Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

У жовтні 2018 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулась з позовом до відповідача, в якому просили стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором розмірі 32990,72 грн. Як на підставу позовних вимог вказано, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») та відповідачем укладено кредитний договір №392516175 від 04.04.2014. 14.07.2017 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та позивачем укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого останній набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Так як відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав утворилася заборгованість в сумі 32990,72 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. Із матеріалів справи встановлено, що 04.04.2014 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладений кредитний договір №392516175. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 11070,00 грн. строком на 48 місяців, під 14,99 % річних з щомісячною платою за кредит 2,69 % від суми кредиту, що становить 297,78 грн. Згідно умов кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (повне або часткове прострочення кредиту та/або внесення плати за кредит) позичальник зобов`язався сплатити щоденну пеню у розмірі 0,3% від загальної суми прострочення. 14.07.2017 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір відступлення прав вимоги №20170714, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, що також підтверджується Витягом з Реєстру боржників до зазначеного Договору відступлення прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 14.07.2017 позивачу передано право грошової вимоги до [PERSON] за кредитними договорами №392516175 із заборгованістю в розмірі 32990,72 грн. Станом на 14.07.2017 відповідачу нарахований борг за кредитним договором в сумі 32990,72 грн., яка складається із 10945,02 грн. заборгованості за кредитом, 5194,68 грн. процентів, 11316,02 грн. простроченої плати за управління кредитом та 5535,00 грн. пені, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Центр Фінансових Рішень» від 14.07.2017 №11534979-SG та розрахунком заборгованості від 20.07.2017 за період з 04.04.2014 по 14.07.2017. З довідки ТОВ ФК «Центр Фінансових Рішень» вбачається, що 16.05.2014 від [PERSON] надійшли кошти в розмірі 608,00 грн., з яких 297,79 грн. зараховано на погашення простроченої плати за кредитом, 124,98 грн. на погашення простроченої заборгованості по кредиту, 184,38 грн. прострочених процентів та 0,85 грн. сплату процентів за кредитом. За положеннями статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою\~статті 627 ЦК України\~встановлено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша\~статті 638 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. За положеннями частини другої\~статті 215 ЦК України\~правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також\~Законом України «Про захист прав споживачів»\~та\~Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит - є видом кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Тобто, споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Крім того, пункт 2 частини 1\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~визначає що є загальною вартістю кредиту для споживача. Загальна вартість кредиту - це сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом. Згідно пункту 4 частини 1\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За положеннями частини п`ятої статті\~11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. За положеннями абзацу третього частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на момент укладення спірного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, за положеннями зазначених норм матеріального права кредитодавець має право встановлювати крім процентів за користування кредитом, комісії та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги для отримання обслуговування та повернення кредиту, тільки якщо ці дії є послугою у розумінні\~Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17, 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним. Така правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 у справі № 6-2071цс16 та у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 № 61-16384св18. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16. Згідно\~Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011\~у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22 та 23 статті\~1, статті\~11, частини восьмої статті\~18, частини третьої статті\~22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~(справа про захист прав споживачів кредитних послуг) вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Така правова позиція, висловлена Верховним Судом у постановах від 06.06.2018 у справі № 61-16384св18 та №201/4087/17 від 27.02.2019. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що умова кредитного договору, зазначена у пункті 4.8 щодо щомісячної плати за кредитом в розмірі 2,69 процентів від суми кредиту, що становить 297,78 грн. є нікчемною, оскільки в цьому пункті передбачено що саме позичальник повинен вносити щомісячну плату за дії які не є послугою. За такого, позовна вимога про стягнення з відповідача плати за управління кредитом в сумі 11316,02 грн. є безпідставною та задоволення не підлягає. З довідки ТОВ ФК «Центр Фінансових Рішень» від 14.07.2017 №11534979-SG вбачається, що відповідачем на виконання умов договору було сплачено 608,00 грн. Згідно\~статті 534 ЦК України\~у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. З матеріалів справи вбачається, що 297,79 грн. із сплачених відповідачем 608,00 грн. були зараховані на погашення щомісячної плати за управління кредитом. Враховуючи висновок суду про те, що умова кредитного договору зазначена в пункті 4.8 щодо щомісячної плати за управління кредитом в розмірі 2,69 процентів від суми кредиту, що становить 297,78 грн. є нікчемною, сплачені відповідачем кошти в розмірі 297,79 грн. від загальної сумі 608,00 грн. слід зарахувати на погашення відсотків за користування кредитом та тіла кредиту. Так, із 297,78 грн. на погашення нарахованих станом за період з 15.05.2014 по 16.06.2014 процентів підлягає зарахуванню 145,94 грн., а залишок суми 151,85 грн. на погашення кредиту. Таким чином, сума непогашеного кредиту станом на 14.07.2017 складає 10781,15 грн. У зв`язку\~із цим,\~ \~за розрахунком\~суду загальна\~сума процентів\~за прострочений\~період погашення\~заборгованості по\~кредиту складає 98,74 грн. Розрахунок зроблено за формулою:\~сума заборгованості по кредиту х 14,99% / 365 х\~кількість днів прострочення. Оскільки сплачена відповідачем сума 608,00 грн. віднесена на погашення кредиту та процентів, то пеня нарахована починаючи з 04.04.2014 по 14.07.2017, тобто з моменту виникнення простроченої заборгованості. За вказаний період згідно вищезазначеного розрахунку пеня становить 697,67 грн. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов`язанням. Згідно із частинами 1, 2\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Частинами 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах\~\~(у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частина 2\~статті 1067 ЦК України). Згідно зі статтями\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ухилення відповідача від виконання умов кредитного договору, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 618,35 грн., пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial