Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У квітні 2015 року позивач Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва перебуває та отримує соціальну пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» [PERSON], який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2006 р. визнаний недієздатним та знаходиться на повному утриманні в Пуща-Водицькому психоневрологічному інтернаті. [PERSON] (далі - відповідач) є опікуном [PERSON] з 2007 р. і за Законом відповідає за сина, а також користується надходженням коштів на його рахунок. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON], листів ЗАТ «Родовід Банк», заяв [PERSON] у період з 03.01.2008 р. по 01.07.2009 р. він був працевлаштований. Про працевлаштування ні відповідач, ні [PERSON] не повідомили. В позовних вимогах просив стягнути з [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва кошти в розмірі 6 295,16 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 29). Відповідач [PERSON] не з'явилася, повідомлена за місцем реєстрації. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги з наступних підстав. В управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва на пенсійному обліку перебуває та отримує соціальну пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» [PERSON], який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2006 р. визнаний недієздатним та знаходиться на повному утриманні в Пуща-Водицькому психоневрологічному інтернаті. [PERSON] є опікуном [PERSON] з 2007 р. і за Законом відповідає за сина, а також користується надходженням коштів на його рахунок. Відповідно до ст. 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення» соціальні пенсії призначаютьсяі виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON], листа ЗАТ «Родовід Банк» № 06-11-б.ю/6591 від 16.10.14., заяви [PERSON] від 03.01.2008 р., наказу Ват «Родовід Банк» від 03.01.2008 р., заяви [PERSON] від 24.06.2009 р., наказу ВАТ «Родовід Банк» від 01.07.2009 р. у період з 03.01.2008 р. по 01.07.2009 р. він був працевлаштований (а.с. 4-8). Згідно до ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі не виконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Згідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсію. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, проводяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Відповідач не повідомив УПФУ про факт прийняття його на роботу, у зв'язку з чим порушив свій обов'язок, передбачений ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не повідомивши УПФУ про працевлаштування. В зв'язку з працевлаштуванням [PERSON] виникла переплата пенсії за період з 01.01.2008 р. по 31.07.2009 р. у розмірі 6 295,16 грн. Вказана переплата виявлена Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, про що повідомило позивача листом від 03.10.2013 р. № 1599. Згідно ч. 1-3 ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідні органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами. Приписами ч. 1 ст. 1215 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. За змістом ч. 1-2 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Таким чином, враховуючи те, що при переплаті пенсії пенсіонер був працевлаштований, то з відповідача підлягає стягненню 6 295,16 грн. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь держави повинна бути стягнена сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved