Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У жовтні 2015р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 11.04.2013р. між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010р. та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобовязань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором б/н від 11.04.2013р. в розмірі 24502,82грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00грн. Представник ПАТ КБ «Приват Банк» діючий за довіреністю в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності (а.с.2). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що надав відповідну заяву (а.с.50). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Встановлено, що ПАТ КБ «Приват Банк» є юридичною особою, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.38). 11 квітня 2013р. між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти (а.с.6-32). Відповідно до умов кредитного договору, договір складається з заяви позичальника, «Умов та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною картою» та «Тарифів Банку». Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010р. та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Судом встановлено, що банк свої зобовязання за кредитним договором б/н від 11.04.2013р. виконав в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється. Через невиконання зобовязань за кредитним договором б/н від 11.04.2013р. у відповідача станом на 31.08.2015р. склалася заборгованість перед ПАТ КБ «Приват Банк» в сумі 24502,82грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 7531,88грн., заборгованості за відсотками та за користування кредитом 13627,95грн., заборгованість за пенею та комісією 1700,00грн., штрафу (фіксована частина) 500,00грн., штрафу (процентна ставка) 1142,99грн., Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов Кредитного договору б/н від 11.04.2013р. (а.с.5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних письмових заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Крім того, у судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги банку, про що надав відповідну заяву (а.с.50). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 1218,00грн. (а.с.39), тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved