013 року по 19.11.2013 року За період з 20.11.2013 року по 28.11.2013 року За період з 29.11.2013 року по 15.12.2013 року За період з 16.12.2013 року по 26.12.2013 року За період з 27.12.2013 року по 13.01.2014 року За період з 14.01.2014 року по 20.01.2014 року За період з 21.01.2014 року по 11.08.2015 року Таким чином сума 3 % річних за сумою боргу за вищезазначений період складає 4\~582 грн. 37 коп. Що стосується індексу інфляції, то розрахунок індексу інфляції повідомляється [PERSON] банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Індекс інфляції визначений: У листопаді 2011 року 100,1 % У грудні 2011 року 100,2 % У 2012 році 99,8 % У 2013 році 100,5 % У 2014 році 124,9 % У січні 2015 року 103,1 %У лютому 2015 року 105,3 % У березні 2015 110,8 % У квітні 2015 114 % У травні 2015 102,2 % У червні 2015 100,4 % У липні 2015 99,0 % Загальний процент індексу інфляції за зазначений позивачем період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 рік дорівнює 0,6 %. Загальний процент індексу інфляції за зазначений позивачем період з 01.01.2014 року по 31.07.2015 рік дорівнює 59,7 %. Сума індексу інфляції за період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 рік становитиме: 58 000 / 0,6 % = 348 грн. Сума індексу інфляції за період з 01.01.2014 року по 31.07.2015 рік становитиме: 23 735 / 59,7 % = 14 169 грн. 79 коп. Таким чином, загальна сума індексу інфляції складає: 348 грн. + 14 169 грн. 79 коп. = 14\~517 грн. 79 коп. Але позивач просить стягнути індекс інфляції у розмірі 9 786 грн. 66 коп. Оскільки, суд не може вийти за межі позовних вимог, то позов повинен бути задоволений в межах заявлених вимог, тобто з відповідача на користь позивача слід стягнути індекс інфляції у розмірі 9 786 грн. 66 коп. Таким чином, загальна сума, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, визначається наступним чином: сума основного боргу за договором позики у розмірі 21 235 грн., 3% річних у розмірі 4 582 грн. 37 коп., індекс інфляції у розмірі 9 786 грн. 66 коп., а всього 35 604 грн. 03 коп. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, то суд прийшов до висновку, що вони задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено самим відповідачем що грошові кошти на загальну суму 36 765 грн., передавалися відповідачем позивачу в рахунок сплати бургу за договором позики. Що стосується посилань представника позивача у судовому засіданні на той факт, що грошові кошти на загальну суму 36 765 грн. були передані відповідачем позивачу на виконання зовсім іншого договору від 21.10.2009 року виконаного в простій письмовій формі, то судом дані посилання не беруться до уваги, оскільки є не обгрунтованими та такими що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Як вбачається з наданої розписки про повернення грошових коштів, вони поверталися на виконання договору позики від 29.10.2009 року, а договір наданий представником позивача у простій письмовій формі датований 21.10.2009 року. Крім того, з тексту даного договору вбачається, що даний договір укладений про спільну діяльність сторін та жодного пункту про позику грошових коштів він взагалі не містить. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] повинно бути стягнуто судовий збір в сумі 356 грн. 04 коп. Що стосується судових витрат за зустрічним позовом, то вони не підлягають поверненню, оскільки у їх задоволенні відмовлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial