Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.11.2014 року, просить стягнути з відповідачів на його користь 50000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійних захворювань. На обгрунтування вимоги послався на те, що з 1972 року по 1974 року працював електрослюсарем підземним будуправління № 2 Тресту «Донецькшахтобуд». З 1976 року по 1979 рік електрослюсарем підземним, а з 1979 року по 1981 рік - гірником очисного вибою на шахті «Южнодонбаська № 1». З 1981 року по 1982 рік був машиністом гірничих виїмкових машин шахти № 10 «Великомостівська», а з 1982 року по 1986 рік машиністом гірничих виїмкових машин шахти № 5 «Великомостівська». З 1986 року по 1987 рік працював підземним прохідником ШБУ № 2, а з 1987 року по 1989 рік працював електрослюсарем підземним на шахті «Южнодонбаська № 1». З 1993 року по 1994 рік працював гірником підземним на шахті ім. Ленінського комсомолу. В період з 1994 року по 1999 рік працював гірником підземним на шахті № 9 «Великомостівська». З 2005 року по 2009 рік - підземним стовбуровим дільниці шахтного транспорту шахти «Великомостівська». Стаж роботи на шахтах становить 28 років 3 місяці, з яких 23 роки 1 місяць в умовах впливу шкідливих факторів. У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в нього значно погіршився стан здоров'я, внаслідок чого він був змушений неодноразово звертатися за медичною допомогою. Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-1 № 398322 від 09.04.2009 року позивачу встановлено безтерміново III групу інвалідності. Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 026351 від 09.04.2009 року останньому безтерміново встановлено 50% втрати професійної працездатності. Зазначає, що в силу отриманих профзахворювань веде малорухливий спосіб життя, з'явився кашель, відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства, втратив можливість належним чином матеріально забезпечувати сім'ю. Представник ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» подав до суду заперечення, у якому, посилаючись на те, що ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» не може бути відповідачем у справі, просить винести рішення відповідно до закону та розглядати справу без участі його представника. Представник ДП «Львіввугілля» подав до суду заперечення, у якому просить відмовити у задоволенні позову на підставі пропуску строку звернення до суду. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Позивач пояснив, що в силу отриманих профзахворювань веде малорухливий спосіб життя, з'явився кашель, зазнає великі незручності при веденні домашнього господарства, втратив можливість належним чином матеріально забезпечувати сім'ю. Просять позов задовольнити. У подальшому представник позивача подав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутності. Представник відповідача ДП «Львіввугілля» у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що до даних правовідносин застосовується строк позовної давності. Вказує, що позивачем не доведено, в чому саме полягають його моральні страждання. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Представник відповідача ДВАТ Шахта «Надія» № 9 у судовому засіданні позов не визнав, тому просить у його задоволенні відмовити. Представник ДВАТ «Трест» «Донецькшахтобуд» у судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи, який відбудеться о 10:00 год. 24.02.2015 року, однак конверт з рекомендованим повідомленням повернувся до суду із зазначенням «повертається із-за неможливості вручення». Згідно з довідкою Львівської дирекції центру поштового зв'язку № 7 Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 16.02.2015 року № 02-89, у зв'язку із загостренням суспільно-політичної ситуації на території Донецької та Луганської областей, проведенням бойових дій в зоні АТО, підвищенням ризику виникнення загрози життю та здоров'ю працівників поштового зв'язку, блокування шляхів під'їзду до м. Донецьк та м. Луганськ незаконними озброєними угрупованнями з 22.07.2014 року до окремої вказівки призупинено приймання до пересилання поштових відправлень на адресу м. Донецьк та м. Луганськ та ряду районів Луганської і Донецької областей. У зв'язку з цим, ураховуючи п.п. 3, 4 п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 року № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», 04.02.2015 року Червоноградським міським судом Львівської області інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці суду у розділі «Новини». У зв'язку з наведеним представник відповідача вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Згідно з трудовою книжкою позивача (а.с. 18-26) та актом розслідування професійного захворювання (отруєння) від 23.03.2009 року (а.с. 7-8), внаслідок роботи у шкідливих умовах на протязі стажу роботи - 23 років 1 місяця, позивач з 1972 року по 1974 рік працював у ДВАТ «Трест» «Донецькшахтобуд»; у ДП Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» працював у періоди: 1974 рік (3 місяці), з 1976 року по 1979 рік, з 1979 року по 1981 рік (4 роки 10 місяців), з 1987 року по 1989 рік (2 роки 1 місяць); на ДВАТ Шахта «Надія» № 9 позивач пропрацював з 1994 року по 1999 рік (5 років); на ДП «Львіввугілля» позивач працював у такі періоди: з 1981 року по 1982 рік (1 рік), з 1982 року по 1986 рік (3 роки 7 місяців), з 1986 року по 1987 рік (6 місяців), з 1993 року по 1994 рік (9 місяців), з 2005 року по 2009 рік (3 роки 5 місяців). У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями наявних у справі медичних документів. Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-1 № 398322 від 09.04.2009 року позивачу встановлено безтерміново III групу інвалідності. Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 026351 від 09.04.2009 року, останньому безтерміново встановлено 50% втрати професійної працездатності. Крім цього, згідно з п.16 акту розслідування професійного захворювання (отруєння) від 23.03.2009 року професійні захворювання, а саме: хронічний бронхіт, пневмосклероз, емфізема легень, у позивача виникли внаслідок роботи у шкідливих умовах на протязі стажу роботи - 23 років 1 місяця саме на підприємствах відповідачів - ДП «Львіввугілля», ДВАТ «Трест» «Донецькшахтобуд», ДП Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», ДВАТ Шахта «Надія» № 9. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоров'я при виконанні трудових обов'язків, що потягло за собою професійні захворювання, а отже, про право позивача на її відшкодування. Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно з вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, стан його здоров'я, оскільки останній має кашель, відчуває труднощі та незручності у веденні домашнього господарства, тяжкість професійних захворювань, настання у зв'язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювань, що становить 50%. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що загальна сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 10000,00 грн., яку у відповідності до абз. 1 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» слід розподілити між відповідачами в частинах заподіяної ними шкоди, виходячи з часу роботи на кожному з підприємств. Беручи до уваги тривалість роботи позивача в шкідливих умовах на підприємствах відповідачів, суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди унаслідок його роботи на ДП «Львіввугілля» повинна складати 3 900,00 грн. (9 років х 10000 / 23 роки); на ДВАТ «Трест» «Донецькшахтобуд» - 900,00 грн. (2 роки х 10000 / 23 роки); на ДП Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» - 3 000,00 грн. (7 років х 10000 / 23 роки); на ДВАТ Шахта «Надія» - 2 200,00 грн. (5 років х 10000 / 23 роки). Щодо вимоги про стягнення з відповідачів 50000,00 грн., то, на думку суду, така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Твердження представника відповідача ДП «Львіввугілля» на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставними, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди) позовна давність не поширюється. Аналогічні роз'яснення надані у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Решта доводів представників відповідачів ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», ДП «Львіввугілля», ДВАТ Шахта «Надія» № 9 стосовно заперечення факту завдання позивачеві моральної шкоди спростовуються вищенаведеними висновками суду. Таким чином, позов задовольняється частково у межах, зазначених вище. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору, суд виходить з такого. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З ДП «Львіввугілля» вирішено стягнути на користь позивача 3900,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави повинен становити 95,00 грн. (3900 грн. х 100 % / 10 000 = 39%; 243,60 грн. х 39% / 100%). З ДВАТ «Трест» «Донецькшахтобуд» вирішено стягнути на користь позивача 900,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави повинен становити 21,90 грн. (900 грн. х 100 % / 10 000 = 9%; 243,60 грн. х 9% / 100%). З ДП Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» вирішено стягнути на користь позивача 3000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави повинен становити 73,10 грн. (3000 грн. х 100% / 10 000 = 30%; 243,60 грн. х 30% / 100%). З ДВАТ Шахта «Надія» № 9 вирішено стягнути на користь позивача 2200,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави повинен становити 53,60 грн. (2200 грн. х 100% / 10 000 = 22%; 243,60 грн. х 22% / 100%).

Outcome: partial