Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та просив стягнути з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на свою користь 250 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказав, що слідчим ОВС СВ прокуратури Львівської області Пшеничка А.М. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42018141040000100 від 07.06.2018 року. Без належного проведення досудового розслідування, збирання доказів, виконання всіх необхідних процесуальних дій для всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування 29.12.2018 року слідчим прийнято постанову про закриття вказаного кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20.09.2019 року у справі № 461/2686/19 ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.04.2019 року скасовано, задоволено скаргу [PERSON] та вказану постанову слідчого скасовано, а також встановлено, що слідчим допущено неповноту досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018141040000100 від 07.06.2018 року. Позивач зазначає, що незаконними протиправними діями слідчого [PERSON] йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервових стресах, переживаннях, порушеннях режиму сну; невизначеності, невпевненості, незахищеності; неможливості реалізації своїх прав та законних інтересів, неможливості спрогнозувати свої дії та можливі їх наслідки; невизначеності у можливості реалізації своїх прав та законних інтересів. Вказане потребує від позивача докладання додаткових зусиль для можливості подолати такі негативні наслідки протиправної поведінки. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 250 000,00 грн. та на підставі ст. 1173, 1174, 1176 ЦК України просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 25.10.2019 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче провадження на 03.02.2020 року (а.с. 9). 26.12.2020 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 13-14). Ухвалою суду від 03.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу по суті на 01.04.2020 року (а.с. 18). 24.03.2020 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 24-25). Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Водночас, від відповідача відзив на позов не надійшов. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що ОВС СВ прокуратури Львівської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42018141040000100 від 07.06.2018 року. 29.12.2018 року слідчим СВ прокуратури Львівської області Пшеничка А.М. прийнято постанову про закриття вказаного кримінального провадження. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20.09.2019 року у справі № 461/2686/19 скасовано ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.04.2019 року, задоволено скаргу [PERSON] та скасовано постанову слідчого ОВС СВ прокуратури Львівської області Пшенички А.М. від 29.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 42018141040000100 від 07.06.2018 року з підстав невиконання слідчим вимог кримінально-процесуального закону. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Обґрунтовуючи вимоги позивач посилається на спричинення йому моральної шкоди, яка виявилась у його душевних стражданнях через неналежне проведення досудового розслідування за його заявою про вчинення злочину. Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Водночас, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Ухвала Івано-Франківського апеляційного суду від 20.09.2019 року у справі № 461/2686/19 про задоволення скарги [PERSON] на постанову слідчого свідчить про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, як це помилково вважає [PERSON] . Враховуючи вказане, правові підставі для задоволення позову [PERSON] до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - відсутні. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed