Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності колективної селянської спілки «Мир» с. Стецьки Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 3,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідачка [PERSON] , яка також є донькою [PERSON] , 08 квітня 2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищезазначену земельну частку (пай). Вказує, що вона також прийняла спадщину після смерті матері, фактично вступивши в управління спадковим майном, оскільки з осені 1995 року і до смерті мати проживала у неї, перевезла до неї своє майно, оскільки на той час житловий будинок в с. Костянець, де проживала мати, вже був непридатним для проживання. Після смерті матері вона залишила її майно у себе та користувалась ним, зокрема, комплекти постільної білизни, рушники, одіяла, подушки, одяг, молитовник, ікони. Крім того, після смерті матері її сестра [PERSON] віддала інші речі матері, які знаходились у неї вдома, бо у літній період мати проживала у [PERSON] , а саме: фотокартки, вишиті рушники, хустки, взуття та інший одяг. Також після смерті матері її житловий будинок був розібраний нею та сестрою [PERSON] на будівельні матеріали, свою частину яких вона в подальшому використала на власні потреби. При зверненні до нотаріуса їй було відмовлено в оформленні спадщини після смерті матері та повідомлено, що усе майно успадкувала інша донька померлої - [PERSON] . Зазначає, що вона також є спадкоємцем першої черги після смерті матері, прийняла спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном, тому просить, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.97-100), встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON] , визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08 квітня 2016 року на ім`я [PERSON] на належне матері право на земельну частку (пай), а також визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері право на 1/2 частину зазначеної земельної частки (паю). В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Якимчук Н.П. підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просять позов задоволити, посилаючись на те, що позивачка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , фактично вступивши в управління спадковим майном, а тому має право на 1/2 частину спадкового майна. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Кашин В.А. просять у задоволенні позову відмовити. У визначений судом строк представником відповідачки було подано відзив (а.с.81), у якому він вказує, що [PERSON] не надала доказів, які б вказували, що вона прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] та набула права на спадкування. Також нею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності оспорюваного нею свідоцтва про право на спадщину за законом. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була рідною матір`ю як для позивачки [PERSON] , так і для відповідачки [PERSON] . На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в с. Костянець Старокостянтинівського району Хмельницької області. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективної селянської спілки «Мир» с. Стецьки Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 3,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). За життя [PERSON] заповіту не складала. 05 січня 2016 року за заявою [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті матері, Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №2/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] 08 квітня 2016 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Макаренко Т.Г. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективної селянської спілки «Мир» с. Стецьки Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 3,19 в умовних кадастрових гектарах, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за номером 1-455, номер у спадковому реєстрі 58825746. 29 серпня 2019 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. було відмовлено [PERSON] в оформлені спадкових прав після смерті матері [PERSON] через те, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] видано на ім`я іншої її доньки, яка фактично вступила в управління та розпорядження спадковим майном. Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються матеріалами спадкової справи №2/2016, заведеної 05 січня 2016 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вони регулюються нормами ЦК Української РСР. Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР (чинного на момент відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з положеннями статей 548, 549, 554 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Таким чином, для встановлення тієї обставини, чи прийняв спадкоємець спадщину, необхідно встановити, чи фактично такий вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, (чинної, на час існування спірних правовідносин) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК Української РСР). Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. За змістом статті 549 ЦК Української РСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Зі змісту довідки Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №226 від 11 липня 2019 року вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та постійно проживала в с. Костянець Старокостянтинівського району Хмельницької області. Після смерті [PERSON] в управління і розпорядження спадковим майном вступила з 26 жовтня 1995 року її донька [PERSON] , яка на день смерті матері була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Допитана судом в якості свідка секретар Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області [PERSON] підтвердила, що дійсно вищезазначену довідку вона видала за своїм підписом для [PERSON] на підставі показань свідків [PERSON] та [PERSON] , які стверджували, що перед смертю [PERSON] проживала у своєї доньки [PERSON] , а після смерті [PERSON] її доньки [PERSON] та [PERSON] провели поховання матері та почали користуватись майном матері, частина якого знаходилась за місцем проживання [PERSON] , а частина за місцем проживання їх сестри [PERSON] в с. Костянець. Вказує, що коли вона видавала аналогічну довідку для [PERSON] у 2016 році, то у цій довідці не вказувала, що спадщину прийняла також і [PERSON] , оскільки остання за такою довідкою не зверталась. Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] підтвердили допитані судом свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зокрема, свідок [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою сторін, показала, що перед смертю [PERSON] проживала у своєї доньки [PERSON] , звідти потрапила у лікарню, де померла. Вказує, що вона особисто привозила до [PERSON] речі [PERSON] , а саме комплекти постільної білизни, рушники, одяг й після смерті [PERSON] ці речі залишились у її доньки [PERSON] , яка ними користувалась. Крім того, сідок вказувала, що після смерті [PERSON] її донька [PERSON] також почала користуватись й іншим майном матері, яке їй віддала сестра [PERSON] , а саме: вишитими рушниками, іконами, іншим одягом. Свідок [PERSON] , яка є двоюрідною племінницею сторін, також стверджувала, що перед смертю [PERSON] проживала у доньки [PERSON] , перевезла до неї свої речі, а саме: постільну білизну, рушники, сервіз, одяг. Потім [PERSON] потрапила у лікарню, де померла, а її речі так і залишись в будинку [PERSON] , яким остання користувалась. Аналогічні показання дала суду свідок [PERSON] , яка є дружиною рідного брата сторін, та яка показала, що десь за два місці до смерті [PERSON] проживала у своєї доньки [PERSON] в м. Старокостянтинів, там знаходились і її речі, які після смерті залишись в останньої. Також через тиждень після смерті [PERSON] під час відвідування [PERSON] вона бачила у коридорі пакети з одягом і на її запитання, остання повідомила, що це сестра [PERSON] передала їй мамині речі. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є послідовними узгоджуються між собою, а також із показаннями позивачки [PERSON] , та свідчать про те, що перед смертю мати сторін [PERSON] проживала разом із донькою [PERSON] , до неї перевезла свої речі, які після її смерті залишились там же та якими продовжила користуватись позивачка. Допитана судом за клопотанням сторони відповідача свідок [PERSON] , яка є донькою відповідачки [PERSON] , також показала, що після смерті [PERSON] саме позивачка [PERSON] розпорядилась будинком померлої - розібрала будинок на будівельні матеріали, оскільки на момент смерті [PERSON] будинок завалився та був непридатний для проживання. Допитаний судом в якості свідка сільський голова Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області [PERSON] , показав, що після смерті [PERSON] дворогосподарство, де вона проживала, було ліквідовано 30 жовтня 1995 року в зв`язку із вибуттям останнього члена сім`ї, а земельна ділянка цього дворогосподарства була дописана в погосподарську книгу дворогосподарства № [NUMBER] [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] - доньки [PERSON] . Показання свідка [PERSON] підтверджуються також витягом з погосподарської книги Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області за 1986-1990 роки, 1991-1995 року (а.с.164-169), а також довідкою Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №353 від 16 листопада 2020 року. Отже, досліджені судом вищезазначені письмові докази, а також показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вказують на те, що [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , після смерті останньої з 26 жовтня 1995 року фактично вступила в управління та розпорядження спадковим майном, оскільки забрала особисті речі померлої та користувалась ними, а також розпорядилась будинком померлої (розібрала на будівельні матеріали). Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] не заперечувала і відповідачка [PERSON] , яка у судовому засіданні вказувала, що вона неодноразово пропонувала [PERSON] оформити спадщину після смерті матері, однак остання зволікала із оформленням. Таким чином, спадкоємцями померлої [INFO] [PERSON] є її доньки [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті матері в порядку ст.549 ЦК Української РСР шляхом фактичного вступу в управління і розпорядження спадковим майном. Відповідно до положень ч.1 ст.529 ЦК Української РСР частки спадкоємців за законом першої черги є рівними. Отже, частки [PERSON] та [PERSON] у майні, що залишилось після смерті їх матері [PERSON] , є рівними і становлять по 1/2 (1 : 2) частині. Незважаючи на це, 08 квітня 2016 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Макаренко Т.Г. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в цілому на належне [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективної селянської спілки «Мир» с. Стецьки Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 3,19 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Макаренко Т.Г. при оформленні спадщини належним чином не з`ясувала склад осіб, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , та включила до кола спадкоємців лише одну її доньку - [PERSON] , не врахувавши частки у спадщині, яка мала належати іншій доньці померлої - [PERSON] , та видала свідоцтво про право на спадщину на усе належне померлій майно лише одному спадкоємцю - [PERSON] . Оскільки частка [PERSON] у спадковому майні, що залишилось після смерті матері [PERSON] , становить лише 1/2 частину й видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] порушено право на спадкування іншого спадкоємця [PERSON] - її доньки [PERSON] , частка якої у спадковому майні також становить 1/2 частину, тому її порушене право підлягає захисту шляхом визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 квітня 2016 року, а саме на 1/2 частину спадкового майна - права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективної селянської спілки «Мир» с. Стецьки Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 3,19 в умовних кадастрових гектарах, а також визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] права на 1/2 частину вищезазначеної земельної частки (паю). При розподілі судових витрат суд відповідно до положень ст.141 ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог. Встановлено, що [PERSON] в зв`язку із розглядом даної справи понесла витрати по сплаті судового збору в сумі 1609 грн. 80 коп., що підтверджується квитанціями від 27.09.2019 року (а.с.1), від 26.02.2020 року (а.с.95) та від 12.03.2020 року (а.с.112). Судовий збір було сплачено [PERSON] за вимоги майнового характеру, які задоволено у повному обсязі та немайнові вимоги, які задоволено частково, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] понесені нею судові витрати в сумі 1609 грн. 80 коп.

Outcome: approved