Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), відповідно до якої просила усунути перешкоди у користуванні частиною житлового будинку [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідачів не чинити позивачу перешкоди у доступі до житлового будинку, господарських будівель та споруд та передати комплект ключів від спільного будинку; стягнути з відповідачів судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві спільної часткової власності належить частина житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] . Відповідач 1, який являється братом позивача, також є співвласником зазначеного майна, та проживає у будинку разом з колишньою дружиною, відповідачем 2. Відповідачі змінили ключі до вхідних дверей та не пускають позивача до будинку. Позивач має ключі від воріт, однак, потрапити, на подвір`я та до будинку не може. Таким чином, [PERSON] вимушена звернутись до суду із даним позовом. Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили від їх задовольнити. Відповідач 1 та його представник заперечували проти задоволення позову та просили суд відмовити у його задоволенні. Відповідач 2 про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явилася, про поважність причин неявки суду не повідомила. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 03.12.2018 року відкрито провадження у даній у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що 1/12 частина житлового будинку [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 26.02.2002 року та зареєстрованого в реєстрі за №5-1173. Вказана інформація наявна у реєстрових книгах Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Як вказувала позивач та не заперечувалось відповідачем 1, [PERSON] також є співвласником даного житлового будинку. [PERSON] не належить частка у вказаному будинку. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Як вбачається із довідкок про реєстрацію місця проживання особи, будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Факт перешкоджання [PERSON] у користуванні будинком [ADDRESS] з боку [PERSON] підтверджується висновком ст. ДОП СП ВП № 3 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві Навроцького Р.В. від 22.10.2018 року (а.с. 10). Вказаним висновком також підтверджено факт відсутності у позивача ключів від вхідних дверей будинку та її неможливість потрапити до будинку. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Як передбачено ч. 1 та ч. 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва. Крім того, статтею 150 ЖК України, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на наведені обставини, у судовому засіданні позивачем доведено, що саме відповідачем 1 здійснюються перешкоди у користуванні належною позивачеві частки у спільному майні. У даному випадку порушено право власності позивача в частині користування приміщенням, яке потребує захисту у судовому порядку. Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні і доступі останньої до належної їй 1/12 частини приміщення будинку [ADDRESS] , передавши їй ключі від вхідних дверей вказаного будинку, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню у цій частині. У той же час, позивачем не доведено, що [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні вказаним будинком. Будь-які докази з цього приводу у матеріалах справи відсутні. Таким чином, позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача 1 підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 704,80 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial