Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, в якій просять розірвати укладений між ними шлюб. У своїй заяві зазначили, що 20 жовтня 2007 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім?ї, актовий запис № 3697. Від шлюбу мають дітей: сина - [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №129; сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1916. Зазначають, що з 20.02.2020 заявники проживають окремо. Заявники вказують, що у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин, з суб`єктивних причин кожного із подружжя подружні стосунки більше не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Окрім того, зазначають, що 31.08.2020 року між заявниками укладено Договір про участь у вихованні дітей та про сплату аліментів на дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курносовою М.В., зареєстрований в реєстрі за №2789. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2020 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження. Заявники в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином; в заяві про розірвання шлюбу просили провести розгляд справи за відсутності заявників. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявники 20 жовтня 2007 року уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім?ї, актовий запис № 3697. Від шлюбу заявники мають дітей: сина - [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №129; сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1916. Судом встановлено, що сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки та проживають окремо, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки, їх шлюб носить формальний характер. 31 серпня 2020 року ними було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курносовою М.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2789, яким врегульовані питання місця проживання, забезпечення умов життя та умов здійснення сторонами права на особисте виховання їх дітей. Відповідно до п. 4 Договору сторони домовились, що з дня укладання та нотаріального посвідчення цього Договору та після розірвання шлюбу, [PERSON] буде проживати разом з матір?ю. Згідно п. 5 Договору сторони домовились, що з дня укладання та нотаріального посвідчення цього Договору та після розірвання шлюбу, [PERSON] буде проживати разом із матір?ю. Пунктом 17 Договору сторони погодили, що батько сплачує аліменти з дати укладання та нотаріального посвідчення цього договору до місяця, в якому відповідна дитина досягла повноліття (віку 18 років). В п. 20 Договору сторони погодили, що аліменти сплачуються в національній валюті України - гривні - у твердій сумі, що еквівалентна 500,00 (п`ятсот) доларів США на кожну дитину за курсом Національного банку України на дату їх передачі або перерахування відповідно до умов Договору. Крім того, заявники у Договорі визначили умови здійснення ними права на особисте виховання дітей, а також участь батька у матеріальному забезпеченні дітей, окрім сплати аліментів. За визначенням ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Стаття 109 СК України, встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити спільну заяву [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя, оскільки, дійшов до висновку про те, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, та відповідно після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Outcome: approved