Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON], в якому просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2014 року по справі №740/3799/14, про стягнення із [PERSON] аліментів на її користь на утримання дитини сторін [PERSON], [INFO], з розміру 500 грн. щомісячно на розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є платником аліментів згідно вищезазначеного рішення суду, аліменти сплачуються несвоєчасно і не в повному обсязі. Відповідач працює неофіційно і приховує дійсний розмір своїх доходів. Позивач працює і отримує заробітну плату у розмірі 2000 грн., що унеможливлює належне матеріальне утримання дитини. Розмір аліментів в сумі 500 грн. є меншим мінімального розміру аліментів, визначених законом. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвала про відкриття провадження у справі вручена сторонам, заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відсутні. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, пояснивши, що її заробітна плата становить близько 2800 грн. на місяць, відповідач не сплачує аліменти з 2016 року, остання проплата здійснена 07 серпня 2018 року у розмірі 2000 грн., відповідач працює без укладення трудового договору, її сімейний стан після розлучення із відповідачем не змінився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що працює без укладення трудового договору, має мінливий заробіток, у зв»язку з чим аліменти сплачує нерегулярно, купив дитині планшет, позивач перешкоджає у спілкуванні з дитиною, 07 серпня 2018 року сплатив 2000 грн. аліментів, достатній розмір аліментів-700 грн., в даний час він одружений, має трирічну дитину. Із врахуванням поданих сторонами доказів суд приходить до слідуючих висновків. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], якій станом на час розгляду справи виповнилось 8 років. Шлюб між сторонами розірваний згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 березня 2014 року. Відповідач [PERSON] згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2014 року по справі №740/3799/14, провадження №2/740/1219/14, є платником аліментів на користь позивача [PERSON] на утримання дитини-[PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 27 серпня 2014 року і до повноліття дитини. Виконавчий лист виданий 07 жовтня 2014 року. Вказані обставини сторонами в судовому засіданні не заперечуються. Згідно розрахунку ВДВС Ніжинського МРУЮ від 01 вересня 2017 року розмір заборгованості [PERSON] по аліментах станом на серпень 2017 року становить 11000 грн., остання оплата аліментів у розмірі 6000 грн. здійснена у грудні 2015 року. Сторонами в судовому засіданні не заперечуються обставини щодо оплати відповідачем 07 серпня 2018 року 2000 грн. аліментів. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Законодавчо визначений обов'язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України )). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлений у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років- з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн.. Частина 2 ст.182 СК України встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2014 року у розмірі 500 грн. щомісячно не забезпечує [PERSON], [INFO], належного утримання, навіть на рівні мінімально встановленого законодавством. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, разом з тим останній є фізично здоровою людиною та не позбавлений можливості працевлаштуватися з метою отримання доходу, необхідного для утримання його малолітньої дочки [PERSON], останнім в судовому засіданні зазначено про достатній розмір аліментів в сумі 700 грн.. Посилання відповідача на відсутність постійних доходів не звільняє останнього від покладеного на нього законом обов'язку утримання дитини. Дитина у зазначеному віці потребує значних витрат на утримання, зокрема, харчування, одяг, інші речі щоденного вжитку, у зв»язку з чим суд,

Outcome: partial