Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

у квітні 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.12.2014 року між нею та [PERSON] було укладено попередній договір, згідно якого відповідач зобов»язувалась продати та передати позивачці, а остання зобов»язувалась купити та прийняти від відповідачки квартиру [ADDRESS] до 31 березня 2015 року та укласти договір купівлі-продажу зазначеної квартири протягом цього ж строку на умовах, передбачених даним договором. Згідно п.5 договору, за домовленістю сторін продаж вищезазначеної квартири буде вчинено за 208 000, 00 грн. з урахуванням суми забезпечення виконання зобов»язання, переданої за даним договором. Суму продажу квартири позивачка зобов»язана сплатити відповідачу в повному обсязі до укладення договору купівлі-продажу, або в день укладання договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до п.10 договору на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання позивачкою було сплачено [PERSON] суму забезпечення виконання зобов»язання в розмірі 40000, 00 грн. Зазначена сума отримана відповідачкою від позивачки до моменту підписання даного договору в повному обсязі. Позивачка зазначила, що у зв»язку з тим, що [PERSON] ухилялась від укладення договору, 31.03.2015 року вона була вимушена надіслати їй письмову заяву з пропозицією про укладення договору купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно укладеним раніше попереднім договором. Проте, відповідачка відмовилася укладати договір купівлі-продажу, мотивуючи це тим, що дану квартиру вона отримала від батька у спадщину, тому передумала продавати, оскільки вона є єдиною пам*яттю про покійного батька. Відповідно до п.13 договору, якщо договір купівлі-продажу не буде укладено протягом строку, встановленим в п. 1 договору, з вини [PERSON], то остання зобов»язана протягом трьох календарних днів з дня настання зазначеного строку повернути позивачу суму забезпечення виконання зобов»язання, отриману за даним договором та сплатити позивачці штраф в розмірі 100% від суми забезпечення виконання зобов»язання, що була отримана відповідачкою за даним договором, але остання цього не зробила, заявивши, що у неї на даний час немає коштів. Позивачка зазначила, що чоловік відповідачки - [PERSON] надав свою згоду на укладення попереднього договору від 22.12.2014 року, в зв»язку з цим повинен нести солідарну відповідальність за вказаним зобов»язанням. Заявою від 10.02.2016 року позивачка зменшила розмір позовних вимог та просила суд, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь суму забезпечувального платежу в розмірі 40 000, 00 грн., штраф за невиконання умов попереднього договору у розмірі 40 000, 00 грн., 1026 грн. - три відсотки річних, 7656, 13 грн. - індекс інфляції та 10 000, 00 моральної шкоди. Позивачка в судове засідання не з»явилась, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Свої інтереси в судді довірила представляти уповноваженому представнику [PERSON] Представник позивачки позов підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити , з урахуванням уточнень. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Свої інтереси в судді довірила представляти уповноваженому представнику [PERSON] Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі. Суду пояснив, що позовні вимоги вважає безпідставними, необгрунтованими та незаконними. Вимоги позивача не містять під собою жодного правового обґрунтування або базуються на перекручуванні змісту діючих правових норм, маніпулятивних розрахунках з використанням недостовірних даних, завищених ставок і неправильних обчислень. Вважає, що позивач безпідставно стверджує, що [PERSON] ухилялася від укладення договору, а після надіслання їй письмової вимоги відмовилася укладати договір купівлі-продажу. Жодних доказів цього [PERSON] не наводить і суду не надає. Натомість, слід врахувати що відповідач [PERSON] лише 19.03.2015 р. отримала квартиру у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. На підтвердження своїх намірів щодо придбання квартири [PERSON] надано суду копію заяви від 31.03.2015 р. з пропозицією [PERSON] укласти договір купівлі-продажу квартири. Проте ця заява не містила проекту договору або пропозицій щодо його істотних умов, не містила жодних пропозицій щодо дати, часу, місця де відповідний договір мав би укладатися. Зазначене свідчить про відсутність реальних намірів позивача на укладення договору, тобто заява [PERSON] від 31.03.2015 р. не може вважатися пропозицією про укладення договору Попереднім договором в пункті 1 визначено, що купівля-продаж мала відбутися «до 31 березня 2015 року». Попереднім договором від 22.12.2014 р. встановлено дату 31.03.2015 р. як дату, на яку настає відповідна подія: зобов'язання за цим договором припиняються, якщо сторони не укладуть договір купівлі-продажу або одна з сторін не направить пропозицію про його укладення до цієї [PERSON]. До 31.02.2015 року жодна з сторін попереднього договору не направила іншій пропозицію про укладення договору купівлі-продажу. Заява [PERSON], що не може вважатись пропозицією про укладення договору, була направлена відповідачу поштою вже після настання обумовленого терміну. Тому, зобов'язання сторін за попереднім договором від 22.12.2014 р. слід вважати припиненими. Відповідно, жодна з сторін не має правових підстав вимагати від іншої сторони виконання зобов'язань за попереднім договором, а отримана за договором сума забезпечувального платежу підлягає поверненню, якщо судом не буде встановлено, що договір купівлі-продажу у встановлений строк не укладено з вини позивача (покупця). Оскільки зобов'язання за попереднім договором від 22.12.2014 р. припинено внаслідок відсутності волевиявлень обох сторін щодо укладення договору купівлі-продажу, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачів не тільки штрафу, а й інфляційних нарахувань, відсотків за користування коштами, моральної шкоди або збитків. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з»являвся, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 22.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір, згідно якого відповідач зобов»язувалась продати та передати позивачу , а остання зобов»язувалась купити та прийняти від відповідача квартиру [ADDRESS] до 31 березня 2015 року та укласти договір купівлі-продажу зазначеної квартири протягом цього ж строку на умовах, передбачених даним договором. Згідно п.5 договору, за домовленістю сторін продаж вищезазначеної квартири буде вчинено за 208 000, 00 грн. з урахуванням суми забезпечення виконання зобов»язання, переданої за даним договором. Суму продажу квартири позивач зобов»язана сплатити відповідачу в повному обсязі до укладення договору купівлі-продажу, або в день укладання договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до п.10 договору на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання позивачем було сплачено [PERSON] суму забезпечення виконання зобов»язання в розмірі 40000, 00 грн. Зазначена сума отримана відповідачем від позивача до моменту підписання даного договору в повному обсязі, що не оспорювалося в судовому засіданні. За положеннями ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору (ч.1). Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч.2). Зобов'язання встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором. Позивач зазначала, що у зв»язку з тим, що [PERSON] ухилялась від укладення договору, 31.03.2015 року вона була вимушена надіслати їй письмову заяву з пропозицією про укладення договору купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно укладеним раніше попереднім договором, що також підтверджується поштовим відправленням. Доводи позивача відповідачем [PERSON] належними та допустимими доказами не спростовано. Відповідно до п.13 договору, якщо договір купівлі-продажу не буде укладено протягом строку, встановленим в п. 1 договору, з вини [PERSON], то остання зобов»язана протягом трьох календарних днів з дня настання зазначеного строку повернути позивачу суму забезпечення виконання зобов»язання, отриману за даним договором та сплатити позивачу штраф в розмірі 100% від суми забезпечення виконання зобов»язання, що була отримана відповідачкою за даним договором, але остання цього не зробила. Проте, як видно із матеріалів справи сторони не укладали основні договори купівлі-продажу квартири , а тому передані позивачем за попередніми договорами кошти в сумі 40 000 грн. відповідно є авансовим платежом і підлягають поверненню. Згідно ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ст.627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст.526 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, суд вважає, що враховуючи те, що оскільки договір купівлі-продажу квартири у встановленому порядку укладено не було з вини відповідача, слід також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача штраф в сумі 40 000 грн. відповідно до п.13 попереднього договору. Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином відповідач повинен сплатити 3 % річних в розмірі 1026 грн. та інфляційні в розмірі 7656 грн. за період прострочення виконання зобов*язання, а саме з 04.04.2015 року по 10.02.2016 року у відповідності до ст.625 ЦК України. В стягненні моральної шкоди слід відмовити, оскільки між сторонами існують договірні зобов*язання і підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Також слід відмовити у солідарному стягненні грошових коштів, оскільки квартира яку мала намір продати [PERSON] не є спільною сумісною власністю подружжя, а є її особистою приватною власністю, і стороною в попередньому договорі є лише [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 1008 грн. 62 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial