Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Після припинення між сторонами шлюбних відносин донька залишилась проживати разом із позивачем. Вказує, що оскільки позивач є матір'ю дитини, має всі належні засоби для належного догляду та виховання доньки, її матеріально-побутового забезпечення, вважає, що донька [PERSON] має проживати саме з нею. Також, позивач вказує, що відповідач від народження дитини ухиляється від утримання дитини, її виховання, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток, а тому просить стягнути на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини доходу щомісячно, починаючи з дати пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У судове засідання позивач не з'явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просила суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяви відповідно до яких позов визнав у повному обсязі та просив провести розгляд справи у його відсутність. Від представників третіх осіб на адресу суду надійшли заяви у яких просили провести розгляд справи за їх відсутності та ухвали рішення з урахуванням інтересів малолітньої [PERSON]. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що [PERSON] визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості, яка утворилась станом на 17.12.2017 року, у розмірі 12140,22 грн., з яких: 2959,60 грн. - тіло кредиту, 2981,48 грн. - відсотки за користування кредитом, 5144,84 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 554,30 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved