Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що 18 квітня 2020 року близько 13 год 42 хв по вул. Клочківській, буд., 45, м. Харків, трапилась ДТП за участю транспортного засобу Hyndai i30, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача, та транспортного засобу Skoda Oktavia, держаний номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача. В результаті ДТП автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень. Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 липня 2020 року, яка набрала законної сили, визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія», в якому застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] , на підставі висновку товарознавчої експертизи ФОП [PERSON] від 24 вересня 2020 року сплатило позивачу в рахунок страхового відшкодування 69408 грн та відповідачем сплачена позивачу франшиза в сумі 2000 грн. Вказані кошти позивач перерахував СТО Автотрейдинг для ремонту пошкодженого автомобіля. СТО Автотрейдинг надало наряд робіт на усунення пошкоджень на суму 84112 грн. Крім того, позивач сплатив СТО Автотрейдинг 2130 грн за послуги пошуку пошкоджень, діагностики, дефектування автомобіля. Також, позивач сплатив СТО Автотрейдинг за послуги виконаних робіт 14700 грн, які він отримав в якості кредитних коштів, за що сплатив банку комісію в розмірі 435 грн. За послуги розрахунку втрати товарної вартості автомобіля, яка становить 18172 грн, позивач сплатив ФОП [PERSON] 2500 грн. Крім того, позивач зазначає, що з вини відповідача йому завдана моральна шкода, оскільки він змушений змінити своє звичне життя, звертатися за юридичними консультаціями, додатково організовувати свою трудову діяльність. Позивач просив\~суд стягнути\~з[PERSON] \~на його\~користь збитки\~в розмірі\~39601\~грн,\~моральну шкоду\~в сумі\~10000 та судові витрати. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що не повинен нести повну відповідальність за завдану шкоду, оскільки його відповідальність застрахована і ліміт відповідальності страховика становить 100000 грн, тому Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» має бути співвідповідачем, а не третьою особою. Свою позицію обгрунтовує посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Також, відповідач посилається на те, що в акті огляду транспортного засобу вказані лише пошкоджені деталі та не зазначено суть, обсяг і характер пошкодження. Крім того, відповідач вказує на те, що позивачем не сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди. Додатково відповідач зазначив, що 10000 грн за відшкодування моральної шкоди є надмірно високою для відповідача та його дії щодо завдання моральної шкоди мали необережний характер. Також відповідач вказує на те, що послуги з проведення діагности в розмірі 2130 грн, послуги пошти в розмірі 714 грн, банківські послуги в розмірі 435 не можуть бути покладені в рахунок відшкодування шкоди позивачу, оскільки не пов`язані безпосередньо з ремонтом автомобіля та не були обов`язковими для позивача. В письмових поясненнях Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» зазначило, що 27 квітня 2020 року до товариства з повідомленням про ДТП та з заявою про виплату страхового відшкодування звернувся позивач. 05 травня 2020 року оцінювачем [PERSON] проведено огляд пошкодженого автомобіля позивача, складено розрахунок. 01 липня 2020 року позивач надав заяву з банківськими реквізитами ДП «Автортрейдінг-Харків», на рахунок якого необхідно було перерахувати страхове відшкодування. На підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 15 травня 2020 року страховиком 10 липня 2020 року було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 69408,90 грн. з вирахуванням франшизи, та частинами сплачено страхове відшкодування на рахунок ДП «Автортрейдінг-Харків». В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено обставини того, що 18 квітня 2020 року близько 13 год 42 хв по вул. Клочківській, буд., 45, м. Харків, трапилась ДТП за участю транспортного засобу Hyndai i30, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача, та транспортного засобу Skoda Oktavia, держаний номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача. Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 липня 2020 року, яка набрала законної сили, визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а.с. 29-30). Юридичною експертною компанією Баранкова 05 травня 2020 року складено протокол технічного огляду автомобіля Skoda Oktavia, держаний номерний знак [NUMBER] (а.с. 45-47). Згідно копії звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 190/05-20 від 24 вересня 2020 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального битку, завданого автомобілю Skoda Oktavia, держаний номерний знак [NUMBER] , складає 102989,16 грн, з яких вартість відновлювального ремонту складає 84814,12 грн, величина втрати товарної вартості 18172,04 грн (а.