Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 05 листопада 2014 року помер його батько [PERSON], якому на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: с. Надежда Саратського району, Одеської області, вулиця Молодіжна (Радянська), 28, Після смерті батька відкрилась спадщина на його майно. У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак, після спливу шести місяців після смерті спадкодавця нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач зазначив, що він частково оформив спадщину у нотаріуса, не отримав свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з поважних причин, тому просив визнати за ним право власності на спадкове майно, що належало покійному батькові, оскільки він фактично прийняв спадщину, У дане судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України визначено, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про народження позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] помер 02 листопада 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок приватного житлового фонду, виписки з книги погосподарського обліку Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області, звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, житловий будинок, розташований за адресою: с. Надежда, вул. Радянська 28 ,Саратського району Одеської області належав [PERSON], який помер 02 листопада 2014 року (а.с. 1538). Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Тобто, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Довідками Надеждинської сільської ради підтверджено, що житловий будинок, розташований за адресою: с. Надежда, вул. Радянська, 28, Саратського району Одеської області належав спадкодавцю [PERSON], який помер 02 листопада 2014 року. Спадкова справа після смерті [PERSON] №72/2015 була відкрита нотаріусом за заявою про прийняття спадщини, яка надійшла від [PERSON]. Позивачу було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки, які належали покійному спадкодавцю [PERSON] (а.с.55-59). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок покійного батька (а.с. 10). Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за законом на майно покійного [PERSON] не відмовлявся від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька. Своєчасно подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, де булла відкрита спадкова справа, частково оформив спадщину та отримав свідоцтва про право на спадщину. Не оформив спадщину у нотаріуса на житловий будинок покійного з поважних причин, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON].

Outcome: approved