Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

у жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 499. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що сімейне життя з відповідачем не склалось через те, що останній з 2010 року почав постійно зловживати спиртними напоями, що призвело до погіршення їх стосунків, а з 17.10.2014 року відповідач залишив сім'ю та став проживати окремо. На даний час вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Посилалась на те, що шлюб існує лише формально, та в неї відсутнє бажання зберегти сім'ю. Повідомила, що спору з приводу розподілу майна, а також визначення місця проживання дитини між ними немає. Просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справах, суд прийшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 499 (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають повнолітню дітину - [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин впродовж тривалого строку, а саме - з жовтня 2014 року, з того часу спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved