Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, який згодом уточнив та в обґрунтування якого зазначив, що його матері [PERSON] за життя належала 2/3 частин жилого будинку [ADDRESS] . Позивач, разом зі своєю сім`єю та матір`ю, з 2006 року до смерті матері ( [INFO] ) мешкали за адресою - [ADDRESS] , оскільки через похилий вік та хворобливий стан матір потребувала лікування, постійного догляду та допомоги. Разом з тим позивач мав реєстрацію за іншою адресою, а саме у спірному будинку [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 2/3 частин жилого будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги є позивач та його брат - [PERSON] . У вересні 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Рябоконь Ю.С. щодо оформлення своїх спадкових прав на спірну частину будинку, проте у прийнятті його заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] було відмовлено. Просить суд встановити факт його проживання з [PERSON] , яка померла [INFO] , в будинку [ADDRESS] в період з 2006 року по день її смерті. Визнати за позивачем право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 2/3 частин жилого будинку [ADDRESS] . Позивач та її представник [PERSON] , який діє на підставі ордеру від 17.12.2019 року, в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви с проханням розглядати справу у їх відсутність, позов підтримали, просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, залишивши розгляд позовних вимог позивача на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Рябоконь Ю.С. у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13.11.1958 року Портовським районним РАЦС м.Жданова. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.05.2006 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , актовий запис №647. Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 19.11.1997 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, місцем реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] (з 23.11.1973 року по теперішній час). З витягів про реєстрацію права на нерухоме майно №13854935 від 13.03.2007 року та №22138481 від 12.03.2009 року, убачається, що [PERSON] є власником 1/3 частини будинку [ADDRESS] , на підставі рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя №2-296/2009 від 05.02.2009 року. Власником інших 2/3 частин вказаного будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 13.03.2007 року за №2-623, є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 31.03.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , актовий запис №435. Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12.02.2002 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, місцем реєстрації [PERSON] (за життя) - [ADDRESS] (з 29.10.1958 року). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частин жилого будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] являються її діти [PERSON] та [PERSON] , які до нотаріальної контори у встановлений законодавством шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини не звернулись. До матеріалів справи додано письмові пояснення відповідача [PERSON] , згідно яких останній вказав, що у встановлений піврічний строк він до органів нотаріату із заявою про отримання своєї частки після смерті матері - [PERSON] , не звертався, тобто фактично на момент розгляду справи спадщину не прийняв. Отже, з моменту відкриття спадщини, після смерті [PERSON] , жодна особа, окрім позивача, з заявою про прийняття спадщини не зверталась та претензій на майно не заявляла. При зверненні позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , йому у прийнятті відповідної заяви та вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк та не надав докази постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , наданих суду, встановлено, що позивач [PERSON] проживає у будинку [ADDRESS] разом зі своєю сім`єю. У 2006 році з ними стала проживати матір [PERSON] - [PERSON] , яка у 2012 році померла. Остання проживала за вказаною адресою з позивачем без реєстрації місця проживання, проте вони вели спільне господарство, син здійснював за нею постійний нагляд, купував харчування, ліки, та після її смерті поховав за власні кошти. Згідно вимог ст.315 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, має для позивача важливе юридичне значення, а саме для оформлення спадщини за законом. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] з 2006 року по день її смерті [INFO] . Разом з тим, вимоги позивача про визнання за ним права власності на майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, суд вважає заявленими передчасно та не вбачає підстав для їх задоволення. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його прав власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно роз`яснень, які містяться у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», які також знайшли підтвердження у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК України. Отже, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, після встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , перешкод для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом не вбачається, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити. За таких обставин, на підставі ст.ст.16, 392, 1217, 1222, 1258, 1270 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд -

Outcome: partial