с. 34-44). Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» сплатило ДП «Автортрейдінг-Харків» грошові кошти в сумі 69408,90 грн в рахунок страхового відшкодування за договором страхування АО/1003854 від 03 вересня 2019 року по автомобілю Skoda Oktavia, держаний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією листа від 22 липня 2020 року № 553 (а.с. 33). На замовлення [PERSON] ДП «Автортрейдінг-Харків» виконало роботи щодо автомобіля Skoda Oktavia, держаний номерний знак [NUMBER] , а саме перевірку амартизаторів, діагностику ходової частини, перевірку розвал-сходження, ведений пошук несправностей-недіючі функції, дефектування автомобіля. Вказані роботи виконані на суму 2130 грн, які сплачені позивачем на рахунок ДП «Автортрейдінг-Харків», про що свідчить копія акту виконаних робіт № АХТО2003076 від 05 травня 2020 року та копія квитанції № TS207905 від 05 травня 2020 року (а.с. 10, 12). [PERSON] з банківської картки перерахував на рахунок ДП «Автортрейдінг-Харків» кошти в сумі 14500 грн, комісія за проведення платежу в рахунок кредитних коштів склала 435 грн, що підтверджується копією довідки від 20 жовтня 2020 року № EC71PN0H01UEBRCV, копією дубліката квитанції № 0.0.1867572375.1 від 13 жовтня 2020 року, копією листа ДП «Автортрейдінг-Харків» від 16 жовтня 2020 року № 624 (а.с. 11, 26, 32). Також, позивач сплатив ДП «Автортрейдінг-Харків» кошти в сумі 200 грн (а.с. 25). Позивач сплатив ФОП [PERSON] грошові кошти в сумі 2500 грн за оплату УТС автомобіля Skoda Oktavia, держаний номерний знак [NUMBER] , про що свідчить копія дубліката квитанції № 0.0.1838334626.1 від 17 вересня 2020 року (а.с. 27). Згідно копії акту виконаних робіт № АХТО2002774 від 31 серпня 2020 року вартість робіт по ремонту автомобіля Skoda Oktavia, держаний номерний знак [NUMBER] , склала 70093,77 грн та ПДВ 14018,76 грн, а разом 84112,53 грн (а.с. 28). На звернення [PERSON] Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» листом від 24 вересня 2020 року № 319 повідомило позивача, що на підставі розрахунку фахівця-товарознавця, складеного за результатом огляду автомобіля за участю [PERSON] і ним підписаного, страховиком прийнято відповідне рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 69408,90 грн (за вирахуванням франшизи 2000 грн) на рахунок СТО, що проводитиме відновлювальні роботи з урахуванням ПДВ. Перерахунок розміру страхового відшкодування на підставі документів СТО (крім доплати ПДВ) діючим страховим законодавством України не передбачено. Таким чином, страховиком проведено виплату страхового відшкодування в повному обсязі, підстав для перегляду рішення не вбачається (а.с. 24). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Завдання шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, унаслідок\~ДТП\~породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така\~ДТП\~слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у договірному зобов`язанні є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його користь, як третьої особи, страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2020 року у справі № 367/5577/16-ц. У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 190/05-20 від 24 вересня 2020 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального битку, завданого автомобілю Skoda Oktavia, держаний номерний знак [NUMBER] , складає 102989,16 грн, з яких вартість відновлювального ремонту складає 84814,12 грн, величина втрати товарної вартості 18172,04 грн. Із матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» сплатило ДП «Автортрейдінг-Харків» грошові кошти в сумі 69408,90 грн в рахунок страхового відшкодування за договором страхування АО/1003854 від 03 вересня 2019 року по автомобілю Skoda Oktavia, держаний номерний знак [NUMBER] . [PERSON] сплатив ДП «Автортрейдінг-Харків» кошти для ремонту свого пошкодженого автомобіля в сумі 14500 грн в сумі 200 грн. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди підлягає стягненню сума 14700 грн, яка сплачена позивачем на рахунок ДП «Автортрейдінг-Харків» для ремонту пошкодженого автомобіля, та яка складається із різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу (84112,53 грн) та виплаченим страховою компанією страховим відшкодуванням (69408,90 грн). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). На підтвердження суми втрати товарної вартості транспортного засобу після\~ ДТП позивачем надано звіт про оцінку майна про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 190/05-20 від 24 вересня 2020 року, складеного ФОП [PERSON] , в якому зазначено, що величина втрати товарної вартості пошкодженого транспортного засобу позивача складає 18172,04 грн. Крім того, позивачем за послуги проведення експертизи щодо оцінки вартості матеріального збитку ФОП [PERSON] сплачено 2500 грн (а.с. 27). Тому, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 18172,04 грн в рахунок відшкодування втрати товарної вартості транспортного засобу після\~ ДТП та 2500 грн - за послуги проведення експертизи щодо оцінки вартості матеріального збитку. Щодо вимог позивача про стягнення витрат за послуги СТО в сумі 2130 грн, то суд виходить з наступного. Як зазначалось вище, витрати на відшкодування збитків мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. В обгрунтування витрат за послуги СТО в сумі 2130 грн позивач зазначив, що сплатив СТО Автотрейдинг 2130 грн за послуги пошуку пошкоджень, діагностики, дефектування автомобіля. При цьому, позивачем не надано доказів необхідності проведення пошуку пошкоджень, діагностики, дефектування автомобіля після ДТП ДП «Автортрейдінг-Харків», оскільки оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу здійснено ФОП [PERSON] , а ДП «Автортрейдінг-Харків» проводило ремонтні роботи пошкодженого автомобіля. Тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за послуги СТО в сумі 2130 грн не підлягають задоволенню. З огляду на викладене суд вважає, що також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача банківської комісії в сумі 435 грн та послуг пошти в сумі 714 грн, оскільки дані витрати не входять до складу витрат, які підлягають відшкодуванню за заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду. Посилання відповідача на те, що він не повинен нести повну відповідальність за завдану шкоду, оскільки його відповідальність застрахована і ліміт відповідальності страховика становить 100000 грн, тому Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» має бути співвідповідачем, не заслуговує на увагу, з огляду на наступне. Як зазначено вище, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Безпідставним є посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, оскільки у правовідносини у вказаній справі та у даній справі є різними, а саме у справі № 755/18006/15-ц позивач не звертався до страховика відповідача та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до відповідача, в даній же справі позивач отримав від страховика страхове відшкодування, якого не достатньо для покриття витрат на покриття завданих відповідачем збитків. Крім того, безпідставним є довод відповідача про те, що позивачем не сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди. Із позовної заяви вбачається, що позивачем заявлені вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди. В постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц зроблено висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. Отже, позовні вимоги позивача є майновими вимогами. Згідно положень Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, за подання позовної заяви у даній справі з урахуванням ціни позову підлягає сплаті судовий збір в сумі 840,80 грн. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 950 грн. Отже, судовий збір за подання позовної заяви позивачем не сплачений в меншому розмірі, ніж це передбачено Законом України «Про судовий збір». Щодо позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн, то суд виходить з наступного. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна\~шкода\~полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна\~шкода\~полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка\~моральної шкоди\~по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Згідно з частиною третьої цієї статті моральна\~шкода\~відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування\~моральної шкоди\~визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна\~шкода,\~завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.\~ В обгрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди в позовній заяві позивач зазначив, що з вини відповідача йому завдана моральна шкода, оскільки він змушений змінити своє звичне життя, звертатися за юридичними консультаціями, додатково організовувати свою трудову діяльність. Вирішуючи позовні вимоги\~ [PERSON] про відшкодування\~моральної шкоди,\~суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування такої\~шкоди.\~ Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині\~стягнення моральної шкоди\~із [PERSON] є обґрунтованими та зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань позивача, внаслідок пошкодження належного йому майна, ступінь вини відповідача, підлягають задоволенню в розмірі 1000 грн, що відповідатиме принципу розумності і справедливості. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, за подання позовної заяви у даній справі з урахуванням ціни позову підлягає сплаті судовий збір в сумі 840,80 грн. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 950 грн. Оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 616,55 грн

Outcome: partial