Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

У квітні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у справі [PERSON] є спадкоємицею [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON] була членом садового товариства та користувачем земельної ділянки, яка згідно з технічною документацією державного інституту «Укррибпроект» розташована на території садового товариства «Локомотив» за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Площа земельної ділянки, яка перебуває у її фактичному користуванні становила 673.25 кв.м. 08 серпня 2012 року між КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» (надалі - Дирекція, відповідач) та [PERSON] (надалі - користувач) укладено договір про вилучення земельної ділянки для суспільних потреб - будівництва Подільського мостового переходу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського округу Смекаліною Л.Т. за реєстровим номером 1262 (надалі - договір). Відповідно до п. 1 договору підставою для його укладення є взаємна домовленість сторін щодо умов виконання ними Рішення Київської міської ради від 16 грудня 2005 року за № 607/3068 «Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських і Воскресенських садів» із змінами та доповненнями. Згідно з додатком № 2 до цього рішення Київська міська рада встановила варіанти компенсації садівникам Русанівських і Воскресенських садів за земельні ділянки, зелені насадження, садові будинки та інші споруди, які підлягають знесенню в зв'язку з будівництвом Подільського мостового переходу, а пунктом 12 рішення доручила Дирекції здійснити компенсацію за винесення садових ділянок відповідно до додатку № 2 цього рішення та відселити громадян. Відповідно до п. 5 договору розмір компенсації дорівнював сумарній вартості об'єктів, визначених у Звіті та становить 574 657 гривень, без податку на додану вартість. Враховуючи, вилучення земельної ділянки, відповідач не виплатив ні померлій [PERSON], ні її спадкоємцю [PERSON] компенсацію за вилучення земельної ділянки, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача заборгованість по сплаті коштів за договором про вилучення земельної ділянки для суспільних потреб - будівництва Подільського мостового переходу від 08 серпня 2012 року за реєстровим номером 1262 у сумі 2 233 242 гривні 24 коп., з яких: - заборгованість у сумі 574 657 грн.; - інфляційне збільшення заборгованості у сумі 770 479,90 грн.; - 3% річних від загальної суми заборгованості у сумі 73 777 грн.; - пеня у сумі 814 328,34 грн. Ухвалою суду від 24 квітня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 11 червня 2018 року (а.с. 36). 24 травня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Кроллау О.В. (а.с. 41-69), відповідно до якого підстав для виплати грошової компенсації за земельну ділянку немає, оскільки договір на її отримання укладався з померлою [PERSON] Акт, на підставі якого повинні були виплачені кошти втратив свою дію ще в 2013 році. За результатами проведення підготовчого судового засідання справи призначено на 2 липня 2018 року. 13 червня 2018 року представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив (а.с. 75-80). Також на адресу суду надійшли 2 серпня 2018 року та 9 серпня 2018 року заяви від представника позивача [PERSON] та представника відповідача Кроллау О.В. відповідно про розгляд справи у їх відсутність. Тому, суд розглянув справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 8 серпня 2012 року між Комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», яке діє в інтересах та від імені Київської міської ради відповідно до рішення Київської міської ради від 16 грудня 2005 року за номером 607/3068, договору доручення № 21/02 від 21 лютого 2006 року та [PERSON] було укладено договір про вилучення земельної ділянки для суспільних потреб - будівництва Подільського мостового переходу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського округу Смекаліною Л.Т. за реєстровим номером 1262 (а.с. 14-18). Відповідно до п. 1 даного договору підставою для його укладення є взаємна домовленість сторін щодо умов виконання ними рішення Київської міської ради від 16 грудня 2005 року за № 607/3068 «Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських і Воскресенських садів» із змінами та доповненнями. Згідно з додатком № 2 до цього рішення Київська міська рада встановила варіанти компенсації садівникам Русанівських і Воскресенських садів за земельні ділянки, зелені насадження, садові будинки та інші споруди, які підлягають знесенню в зв'язку з будівництвом Подільського мостового переходу, а пунктом 12 рішення доручила Дирекції здійснити компенсацію за винесення садових ділянок відповідно до додатку № 2 цього рішення та відселити громадян (а.с. 18). Спадкоємицею [PERSON], яка померла [INFO] є її рідна сестра - позивач у справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Подаваленко М.