Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

у жовтні 2019 р. позивач звернулася з позовними вимогами про визнання права власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача- [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме, будинок [ADDRESS] . За житття батько склав заповіт від 10.07.2015, яким все своє майно заповів позивачу. При зверненні в установленому законом порядку до Дванадцятої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивачу стало відомо, що Ѕ частина спірного будинку належить відповідачу, а тому у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок та земельну ділянку державний нотаріус відмовив. Позивач зазначає, що відповідач не має відношення до частини спадкового майна, оскільки державним нотаріусом під час видачі відповідачу свідоцтва про право на спадщину, було допущено помилку, та помилково зазначено адресу місцезнаходження майна як « [ADDRESS] », замість адреси « [ADDRESS] , де в дійсності проживає відповідач. В подальшому зазначена помилка також відобразилась в електронному реєстрі. У добровільному порядку відповідач не бажає звернутись до нотаріуса та виправити вказану помилку, у зв`язку з чим позивач не може прийняти спадщину після смерті батька. Ухвалою суду від 05.11.2019 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 150). Позивач у судове засідання не зв`явилась, повідомлялася належним чином (а.с. 156, 205), подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 213). Відповідач у судове засідання не зв`явився, повідомлявся належним чином (а.с. 199), причини неявки суду не відомі. Третя особа в судове засідання не зв`явилась, повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 157, 212). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 162). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме, земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:75:397:0054, що розташована по [ADDRESS] , що належала померлому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 11.04.2011, та будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.12.1996 (а.с. 172-174, 184-189). За життя [PERSON] склав заповіт від 10.07.2015, яким все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалось, та те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповідає [PERSON] (а.с. 170). 29.01.2019 Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою здійснено реєстрацію спадкової справи, спадкодавцем за яким є [PERSON] (а.с. 178). З матеріалів спадкової справи (а.с. 160-197) вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась донька [PERSON] (а.с. 161, 190). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження, шлюб (а.с.168-169). Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.09.2019, [PERSON] на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку по [ADDRESS] , підстава виникнення права: договір дарування від 21.07.2011, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф. (а.с. 191-192). 13.09.2019 державним нотаріусом винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що право власності на Ѕ частку спадкового житлового будинку зареєстровано за іншою особою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 196-197). Стаття 1216 ЦК України визначає, що поняття спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Положеннями ч.1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про права на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст.1298 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7). У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач, звертаючись до суду з позовними вимогами, зазначає, що відповідачу помилково видане свідоцтво на Ѕ частину спадкового майна, зокрема, у свідоцтві допущено помилку в адресі майна. При цьому, належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин, позивач не надала. Судом встановлено, що Ѕ частина спадкового майна, а саме, будинку, належить відповідачу на підставі договору дарування. При цьому, в установленому порядку вказаний договір недійсним не визнався, відомості про існування помилки у свідоцтві, вжиття заходів для їх усунення, відсутні. Підстави вважати, що відповідачу неправомірно, без достатніх правових підстав видано свідоцтво, судом не встановлено, а позивачем під час судового розгляду не доведено. Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed