Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новус Україна» (надалі по тексту відповідач), де просила суд стягнути на свою користь кошти оплати за роботу у нічний час за період з 15.02.2011 року по 20.02.2015 року у розмірі - 38 554,31 грн., у надурочний час за цей же період в сумі - 332 762,60 грн. та кошти середнього заробітку затримки розрахунку при звільненні з 17.02.2015 року по 01.04.2017 року в сумі - 692 814,92 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 18.03.2010 року по 16.02.2015 року вона працювала у ТОВ «Новус» на посаді начальника відділу внутрішнього контролю та аудиту. Після її звільнення 16.02.2015 року на підставі ст..36 п.5 КЗпПП України з»ясувалось, що відповідач не провів із нею розрахунки в повному обсязі по доплатами за роботу у нічний та надурочий час. Зокрема, в її обов»язки на підприємстві входило загальне керівництво роботою відділу внутрішнього аудиту та контролю і протягом усього часу роботу жодних порушень трудової дисципліни та тривалості робочого часу не було. В її службові обов»язки входило участь та проведення інвентаризації залишків товарно-матеріальних цінностей в магазинах та на складах підприємства відповідача. У зв»язку з режимами роботи магазинів така інвентаризація проводилась виключно в нічних час, у яких на протязі 2010-2015 років позивач особисто приймала участь у якості голови комісії з інвентаризації у відповідності до наказів про їх призначення та протоколів про їх проведення. При цьому, вона працювала у денний час за своїм основним місцем роботи на посаді начальника відділу аудиту, а проведення інвентаризації відбувалось у надурочний нічний час, що мало наслідком у відповідності до вимог ст..ст. 106, 108 КЗпП України та п.7 розділу 7 Колективного договору здійснення відповідачем оплати таких додаткових робіт в окремому порядку від отримання основного розміру заробітної плати. Між тим, таких виплат відповідач не здійснював як і в той час, так і при зверненні до нього із претензіями, а відтак позивач звернулась до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права. У зв»язку з існуванням заборгованості по оплаті праці у нічний та надурочний час за умовами ст..116, 117, 233 КЗпП України підлягає також стягненню з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з часу звільнення по час звернення до суду із цим позовом в сумі - 692 814,92 грн. В судовому засіданні представник позивача та позивач, будучи допитана в якості свідка, свої вимоги підтримали та зазначили, що жодних порушень трудової дисципліни за увесь час роботи з боку позивача зафіксовано не було, її участь у проведенні інвентаризації підтверджено наказами про їх призначення та протоколами про їх проведення. Під час підготовки до проведення таких інвентаризацій вона складали список осіб, що мали приймати у ній участь у відповідності до вимог Інструкції про проведення інвентаризації №1075 від 29.04.2010 року. Будучи головою комісії з інвентаризації вона відповідала за загальний процес її проведення. Вона надавала завдання членам комісії та контролювала виконання таких доручень. На усіх зазначених у позові інвентаризаціях вона приймала участь особисто у нічний час. Раніше за коштами нічних та надурочних виплат вона не зверталась, оскільки не знала про своє право на можливість нарахування таких виплат та їх отримання. Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, підтримавши свої письмові заперечення, де вказали, що позивач як керівник відділу внутрішнього аудиту і контролю в ТОВ «Новус» виконувала лише управлінські функції та відповідала за процес проведення інвентаризації в цілому, будучи постійної головою інвентаризаційної комісії, але безпосередньої участі у її проведенні у нічний та надурочний час вона не приймала. Вказані підрахунки залишків та зведення відомостей здійснювали члени інвентаризаційних комісій та лічильної комісії, працівники магазинів. Доказів її безпосередньої роботи у нічний час у відповідних торгових центрах і магазинах за визначеними у наказах датами нею надано не було, а копії наказів не можна вважати належними та допустимими доказам. Більше того, жодних претензій щодо невиплати таких коштів нічних та надурочних з боку позивача протягом 5 років роботи не надходило, а позивачу було нараховано та виплачено заробітну плату у збільшеному розмірі із виплатою премій за контроль у формуванні результатів інвентаризації. Позивач працювала на підприємстві у звичному режимі протягом 40 годин на тиждень при п»ятиденному робочому тижневі. Представники відповідача не заперечували проти того, що саме позивач організовувала перший етап складання графіків проведення інвентаризацій, здійснювала їх підготовку, відбір членів робочої комісії та лічильної комісії до підрахунку ТМЦ. Між тим, під час безпосереднього проведення інвентаризації на місці [PERSON] як голова комісії не перебувала у торгових центрах, оскільки це не було її обов»язком та усі функції здійснювали інші члени комісії. За виконану роботу позивач отримувала премії. Позивачкою було невірно обраховано суми коштів до стягнення та у певні зазначені дні проведення інвентаризацій позивач насправді перебувала на лікарняних. З врахуванням наведеного, просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що під час його роботи в установі відповідача на посаді аудитора з грудня 2011 року по лютий 2015 року, позивач була начальником відділу та в той час у всіх інвентаризаціях головою була [PERSON] та вона була присутня на всіх в тому числі нічних інвентаризаціях у магазинах. Спілкувався із нею по телефону. Без її присутності проведення інвентаризацій було б неможливим. Між тим, чи бачив він її увесь час він сказати не може, бо біля неї постійно не знаходився, а був перед комп»ютером в виділених його для роботи кімнатах на кожному із різних об»єктів. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що під час проведення інвентаризацій позивач надавала їй графік її проведення, перелік осіб, затверджувався відповідний наказ із зазначенням списку осіб. Між тим, позивач приймала участь не в усіх проведених за її участю нічних інвентаризаціях, а в усіх випадках вона призначала свідка старшим організатором, а сама від»їзджала по своїх особистих справах. За наслідками проведення інвентаризації складався протокол її проведення із зазначенням списку осіб, але не завжди тих, хто насправді приймав у них участь. Свідок [PERSON] суду пояснив, що при приході на роботу у ТОВ «Новус» йому повідомили про роботу у нічний час в якості аудитора. На цій посаді він пропрацював на товаристві з листопада 2013 року по даний час і приймав участь у 30 інвентаризаціях разом із позивачкою, де вночі відбувався підрахунок, потім формувався акт, проводилась корекція і підписувався протокол її проведення. Обов»язкової участі у знаходженні позивача в нічних інвентаризаціях не було та позивачки взагалі не було протягом ночі в приміщеннях магазинів під час її проведення, а вона біля 23.00 год. від»їзджала по своїх справах та лише зранку перевіряла результати підрахунків. Свідок [PERSON] суду пояснив, що при приході на роботу у ТОВ «Новус» йому повідомили про роботу у нічний час в якості аудитора. На цій посаді він пропрацював на товаристві з березня 2013 року по лютий 2015 року і приймав участь у 50-60 інвентаризаціях. Були випадки коли позивач увесь час була на нічних інвентаризаціях, а в основному її не було в магазинах під час проведення інвентарізацій. Між тим, вказав, що організовувати нічні інвентаризації без фізичної присутності в магазинах було неможливо. Результати їх проведення оформлювався протоколом, який підписували усіх члени за наслідками її проведення. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 17.04.2017 року у цій справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду за участю сторін. Протокольної ухвалою суду від 23.06.2017 року до справи було долучено письмові докази -копії наказів про призначення проведення інвентаризацій за 2011-2015 року (т.1 а.с.109-247, т.2 а.с.1-150). Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази і матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ч.ч. 1, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності, до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що Наказом ТОВ «НОВУС» за №91/1к від 18.03.2010 року [PERSON] було прийнято на посаду начальника відділу внутрішнього контролю та аудиту (т.1 а.с.6). Наказом №1719к від 16.02.2015 року було припинено трудовий договір із позивачкою на підставі п.5 ст.36 КЗпП України у зв»язку з переведенням за її згодою на інше підприємство (а.