С., за реєстровими номерами 565 (а.с. 20). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] була членом садового товариства та користувачем земельної ділянки, яка згідно з технічною документацією державного інституту «Укррибпроект» розташована на території садового товариства «Локомотив» за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні позивача, становить 673.25 кв.м., про що вказано в п. 2 договору про вилучення земельної ділянки. Згідно з абз. 4 п. 1 договору перелік об'єктів, що підлягали вилученню у [PERSON] разом із земельною ділянкою, визначені у звіті про оцінку земельної ділянки з поліпшенням, що розташована за адресою: [ADDRESS] та визначення розміру збитків, відшкодувань і витрат на поліпшення земель, складеному за результатами експертної грошової оцінки земельної ділянки з поліпшенням, яка проводилась ТОВ «Європейський центр консалтингу та оцінки». За укладеним договором, [PERSON] надала згоду на вилучення в неї для суспільних потреб земельної ділянки, якою вона користувалася та іншого майна, що на ній знаходиться, за умови надання їй компенсації у вигляді повної компенсації за землю, будинки, споруди, зелені насадження та інші витрати, а Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» зобов'язалося виконати зазначені умови договору. Відповідно до п. 5 договору розмір компенсації дорівнював сумарній вартості об'єктів, визначених у звіті та становить 574 657 гривень без ПДВ. Відповідно до п. 7 договору виплата компенсації, передбаченої п. 5 договору, здійснюється Дирекцією по мірі надходження коштів бюджетного фінансування, але не пізніше терміну дії акту комісії (дванадцять місяців з дня його затвердження), шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок, відкритий [PERSON] Розмір відшкодувань [PERSON], визначений в акті комісії Київської міської державної адміністрації по вирішенню земельних та майнових питань про надання садівникам компенсації за знесення садових ділянок, що попадають в зону будівництва Подільського мостового переходу від 17 травня 2012 року № 41. Проте, кошти за договором ті не були виплачені ні [PERSON], ні її спадкоємцю [PERSON] Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматись від певної дії, а кредитор має право змагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу, зокрема з договорів та правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк чи термін. Акти комісії Київської міської державної адміністрації з вирішення земельно-майнових питань з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17 травня 2012 року № 41, затверджений розпорядженням Київської міської державної адміністрації 12 червня 2012 року № 994. Отже, строк сплати грошової компенсації померлій [PERSON], передбаченої п. 5 договору, сплив через 12 місяців після затвердження акту. 19 вересня 2013 року між КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та померлою [PERSON] укладена додаткова угода № 1 до договору від 08.08.2012 року, відповідно до якої строк дії акта комісії Київської міської державної адміністрації по вирішенню земельно-майнових питань і визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 17 травня 2012 року № 41 подовжено до 31.12.2013 року. Проте, відповідач у порушення вимог чинного законодавства та взятих на себе зобов'язань згідно з договором про вилучення земельної ділянки для суспільних потреб - будівництва Подільського мостового переходу від 08.08.2012 року та додаткової угоди № 1 від 19.09.2013 року до нього, у зазначений строк виплату компенсації не здійснив, грошові кошти на банківський рахунок [PERSON] не перерахував. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійсни ти свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ст. 631 ЦК України). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), в результаті чого настають правові наслідки, у тому числі відшкодування збитків та моральної шкоди. У зв'язку із викладеним суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення грошової компенсації відповідно до п. 5 договору у сумі 574 657 гривень без ПДВ. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача як спадкоємця [PERSON], підлягає стягненню, починаючи з січня 2014 року по березень 2018 року включно, інфляційне збільшення заборгованості у сумі 770 479 грн. 90 коп. та 3% річних від загальної суми заборгованості у сумі 73 777 грн., котрі розраховані представником позивача у позовній заяві та даних на спростування вказаних сум відповідачем не надано. Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. З урахуванням наведеного позовні вимоги на суму 814 328 грн. 34 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за розрахунком, наведеним представником позивача у позовній заяві, з яким погоджується суд. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збій у розмірі 8 810 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved