Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 1,2291 га та 1,8635 га, які розташовані на території Билської сільської ради Коропського району, мотивуючи заявлені вимоги тим, що є спадкоємицею за законом вказаного нерухомого майна після смерті чоловіка, [PERSON], який, у свою чергу, не встиг зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на вказані ділянки, які успадкував після смерті своєї матері. Рішенням від 19 жовтня 2017 року Коропський районний суд у задоволенні позову [PERSON] до Коропської селищної ради, Коропської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельні ділянки відмовив. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на незаконність судового рішення та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати його та постановити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що позивач може мати тільки право на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю, а не право власності на його земельні ділянки. Заявник вказує, що такий висновок суперечить фактичним обставинам справи та положенням ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», оскільки на підставі ст. 5 даного Закону, за заявою її померлого чоловіка, розпорядженням Коропської РДА від 12 серпня 2016 року земельна частка у вигляді двох земельних ділянок була виділена в натурі та передана її чоловікові у власність, проте, зареєструвати право власності на земельні ділянки у реєстраційній службі останній не встиг. Вислухавши суддюдоповідача, заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за свого життя [PERSON], чоловік позивача, не набув права власності на спірні земельні ділянки, отже, це право не входить до складу спадщини і не може перейти до його спадкоємців. З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. У справі встановлено, що 10 вересня 2016 року помер чоловік позивача [PERSON] (а.с. 18, 19). Після його смерті відкрилась спадщина. Померлий успадкував після смерті своєї матері ([PERSON], яка померла 9 листопада 2004 року) право на земельну частку (пай) розміром 3,82 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 034818, який виданий Коропською районною державною адміністрацією 02 вересня 1996 року та зареєстрований цієї ж дати у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 313 (а.с. 4), що засвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 31 березня 2016 року приватним нотаріусом Коропського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 5). З повідомлення Коропської районної державної нотаріальної контори вбачається, що 21 жовтня 2016 року за заявами [PERSON] та [PERSON] заведена спадкова справа № 197/2016 після померлого [PERSON], що підтверджується наданими нотаріусом матеріалами спадкової справи (а.с. 16-23). Позивачем при зверненні до суду першої інстанції надано постанову № 2023/02-31 від 29 вересня 2017 року державного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зі змісту якої вбачається, що [PERSON], з посиланням на ст.ст. 49, 50 ЗУ «Про нотаріат» та п.п. 4.15, 4.18 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 1,2291 га, кадастровий № 7422289000:02:000:0915 та площею 1,8635 га, кадастровий № 7422289000:02:000:0916, розташованих на території Билської сільської ради, Коропського району з тих підстав, що на час відкриття спадщини право власності на вказані земельні ділянки за спадкодавцем у відповідному компетентному органі не зареєстровано (а.с. 12). З наданої апеляційному суду стороною позивача технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) вбачається, що на засіданні комісії з врегулювання земельних відносин Червоненської сільської ради Коропського району від 18 квітня 2016 року було розглянуто питання про передачу [PERSON] у власність земельних часток (паїв) згідно поданої заяви останнього та вирішено визначити номера земельних ділянок замовнику № 455 (рілля 1,86 га) та № 455 (сіножать 1,23 га) (а.с. 54). Згідно актів прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 17 травня 2016 року, складених [PERSON] та виконавцем робіт ТОВ БНВП «Черона-Л» у присутності представника відділу Держгеокадастру у Коропському районі та власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, межі земельних ділянок за кадастровим № 7422289000:02:000:0916, площею 1,8635 га та кадастровим № 7422289000:02:000:0915, площею 1,2291га, наданих у власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах Червоненської сільської ради (за межами населеного пункту пай № 455), закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками у кількості 4 штук на кожну земельну ділянку за повної згоди власника (а.с. 58, 59). Розпорядженням Коропської районної державної адміністрації від 12 серпня 2016 року № 284 «Про передачу у власність земельних часток (паїв)» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки паю № 455 в натурі (на місцевості) та передано у власність відповідно до «Проектно-технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) реформованого КСП «Зоря» громадянину [PERSON] земельну частку (пай) загальною площею 3,0926 га, з яких: 1,8635 га рілля, кадастровий номер земельної ділянки 7422289000:02:000:0916 (пай № 455) та 1,2291 га сіножаті, кадастровий номер земельної ділянки 7422289000:02:000:0915 (пай № 455), які розташовані на території Билської сільської ради за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 62). Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Положеннями ст. 392 ЦК України визначено можливість предявлення власником позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Пунктами 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 розяснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог за відсутністю зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності за спадкодавцем не в повній мірі ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону. Так, зроблений судом висновок про те, що померлий [PERSON] був власником лише права на земельну частку (пай), не відповідає обставинам даної справи, оскільки встановлено, що померлий у передбаченому чинним законодавством порядку визначив межи спірних ділянок у натурі на місцевості і їм присвоєні відповідні кадастрові номери. Відповідним розпорядженням органу виконавчої влади за [PERSON] було визнано право власності на земельні ділянки, отже, сертифікат на земельну частку (пай) втратив чинність, оскільки був дійсним до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розяснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7. Таким чином, спадкодавець вчинив всі дії для набуття права власності на земельні ділянки, не встигнувши здійснити його державну реєстрацію, а отже фактично трансформував своє спадкове право власності на земельну частку (пай) у право власності на землю. Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, правильно звернулась з позовом про визнання за нею права власності саме на земельні ділянки, оскільки в позасудовому порядку засвідчити своє право на землю вона позбавлена можливості. Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, не врахував наявність наведених вище обставин щодо передачі у власність померлому [PERSON] спірних земельних ділянок. Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про необхідність визнання за позивачем права власності на земельні ділянки площею 1,8635 га та 1,2291 га відповідно для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Билської сільської ради за межами населеного пункту, оскільки на час звернення [PERSON] до суду з даним позовом власником цих земельних ділянок являвся її чоловік. Враховуючи, що при ухваленні судового рішення висновки, зроблені районним судом, не в повній мірі відповідають обставинам, що мають значення для справи, допущенні порушення у застосуванні норм матеріального права, апеляційний суд, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення про задоволення заявлених [PERSON] вимог у повному обсязі.

Outcome: approved