Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

У квітні 2015 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з вказаним позовом до відповідача, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від № 24-12/174 від 24.07.2007 у розмірі 105 973, 71 доларів США, що еквівалентно 2 563 228 грн. 49 коп. В обґрунтування пред'явлених вимог позивач посилається на те, що 24.07.2007 між ПАТ «Укрсобанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 24-12/174 про надання відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу кредитний ліміт у сумі 72 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 23 липня 2022 року. Посилаючись на те, що відповідач зобов'язань з повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконала, тому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі у розмірі 105 973, 71 доларів США, що еквівалентно 2 563 228 грн. 49 коп. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в позов обставини та доводи, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачки проти задоволення позову заперечував та звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної даності. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24.07.2016 між ПАТ «Укрсобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 24-12/174 про надання відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу кредитний ліміт у сумі 72 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 23.07.2022. (а.с.10-15) Позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором, що не заперечувалось представником відповідача. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.п.3.3.6, 3.3.7, 3.3.8 кредитного договору відповідач зобов'язана погасити кредитору в повному обсязі кредит в строк, встановлений в п.п.1.1.1, 3.3.15 цього Договору, сплачувати проценти та комісії в строки, встановлені у п.2.6 цього Договору. Відповідно до п.1.1.1 Договору кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом не пізніше 23.07.2022. Разом з тим, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, зокрема, з погашення суми кредитів, процентів відповідачем не були виконані, в зв'язку з чим станом на 16.01.2016 у останньої утворилась заборгованість. Згідно наданого представником позивача розрахунку, правильність якого перевірена судом станом на 16.01.2016 у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 105 973, 71 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 2 563 228 грн. 49 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 71 159,94 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 1 721 173 грн. 86 коп. та заборгованості за процентами в сумі 34813,77доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 842 054 грн. 63 коп.(а.с.7-9) Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, та обставина, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту та процентів за кредитним договором, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження. Разом з цим, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки наявні підстави для застосування строків позовної давності, на пропуск яких послався у своїй заяві представник позивача. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами в ході розгляду справи, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а саме своєчасно не повертає кредит та не сплачує проценти за договором відновлювальної кредитної лінії № 24-12/174 від 24.07.2007, починаючи з 25.11.2011. При цьому, відповідно до п.п.3.3.6, 3.3.7, 3.3.8 кредитного договору відповідач зобов'язана погасити кредитору в повному обсязі кредит в строк, встановлений в п.п.1.1.1, 3.3.15 цього Договору, сплачувати проценти та комісії в строки, встановлені у п.2.4, 2.5 цього Договору. Відповідно до п.1.1.1 Договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 13,5% річних за кредитом та комісією, у розмірі та порядку, визначеному тарифами на послугу по наданню кредитів, щомісяця в додатку 1, який є невід'ємною складовою частиною цього Договору в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 72 000 доларів США, з наступним графіком зниження максимального ліміту заборгованості, викладеному в Додатку 2 цього Договору та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 23.07.2022 на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.2.4 Договору сплата процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті наданого Кредиту щомісячно не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі на рахунок №22083030814841, відкритий в Радянському відділенні КМФ АКБ «Укрсоцбанк». Таким чином судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (ст.3.3) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (окремими платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом (а.с. 15 зворот). Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами відповідно до затвердженого графіку, який є невід'ємною частиною кредитного договору, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником цього зобов'язання. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі № 6-154цс15 та постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі № 6-116цс13. З огляду на аналіз вищевказаних норм Закону, умов договору кредиту та судової практики Верховного суду України, позивач мав право протягом трьох років з моменту останнього платежу відповідачем звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж відповідачем здійснено у жовтні 2011 року, однак за захистом своїх прав до суду позивач згідно штемпеля на поштовому конверті звернувся 26.04.2016, тобто поза межами встановленого законом трирічного строку. (а.с.23) Даних та доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску звернення з даним позовом до суду позивач суду не надав. Крім того позивачем не надано суду належних документів, які б підтверджували наявність у відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором, зокрема, за період строку з 27.05.2013 по 25.12.2015, в межах якого позивач заявляє вказані вимоги. Наданий представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 27.05.2013 по 25.12.2015 є необґрунтований. Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені норми закону, виходячи з вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про сплив якої було заявлено відповідачем у відповідності до положень п. 3, 4 ст. 267 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 38 448 грн. 43 коп. відповідачем не відшкодовується позивачу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed