Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У жовтні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду як представник [PERSON] до [PERSON] з вимогою визнати частково недійсним стосовно 7/20 житлового будинку по провулку 5 Інгульському, 9 в м. Миколаєві - свідоцтво про право на спадщину за законом отриманого відповідачкою про право на спадщину у вигляді 7/10 вказаного будинку. Зазначила в позову, що [PERSON] є донькою [PERSON], після смерті якого відповідачка вдова померлого оформила одноособово на себе спадщину, і вважається такою, що прийняла спадщину за законом і її частка дорівнюється частці відповідачки. В судовому засіданні представник [PERSON] з адвокатом просили позов задовольнити. Відповідачка та її представник просили в задоволенні позову відмовити. Відповідачка пояснила, що не знала що у чоловіка є донька від попереднього шлюбу, про яку він не розповідав. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, покази свідків, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Згідно спадкової справи Другої миколаївської державної нотаріальної контори №56/2015 р. після смерті 09 серпня 2014 р. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після нього за законом звернулася вдова [PERSON] Шлюб між ними було зареєстровано 25 травня 2012 р. На час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ніхто не мав зареєстрованого місця проживання (а.с.59). [PERSON] за життя належали 7/10 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд по провулку 5 Інгульському, 9 в м. Миколаєві згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 червня 2009 р. (а.с.61). 22 квітня 2015 р. державний нотаріус Другої миколаївської державної нотаріальної контори посвідчив свідоцтво про право за законом [PERSON] на спадщину у вигляді 7/10 частин житлового будинку по провулку 5 Інгульському, 9 в м. Миколаєві. [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON], визнана інвалідом з дитинства безстроково, є непрацездатною, потребує постійного стороннього догляду (а.с.5,6). Шлюб між батьками позивачки було розірвано 09 серпня 1984 р. (а.с.7). За рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва м. Миколаєва від 05 травня 2006 р. [PERSON] визнано недієздатною, встановлено над нею опіку і призначено опікуном її мати [PERSON] (а.с.8, 9). Позивачка має зареєстроване місце проживання в [INFO] (а.с.10). Прийняття спадщини недієздатною особою презумується згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Тому позивачка як і відповідачка є спадкоємцями 1 черги за законом відповідно, а тому спадщина [PERSON] повинна була розподілена між ними в рівних частках відповідно до ст. 1261, 1267 ЦК України. Відповідно до ст. 1301 ЦК України судовий захист прав [PERSON] може здійснюватися шляхом визнання свідоцтва про право на спадщину частково (або повністю) недійсним та визнання за нею права на відповідну частину спадкового майна (постанова ВС України від 06 червня 2012 р. у справі 6-32ц12). З огляду на обставини справи доводи відповідачки не є підставою для відмови в задоволенні позову. Проте враховуючі те, позов заявлений лише про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, то він підлягає задоволенню. Це не перешкоджає в майбутньому представнику позивача оформити в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину [PERSON] за законом на 7/20 часток спірного будинку. Згідно ст.. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судовий збір 487,20 грн.

Outcome: approved