Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що відповідачка, [PERSON], є її племінницею і матір'ю її онуки [PERSON], [INFO]. Дитина народжена [PERSON] від спільного шлюбу з [PERSON]. З січня 2009 року сім'я [PERSON] розпалась та з цього часу батько дитини не мешкає з дитино, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Мати дитини - [PERSON], з дитиною не мешкає з 2012 року, ухиляється від виконання батьківських обов'язків з виховання та утримання дитини. На даний час відповідачка мешкає у Кальміуському районі [ADDRESS]. З 2012 року, а її малолітня онука - [PERSON], мешкає разом з нею в будинку [ADDRESS] і повністю знаходиться на її вихованні та утриманні. Вероніка навчається у 3 класі Маріупольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №33. Мати дитини нехтує вихованням доньки, до школи не приходить, не цікавиться її навчанням. Також [PERSON] питаннями лікування і оздоровлення дитини не займається. Фактично її онука залишилася без батьківського піклування, але користуватися пільгами, передбаченими чинним законодавством України для дітей, які залишені без піклування батьків, вона не може оскільки юридично вона має батьків. За таких обставин позивачка вимушена звернутись до суду із позовом в інтересах своєї малолітньої онуки та просила суд позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], одночасно стягнувши з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засідання прокурор підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] до суду надала заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за її відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що вважає доцільним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 17 грудня 2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №638. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]».(а.с. 6) Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 25 грудня 2007 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [INFO] народилася [PERSON], її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 4) З довідки №10/1954 від 12 жовтня 2016 року, виданої головою КСН «Селище Моряків» вбачається, що [PERSON] мешкає разом зі своєю бабусею [PERSON] за адресю: [ADDRESS]. (а.с. 11) Згідно характеристики №61 від 24 лютого 2016 року та характеристики від 13 жовтня 2016 року вбачається, що [PERSON] навчається у Комунальному закладі «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №33 Маріупольської міської ради Донецької області» у третьому класі. Батьки нехтують вихованням дитини. За весь час навчання вони не відвідували школу. Під час відвідування родини виявилося, що батьки з дитиною не проживають вже декілька років, а вихованням дитини займається бабуся [PERSON]. (а.с. 7, 8) Згідно з довідкою Комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Маріуполя» лікуванням та доглядом за дитиною [PERSON] займається тільки її бабуся. (а.с. 9,10) Згідно з актом Служби у справах дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради обстеження умов мешкання від 12 жовтня 2016 року, встановлено, що малолітня [PERSON] з 2012 року мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з бабусею [PERSON]. Дитина забезпечена усім необхідним та знаходиться на утримані позивачки. (а.с. 18) Факт проживання, виховання та забезпечення позивачкою малолітньої дитини [PERSON] також підтверджується поясненнями сусідів [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 12, 15) Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області №266/1693/16-ц від 15 червня 2016 року [PERSON], [INFO], позбавлений батьківських прав відносно малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених зазначеною статтею. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 17 зазначеної Постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків у наслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Таких причин під час розгляду справи судом не встановлено. Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дитини не займається. Життям дитини відповідачка не цікавиться, з її боку відсутня будь-яка турбота про доньку, про її розвиток. Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягають задоволенню. Водночас, згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved