Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

У жовтні 2018 року представник позивача [PERSON], який діє в інтересах ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, в якому просив стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 7004,42 грн. та витрати по судовому збору у розмірі 704,80 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 17 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанку» та [PERSON] було укладено Договір № 1520442/02-ДК про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитної платіжною схемою. 13 вересня 2013 року Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанку» та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до Договору 1520442/02-ДК, згідно якого Позичальнику було надано кредит у сумі 8 000 грн. 00 коп. Позичальник належним чином не виконував умови договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку передбачених договором і станом на 17.09.2015 року має заборгованість перед банком в сумі 7004,42 грн. Згідно з договором добровільного страхування кредитів № 055/14 від 01.08.2014 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 21.10.2015 року відшкодувала банкові 7004,42 гривень, визнавши факт неповного погашення позичальником кредиту страховим випадком. Таким чином, у [PERSON] виникло зобов'язання перед ПрАТ «УПСК» щодо відшкодування вказаної суми. 01.10.2018 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01/10/2018 про відступлення права вимоги щодо викладених вище правовідносин, що зумовило виникнення у позивача права вимагати стягнення з відповідача суми страхового відшкодування. На підставі викладеного позивач вимушений звернутись до суду з позовом про відшкодування збитків в порядку регресу. Позивач та представник позивача правом участі в судовому засіданні не скористались, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибула з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була належним чином неодноразово повідомлена судовими повістками та шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанку» та [PERSON] було укладено Договір № 1520442/02-ДК про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитної платіжною схемою. 13 вересня 2013 року Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанку» та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до Договору 1520442/02-ДК, згідно якого Позичальнику було надано кредит у сумі 8 000 грн. 00 коп. (а.с.18). Внаслідок невиконання зобов'язань за кредитом станом на 17.09.2015 року [PERSON] має заборгованість перед банком в розмірі 7004,42 грн., що підтверджується випискою за картковим рахунком відкритим на ім'я відповідача (а.с.19-20). 01.08.2014 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та філією ДОУ АТ «Ощадбанк» укладено договір № 055/14 добровільного страхування кредитів (а.с.13-17). Платіжним дорученням № 3163 від 21.10.2015 року ПрАТ «УПСК» перерахувало виплату страхового відшкодування в сумі 7004,42 грн. на рахунок філії ДОУ АТ «Ощадбанк» (а.с.23), цей факт також підтверджений страховим актом №055/14/018/15 від 12 жовтня 2015 року (а.с.22). Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії [NUMBER] від 05.02.2013 року (а.с. 4), [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, здійснює економічну діяльність у сфері права 69.10. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch на час розгляду справи ФП [PERSON] не перебуває в процесі припинення, основний вид його діяльності залишився незмінним. 01.10.2018 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01/10/2018 про відступлення права вимоги, згідно з яким страхова компанія передала позивачеві, як новому кредитору, свої права вимоги щодо визначеного кола боржників, в тому числі відповідача [PERSON] (а.с.6-12). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Невиконання грошового зобов'язання за відсутністю коштів у боржника в силу ст. 625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Неповерненням отриманого кредиту в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобов'язання, що випливають з умов кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 612, 625, 1054 ЦК України, боржник на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням інших платежів, розмір яких встановлено договором. Отже, внаслідок прострочення виконання зобов'язання та визнання цього факту страховим випадком у відповідності із договором страхування ПрАТ «УПСК» сплатила банкові страхове відшкодування щодо кредитного договору з [PERSON], таким чином задовольнивши фінансовий інтерес банку. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В контексті норм, закріплених ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. ПрАТ «УПСК», виконуючи свої зобов'язання за договором № 055/14 від 01 серпня 2014 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 7004,42 грн., але не отримало відшкодування вказаної суми від [PERSON], та в подальшому передало право вимоги на цю суму ФОП [PERSON], що обумовило виникнення у останнього права вимоги до [PERSON] суми відшкодування збитків в порядку регресу. За таких обставин позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як убачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704.80 грн. (а.с.3). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме витрат по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved