Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

у квітні 2015 року позивач звернувся д суду з вказаним позовом. Останній мотивував тим, що 04 червня 2008 року громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відповідності до договору іпотеки було передано в іпотеку банку трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 62,80 кв. м, житловою площею 42,40 кв. м, в забезпечення виконання зобов'язань, які виникають з кредитного договору № BL4992 від 04 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] В період дії кредитного договору [PERSON] не дотримувалась умов останнього, у зв'язку із чим рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 06 квітня 2010 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки. В ході виконавчого провадження з виконання судового рішення від 06 квітня 2010 року через те, що предмет іпотеки повторно не був реалізований на прилюдних торгах, в силу п. 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі постанови державного виконавця та акту про передачу нереалізованого майна його було передано банку в рахунок погашення боргу. Однак, у жовтні 2013 року банку стало відомо про те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2010 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири укладеним та визнання права власності, яким за [PERSON] було визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. 28 січня 2014 року вказане рішення суду було скасовано апеляційною інстанцією, разом з тим, вказаного числа [PERSON] зареєстрував за собою право власності на квартиру - об'єкт іпотеки, а 14 березня 2014 року - подарував останню [PERSON] Тому, вважаючи свої права порушеними, змушений звернутись до суду з цим позовом, яким просить визнати за ПАТ «Універсал Банк» право власності на квартиру [ADDRESS], витребувати її з незаконного володіння відповідача [PERSON] та скасувати державну реєстрації права власності на вищезазначену квартиру. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначенням того, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа - ПН КМНО Сікуцький О.А. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Треті особи - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» явку свої представників в судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 04 червня 2008 року громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відповідності до договору іпотеки було передано в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] в забезпечення виконання зобов'язань, які виникають з кредитного договору № BL4992 від 04 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] (а.с. 8-11). З матеріалів справи вбачається, що Голосіївським районним судом м.Києва 16 лютого 2012 року був виданий виконавчий лист № 6-435/11 про звернення стягнення на квартиру, загальною площею 62,80 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В ході виконавчого провадження було накладено арешт на вказану квартиру та передано її реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів. Прилюдні торги з реалізації вказаної квартири не відбулися в зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців, тому відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 22 серпня 2013 року ПАТ «Універсал Банк» було передано квартиру, загальною площею 62,80 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та складено акт про передачу нереалізованого майна стягувану в рахунок погашення боргу (а.с. 12-15). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2010 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири укладеним та визнання права власності, яким за [PERSON] було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 16-17). 28 січня 2014 року вказане рішення суду було скасовано рішенням Апеляційного суду м. Києва (а.с. 19-21). Однак, з матеріалів справи вбачається, що 28 січня 2014 року [PERSON] зареєстрував за собою право власності на квартиру [ADDRESS], а 14 березня 2014 року - подарував останню [PERSON] (а.с. 22-29). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами, крім іншого, про визнання права власності на майно та про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 41 Конституцією України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» майно, передане на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі, може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно п. 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позову ПАТ «Універсал Банк» про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] та витребування останньої у [PERSON], через що останні підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Згідно п. 10 Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). На підставі викладеного,

Outcome: approved