overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті 28 вересня 2015 року [PERSON], відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,4833 га, з яких 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,2333 га для ведення особистого селянського господарства в с.Буда Бабинецька Бородянського району Київської області. У зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на вказану земельну ділянку. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтримала. Відповідач Бабинецька селищна рада Бородянського району Київської області та треті особи Бородянська районна державна нотаріальна контора, управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області в судове засідання представників не направили, відповідно до заяв просили слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 вересня 2015 року померла [PERSON], після смерті якої спадщину прийняла [PERSON], що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.9) та копією заповіту (а.с.7). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю виданого [PERSON] їй передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,4833 га, розташована на території Бабинецької селищної ради, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства 0,2333 га (а.с.6). З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Бородянської районної державної нотаріальної контори [PERSON] вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розташовану на території с.Буда-Бабинецька Бабинецька селищна рада, та належну померлій 28 вересня 2015 року [PERSON] не може бути видане оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно зі ст. 1218, 1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється власницею житлового будинку №29 по вулиці Гагаріна в смт. Бородянка Київської області, в якому зареєстрована її колишня невістка [PERSON], яка в листопаді 2014 року припинила шлюбні відносини з її сином, а після того як він 16 квітня 2015 року помер, забрала свої речі і виїхала з її будинку. Оскільки відповідачка більше року за місцем реєстрації не проживає, просила визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинком по вулиці Гагаріна, 29 в смт.Бородянка Київської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач - Бородянський районний відділ державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання представника не направив, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечує. Вислухавши пояснення позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] являється \~ власницею житлового будинку по вулиці Гагаріна, 29 в смт.Бородянка Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.6). З копії будинкової книги вбачається, що в житловому будинку №29 по вулиці Гагаріна в смт.Бородянка Київської області зареєстрована [PERSON] (а.с.12-15), але з листопада 2014 року за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується актом депутата Бородянської селищної ради від 18 квітня 2016 року (а.с.7) та показами свідків [PERSON], [PERSON] Враховуючи, що відповідачка не являється власницею спірного житлового будинку, не проживає в ньому більше одного року, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 27 жовтня 1995 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя у Донецькій області, актовий запис № 273. Від шлюбу мають синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Понад два роки однією сім'єю вони не проживають, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Також просить суд після розірвання шлюбу залишити прізвище чоловіка - «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 27 жовтня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя у Донецькій області, актовий запис № 273. Від шлюбу мають синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 03.12.2001 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівського рай управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 502. Від шлюбу є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З 2014 року однією сім'єю не проживають у звязку тим, що сторони мають інші сімї. Просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім'єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 04.09.1999 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Маріупольському мському відділу реєстрації актів громадського стану, актовий запис № 638. Від шлюбу є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З 2015 року однією сім'єю не проживають у зв'язку тим, що у відповідача є інша жінка та зазначена причина привела до розпаду сім'ї. Просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім?єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, в якому зазначила, що вона є дочкою відповідача по справі [PERSON] На теперішній час вона досягла повноліття, між тим продовжує навчання у Донецькому державному університеті управління на ОКР «бакалавр» денної (бюджетної) форми навчання за напрямом підготовки «Інформатика», з терміном навчання до 30 червня 2019 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. На підставі викладеного, просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 17% з усфх видів його доходу до закінчення нею навчання. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 березня 1998 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON].(а.с.4) Позивачка мешкає разом з матірю в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні.(а.с.8) На теперішній час [PERSON] досягла повноліття. [PERSON] навчається у Донецькому державному університеті управління на ОКР «бакалавр» денної (бюджетної) форми навчання за напрямом підготовки «Інформатика», з терміном навчання до 30 червня 2019 року. (а.с.7) Згідно з ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч.1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, беручи до уваги матеріальне становище платника аліментів та повнолітньої дитини, їх стан здоровя, склад їх сімей, вважає необхідним задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 17% з усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення нею навчання, а саме до 30 червня 2019 року, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Приймаючи до уваги, що позивачка була звільнена від сплати судових витрат при поданні позовної заяви, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу мають дитину: дочку [PERSON], [INFO]. На теперішній час однією сімєю вони з відповідачем не проживають, дитина мешкає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку відповідача, до досягнення дитиною повноліття. У подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження №1-НО 101606, актовий запис №121. Згідно вказаного актового запису про народження дитини № 121 від 19 лютого 2007 року, на час реєстрації дитини [PERSON], [INFO], її мати [PERSON], [INFO] перебувала в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON], який згідно із спільною заявою подружжя не є батьком цієї дитини. Між тим, відповідачем по справі [PERSON] подано заяву про визнання батьківства вказаної дитини. Разом з тим, судом встановлено, що позивачкою після укладення шлюбів змінювалось прізвище з «Шевчук» на «Власенко», з «Власенко» на «Алієва» та з «Алієва» на «Ісаулова». Дитина мешкає разом з позивачкою в м. Маріуполі Донецької області по вул. Павлівській, 24 та знаходяться на повному її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що з 13 червня 2006 року по 04 лютого 2014 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З березня 2013 року однією сім'єю вони не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши,що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Дитина мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, також враховуючи, що відповідач має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], на утримання якої з нього стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд виходить також і з того, що визнання відповідачем позову не порушує права і інтереси чи свободи інших осіб та не суперечить закону. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 30.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 387. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину- сина [PERSON], [INFO] Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. У звязку з проведенням АТО в м.Донецьку позивачка була змушена виїхати в РФ до родичів, де і народилася їх дитина. Але після повернення додому в 2015 році стосунки не налагодилися, супруги разом не мешкають, тому що відповідач пішов з дому, шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться, сумісного кошторису також не має. Син проживає разом з матірю. Позивачка в судове засідання не зявилася, просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, при причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, спору з приводу проживання неповнолітньої дитини також. Позивачка просила також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у розмірі 551,21 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 07 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 58. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. З березня 2016 року шлюбні відносини припинені, вони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Позивачка вважає при таких умовах збереження шлюбу не можливим. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має. Судом також з`ясовано той факт, що після розірвання шлюбу позивачка має намір залишити прізвище Романська. Також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 18 березня 1978 року відділом ЗАГСу Центрально-міського райвиконкому м.Макіївки, актовий запис № 285. Від спільного проживання сторони неповнолітніх дітей не мають. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. З травня 2002 року шлюбні відносини припинені, вони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає при таких умовах збереження шлюбу не можливим. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору та дітей від шлюбу у сторін не має. Судом також з`ясовано той факт, що після розірвання шлюбу позивачка має намір залишити прізвище Чабан.

Outcome: approved