Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона позивач з 16.02.2008 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб був зареєстрований у ВРАЦС Києво-Святошинського РУЮ Київської області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 6. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. До розірвання сімейно-шлюбних відносин, так і після фактичного розірвання відносин, відповідач ухилявся від надання грошової допомоги на утримання дочки, тому за рішенням Києво-Святошинського районного суду від 30.01.2013 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку на утримання малолітньої дочки, починаючи з 11.01.2013 року до її повноліття. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач ухилявся від їх сплати, або сплачував із значною затримкою визначаючи суму на власний розсуд, або взагалі не сплачував. У зв'язку з чим з 11.01.2013 року по 15.12.2014 року за цей період за ним утворилась заборгованість. На вимоги позивача і державного виконавця відповідач не реагував, оплату в повному обсязі не здійснював. Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] було встановлено, що малолітня [PERSON] постійно проживає з матір'ю позивачем, яка займається її вихованням та матеріальним забезпеченням. Також було встановлено, що позивач самостійно виховує доньку, утримує сім»ю, бере активну участь у громадському житті. Батько - відповідач у вихованні дитини участі не приймає. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській РДА з метою захисту прав та законних інтересів дитини було встановлено дні та години спілкування участі - батька. Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] комісія з питань захисту прав дитини вважала би за доцільне позбавити батьківських прав - гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON]- [INFO]. Відповідач у даній справі є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], проте він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її завчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач протягом навчання доньки жодного разу не відвідував батьківських зборів, зацікавленості її навчанні не приймав. Тому просили позбавити [PERSON], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] - батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Вважають, що підстав для позбавлення батьківських прав немає. пояснив, що відповідач не ухилявся і не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо доньки. На даний час він не має можливості спілкуватися з позивачкою, оскільки остання уникає будь яких зустрічей та перешкоджає його спілкуванню з дочкою. Заборгованість по аліментам відповідач сплачує. Представник орган опіки та піклування у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської райдержадміністрації в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяву згідно якої просили розглянути справу без їх участі. Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено судом, позивач з 16.02.2008 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб був зареєстрований у ВРАЦС Києво-Святошинського РУЮ Київської області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 6. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. До розірвання сімейно-шлюбних відносин, так і після фактичного розірвання відносин, відповідач ухилявся від надання грошової допомоги на утримання дочки, тому за рішенням Києво-Святошинського районного суду від 30.01.2013 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку на утримання малолітньої дочки, починаючи з 11.01.2013 року до її повноліття. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач ухилявся від їх сплати, або сплачував із значною затримкою визначаючи суму на власний розсуд, або взагалі не сплачував. У зв'язку з чим з 11.01.2013 року по 15.12.2014 року за цей період за ним утворилась заборгованість. На вимоги позивача і державного виконавця відповідач не реагував, оплату в повному обсязі не здійснював. Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] було встановлено, що малолітня [PERSON] постійно проживає з матір'ю позивачем, яка займається її вихованням та матеріальним забезпеченням, що підтверджується, що підтверджується висновком Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 12.10.2016 року. Також було встановлено, що позивач самостійно виховує доньку, утримує сім»ю, бере активну участь у громадському житті. Батько - відповідач у вихованні дитини участі не приймає. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській РДА з метою захисту прав та законних інтересів дитини було встановлено дні та години спілкування участі - батька. Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] комісія з питань захисту прав дитини вважала би за доцільне позбавити батьківських прав - гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON]- [INFO]. Відповідач у даній справі є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], проте він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її завчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач протягом навчання доньки жодного разу не відвідував батьківських зборів, зацікавленості її навчанні не приймав. В якості доказу того, що Позивач не дає Відповідачу спілкуватися з дитиною представником Відповідача було надано Акт від 18.03.2017 року складений депутатом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від де начебто встановлено, що коли Відповідач прийшов до місця проживання дитини, то позивача з дітьми вдома не було. Однак у матеріалах справи наявний дозвіл відповідача позивачу на вивіз дитини за кордон. Відповідачу було достеменно відомо про те, що позивач має намір 18.03.2017 р. поїхати з дітьми до м. Кишинів Республіка Молдова до батьків, які дуже хворіють. Як вбачається з матеріалів справи відповідач від виконання своїх обов'язків виражається у тому, що він з дитиною, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для утримання ним освіти. Що стосується часткової сплати заборгованості по аліментам відповідачем, то суд критично ставиться до вказаних квитанцій, оскільки заборгованість виникла, ще за період з 2013 року, однак заборгованість відповідачем було сплачено частково, лише, тоді коли на розгляді у Києво-Святошинському суді Київської області перебувала вказана знаходилась вказана справа про позбавлення батьківських прав. Отже твердження відповідача в запереченнях про те, що відповідач не ухилявся від виконання батьківських обов'язків, що позивач обмежувала спілкування відповідача з донькою не знайшли свого підтвердження, спростовуються наданими позивачем доказами, а саме: висновком про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.05.2015 р.; розпорядженням про звернення стягнення на заробітну плату боржника; розпорядженням № 75 від 13.02.2015 p.; висновком з Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 15.05.2015 p.; висновком з Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 19.12.2014 р., постановою про закриття кримінального провадження від 04.12.2012 p.; висновком з Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 21.10.2015 р., Актами про невиконання батьком батьківських обов'язків. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодекс України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських прав. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як роз'яснено у п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]., зокрема: не бере участі у вихованні, не забезпечує необхідні умови для життя, матеріально не утримує. Враховуючи викладене, а також те, що на даний момент неповнолітня донька [PERSON], [INFO] проживає з позивачем, яка займається його вихованням, суд вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем було надано достатньо переконливих доказів, які свідчать, щодо невиконання відповідачем батьківських обов'язків у повному обсязі відносно малолітньої дитини. Разом з тим, відповідач, як батько самоусунувся від виховання дитини та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо не цікавиться його особистим життям, здоров'ям та вихованням, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку про позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 141, 150, 164 Сімейного кодексу України, п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та

Outcome: approved