с.7). Вимогами ст.47 КЗпП України передбачають, що власник або уповноважений ним зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 83 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Разом з тим, звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що в день звільнення відповідач не провів з нею повного розрахунку по виплатам коштів за роботу у нічний та надурочний час за тривалий період її роботи у товаристві під час її участі у проведенні інвентаризацій. На підтвердження участі у проведенні таких інвентаризацій під час роботи позивача у ТОВ «НОВУС» позивачем було надано та судом досліджено відповідні докази. Зокрема, як підстава для проведення інвентаризації є виданий відповідачем ТОВ «Новус» в особі генерального директора наказ від 29.04.2010 року «Щодо затвердження інструкції по проведенню повної піврічної та вибіркових інвентаризацій в мережі супермаркетів «НОВУС», за умовами п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8 якої визначено відповідні стадії її проведення як то схема процесу, попередня підготовка до інвентаризації, початок інвентаризації, проведення інвентаризації, контроль інвентаризації, корекція, закінчення інвентаризації (т.1 а.с.31-45). Визначаючи роль позивачки у процесі проведення інвентаризацій як начальника відділу внутрішнього контролю та аудиту в ТОВ «Новус» та у випадках її проведення як голови комісії з проведення відповідних інвентаризацій слід зазначити, що за п.2.2.8 вказаної Інструкції саме голова комісії призначає співробітників для попереднього підрахунку товарів з групи співробітників, що були заздалегідь обрані для участі в інвентаризації, а за п.2.2.9 її умов голова комісії є відповідальним за визначення місцеположення так званих «штабів» інвентаризації та саме він призначає декількох співробітників для роботи в штабі та назначає управляючого штабом. Для роботи в штабі призначаються тільки члени комісії та співробітники СБ, які контролюють хід інвентаризації та виконують визначені у Інструкції завдання. Також, згідно п.2.4.6 по закінченню обробки даних в системі співробітник контрольно-ревізійного відділу, що відповідальний за внесення даних в Базу попереднього підрахунку повинен поінформувати голову інвентаризаційної комісії про повну готовність файла з результатами підрахунку. Згідно п.2.5.2 Інструкції визначено, що після того, як передача даних з пристроїв ТСД (абрівіатура пристрою зчитування даних з штрихкодів товару) до системи завершена співробітник контрольно-ревізійного відділу, що відповідальний за внесення даних в Базу попереднього підрахунку, після узгодження з головою інвентаризаційної комісії, роздруковує проміжний звіт «Порівняння обов»язкового/фактичного товарного запасу». Після друку звіт передається на перевірку безпоседеньо Голові комісії або іншій особі, що уповноважена Головою комісії для цією мети та тільки після перевірки Головою комісії або уповноваженою особою, даний звіт передається до відповідного штабу інвентаризації. Після того, як повторний підрахунок та корекція у відділі будуть завершені, необхідно повідомити голову комісії або іншу особу, уповноважену Головою комісії. Процес інвентаризації закінчується тільки після відповідного розпорядження від Голови комісії. Голова комісії наказує роздрукувати останній дійсний контрольний звіт «Порівняння обов»язкового/фактичного товарного запасу», на підставі якого складається Акт повної піврічної інвентаризації (п.2.7 Інструкції). Також, наказом генерального директора по ТОВ «Новус» №92 від 05.08.2011 року «Про введення в дію процедури «ПР-02 Процедура проведення інвентаризації та списання товарів в торговому центрі», яким контроль за виконання вказаного наказу покладене на позивача (т.1 а.с.46-50). При цьому за умовами п.2.2 вказаної Процедури саме позивачка, будучи за посадою начальником відділу контролю та аудиту на кожне півріччя кожного року складала графік проведення інвентаризації із визначенням дат її проведення, строків та встановленням відповідальних за це осіб. На виконання вказаних внутрішніх нормативних актів щодо проведення інвентаризацій на підприємстві відповідача судом було досліджено копії наказів за 2011-2015 року (т.1 а.с.109-247, т.2 а.с.1-150) та наданих на їх підтвердження протоколів робочої інвентаризаційної комісії (т.3 а.с.21-39). Зокрема, вимогами п.2.7.1 вищезазначеної Інструкції по проведенню повної піврічної та вибіркових інвентаризацій в мережі супермаркетів «НОВУС», саме після друку Акту повної піврічної інвентаризації, інвентаризація в магазині завершена. Згідно п.2.8 Акти повної піврічної інвентаризації повинні бути упорядковані за датою та зберігатись протягом 3 років в архіві. Досліджуючи умови та участь позивача у проведенні інвентаризацій у певні дні слід зазначити, що за Наказом №107 від 25.01.2014 року було визначено проведення інвентаризації залишків ТМЦ магазину №1044 з 23.00 год. 03.03.2014 року по 10.00 год. 04.03.2014 року із визначенням складу комісії з її проведення на чолі з її головою - позивачем [PERSON] (т.2 а.с.206-207). Участь позивачки у проведенні такої інвентаризації підтверджено протоколом робочої інвентаризаційної комісії від 04.03.2014 року із визначенням відповідного часу її проведення з 23.00 год. 03.03.2014 року по 08.00 год. 04.03.2014 року, що підписаний усіма учасниками її проведення, в тому числі і позивачем (т.3 а.с.28-29). Також, Наказом №234 від 10.07.2014 року було визначено проведення інвентаризації залишків ТМЦ по непродовольчій групі товарів в магазині №1030 з 20.00 год. 14.07.2014 року по 10.00 год. 15.07.2014 року, а з 22.00 год. 15.07.2014 року по 10.00 год. 16.07.2014 року інвентаризацію залишків ТМЦ по продовольчій групі товарів та виробництву із визначенням складу комісії з її проведення на чолі з її головою - позивачем [PERSON] (т.2 а.с.118-120). Участь позивачки у проведенні такої інвентаризації підтверджено протоколами робочої інвентаризаційної комісії від 18.07.2014 року із визначенням відповідного часу її проведення з 20.00 год. 14.07.2014 року по 07.00 год. 15.07.2014 року, а з 22.00 год. 15.07.2014 року по 07.00 год. 16.07.2014 року, що підписаний усіма учасниками її проведення, в тому числі і позивачем (т.3 а.с.23-28). Згідно Наказу №45 від 28.01.2015 року було визначено проведення інвентаризації залишків ТМЦ по непродовольчій групі товарів в магазині №1036 з 20.00 год. 02.02.2015 року по 10.00 год. 03.02.2015 року та з 22.00 год. 03.02.2015 року по 10.00 год. 04.02.2015 року інвентаризацію залишків ТМЦ по продовольчій групі товарів та виробництву із визначенням складу комісії з її проведення на чолі з її головою - позивачем [PERSON] (т.2 а.с.139-141). Участь позивачки у проведенні такої інвентаризації підтверджено протоколами робочої інвентаризаційної комісії від 10.02.2015 року із визначенням відповідного часу її проведення з 20.00 год. 02.02.2015 року по 08.00 год. 03.02.2015 року, а з 20.00 год. 03.02.2015 року по 08.00 год. 04.02.2015 року, що підписаний усіма учасниками її проведення, в тому числі і позивачем (т.3 а.с.31-36). У відповідності до Наказу №52 від 09.02.2015 року було визначено проведення інвентаризації залишків ТМЦ магазину №1075 з 20.00 год. 11.02.2015 року по 10.00 год. 12.02.2015 року із визначенням складу комісії з її проведення на чолі з її головою - позивачем [PERSON] (т.2 а.с.142-144). Участь позивачки у проведенні такої інвентаризації підтверджено протоколом робочої інвентаризаційної комісії від 13.02.2015 року із визначенням відповідного часу її проведення з 20.00 год. 11.02.2015 року по 08.00 год. 12.02.2015 року, що підписаний усіма учасниками її проведення, в тому числі і позивачем (т.3 а.с.21-24). Вказані накази відповідають їх переліку у наданій позивачем таблиці (а.с.14-23,109-118) та їх дати узгоджуються із розрахунком сум оплати праці у нічний та надурочний час (а.с.24-29). Таким чином, виключно у проведенні 6 вищевказаних інвентаризацій підтверджено участь позивачки, оскільки тільки 6 протоколів робочої інвентаризаційної комісії було надано суду та досліджено в судового засіданні та тільки ними підтверджено результати проведення та підрахунки сум інвентаризації ТМЦ в складі робочої комісії у відповідності до наявних наказів про їх призначення. Вказані докази в сукупності та у взаємозв»язку з вищезазначеними пунктами Інструкції по проведенню повної піврічної та вибіркових інвентаризацій в мережі супермаркетів «НОВУС», підтверджують участь позивачки у їх безпосередньому проведенні на місцях саме у зазначений у них нічних та надурочний час. При цьому, суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача про відсутність позивачки у нічний час в приміщеннях магазинів під час проведення інвентаризацій, оскільки за наслідками дослідження письмових доказів - протоколів робочої інвентаризаційної комісії за визначені вище дати у кожному з них жодним словом ніхто з членів комісії не зазначив про зауваження чи претензії щодо проведення інвентаризації, а специфіка її проведення згідно зазначених пунктів Інструкції вказує на необхідність погодження кожного етапу від початку до кінця в цей нічний час саме із головою комісії - позивачем по справі [PERSON], що обумовлює її перебування в торгових приміщеннях в цей час. Зворотнього стороною відповідача не доведено, оскільки суду не було надано жодних письмових доказів про встановленні факти халатного відношення позивачки до виконання своїх службових обов»язків і нехтування нею вимогами наказів керівництва про проведення інвентаризацій, де її було призначено головою. Наказів про порушення трудової дисципліни як то відсутність [PERSON] під час проведення нічних інвентаризацій суду надано не було. Допитані ж в судовому засіданні свідки зазначили в цілому про присутність позивачки під час проведення певних етапів інвентаризації. Між тим, по визначеним судом як доведеним по 6-ти датам проведення інвентаризацій жодний з свідків точно не міг пригадати про її відсутність в торгових залах відповідних магазинів, що з огляду на їх велику площу заслуговує на увагу. При цьому, як пояснила свідок [PERSON] саме позивачка проводила табелювання присутніх на інвентаризації членів комісії, визначала коло завдань та перевіряла їх виконання, що вказує на необхідність її перебування у приміщенні торгових залів магазинів. Посилання відповідача про відсутність у позивача протягом 5 років роботи претензій щодо оплати за роботу у нічний та надурочний час жодним чином не обумовлює можливість його звернення до суду за захистом свого порушеного права з часу обізнаності про це, який у відповідності до вимог ч.2 ст.233 КЗпП України не може бути обмежений будь-яким строком. Згідно положень ст. ст.1, 2 Закону України «Про оплату праці» (надалі Закон №108/95-ВР) визначено структуру заробітної плати, до складу якої відноситься основно і додаткова заробітні плати та інші заохочувальні і компенсаційні виплати, які входять до фонду оплати праці. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці, що встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів), а додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, що включає доплати, передбачені чинним законодавством. Основна та додаткова заробітна плата у сукупності складають заробітну плату. При цьому, Конституційний суд України у своєму Рішенні від 15.10.2013 року №9-рп/2013 зазначив, що при розгляді в позовному провадженні трудового спору про стягнення належної працівникові заробітної плати положення ч.2 ст.233 КЗпП України підлягає застосуванню у випадках пред»явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень не пов»язане з фактом нарахування чи неврахування роботодавцем спірних виплат. Відтак, компенсація за роботу у нічний час та роботу в надурочний час є складовою заробітної плати. Відповідно до ст. 21 зазначеного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства. Чинне законодавство зобов'язує роботодавця інформувати працівника про розміри оплати праці та про будь-які зміни в оплаті праці (ст.ст. 29, 30 Закону України «Про оплату праці»). За умовами ч.2 ст..55 КЗпПП України забороняється робота жінок у нічний час не допускається, за винятком випадків, передбачених ст.175 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається (ч.4 ст.106 КЗпП України). Згідно ч.2 ст.54 КЗпП України тривалість нічної роботи зрівнюється з денною в тих випадках, коли це необхідно за умовами виробництва, зокрема у безперервних виробництвах , а також змінних роботах при шестиденному робочому тижневі з одним вихідним. Відповідно до ст. 108 КЗпП України, робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. Згідно п.7 розділу VI Колективного договору між власником та трудовим колективом ТОВ «Новус Україна», що прийняті на загальних зборах найманих працівників за протоколом №1 від 28.12.2010 року, оплата праці за надурочні роботи здійснюється згідно чинного законодавства (а.с.79-88). Вимогами ж п.9 Розділу 4 Колективного договору забезпечено нормальну тривалість робочого часу - 40 годин на тиждень та 8 годин в день. Якщо за умовами роботи не може бути додержана щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається запровадження підсумкового робочого часу за місяць. Додатком 3 «Перелік і розміри доплат і надбавок до тарифних ставок, окладів і посадових окладів працівників підприємств, установ і організацій, що мають міжгалузевий характер (крім бюджетної сфери), для встановлення у галузевих, регіональних угодах та колективних договорах» до Генеральної угоди про регулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в Україні на 2010 - 2012 роки від 9 листопада 2010 року передбачено, що доплата за роботу у нічний час складає 35 відсотків годинної тарифної ставки (посадового окладу) за кожну годину роботи в цей час. З огляду на встановлення судом фактів роботи позивачки у нічний та надурочний час, позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів оплати праці за виконану позивачкою роботу є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи представників відповідача не спростовують можливість стягнення таких коштів з ТОВ «НОВУС». При підрахунку відповідних сум до стягнення коштів за роботу в нічний та надурочний час суд приймає до уваги зроблені позивачкою розрахунки у Додатках №2 та №3 до позовної заяви (т.1 а.с.24-29). Зокрема, за умовами ч.1 ст.106 КЗпП України саме за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Так, оклад позивачки в березні 2014 року становив - 24 548,31 грн. : норму часу в місяць 159 годин = 154,39 грн. в годину х 10 годин (кількість відпрацьованого надурочного часу під час інвентаризації з 03-04.03.2014 року) х 2 = 3087, 84 грн. Також, з врахуванням окладу позивачки в березні 2014 року в сумі - 24 548,31 грн. : норму часу в місяць 159 годин = 154,39 грн. в годину х 7 годин (кількість відпрацьованого нічного часу під час інвентаризації з 03-04.03.2014 року) х 0,35 (відсоток доплати за Генеральною угодою)= 378, 26 грн. Аналогічним чином, але із інших сум окладу та надурочного часу було перераховано судом нараховані суми надурочних та нічних за періоди з 14-15.07.2014 року, 15-16.07.2014 року, 02-03.02.2015 року, 03-04.02.2015 року, 11-12.02.2015 року. Відтак, за вказані періоди проведення інвентаризацій відповідачем не було проведено оплату праці позивачки в сумі - 5374,25 грн. за роботу у нічний час та в сумі - 46 922, 22 грн. за роботу у надурочний час, які підлягають стягнення на користь позивачки. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід зазначити наступне. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї постанови № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому його вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З урахуванням того, відповідачем на день звільнення позивача не було виплачено заробітну плату та відповідачем не доведено відсутність у цьому його вини, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки у виплаті вказаного вище розміру складових заробітної плати у вигляді невиплати коштів за роботу в нічний та надурочний час. При цьому, за умовами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачкою заявлено позовні вимоги в частині стягнення коштів середнього заробітку затримки розрахунку при звільненні з 17.02.2015 року по 01.04.2017 року в сумі - 692 814,92 грн. Відтак, виключно в межах вказаного періоду слід розглядати можливість задоволення позовних вимог в цій частині. У відповідності до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.95 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. За перевірених судом розрахунків позивача відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України № 100 від 08.02.95р., вирахована вище середньоденна заробітна плата для нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні: Заробітна плата позивача за грудень 2014 року становить - 24 548,31 грн. із кількостю відпрацьовани за цей період робочих днів - 23 (т.1 а.с.9,30, т.3 а.с.15 на звороті). Заробітна плата за січень 2015 року становить - 27 786,8 грн. (т.1 а.с.8,30 т.3 а.с.16), а відпрацьовано за цей період було - 15 робочих днів. Звідси розраховується середньоденний заробіток шляхом додавання сум обох заробітних плат за цей період 24 548,31 + 27 786,8 : 38 кількість відпрацьованих робочих днів = 1377 грн. 24 коп. Також, в період звільнення позивача з 17.02.2015 року по 01.04.2017 року (визначений позивачем кінцевий день для розрахунку вказаної суми за позовними вимогами) пройшло - 556 робочих днів х 1377,24 грн. (середньоденний заробіток) = 765 745, 30 грн., який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Між тим, розглядаючи позовні вимоги у відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути на користь позивача з відповідача в сумі - 692 814,92 грн. Враховуючи все вище викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти за час роботи у нічний час в розмірі - 5374 грн. 25 коп.; грошові кошти за час роботи у надурочний час в сумі - 46 922 грн. 22 коп.; кошти середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні за період з 17.02.2015 року по 01.04.2017 року у розмірі - 692 814 грн. 92 коп., а всього в розмірі - 745 111 (сімсот сорок п»ять сто одинадцять) гривень 40 копійок. Частиною 7 ст. 235 КЗпП України визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Враховуючи вище викладене та відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення коштів за роботу у нічний та надурочний час як складових заробітної плати на користь позивача за один місяць (останній місяць роботи) в сумі - 27786 грн. 85 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі - 640 грн. Враховуючи вищевикладене на підставі ст.ст. 55, 106, 108, 116,117, 233 КЗпП України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», та

Outcome: partial