Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про визнання права на земельну частку (пай) із земель реформованого АТ КСП імені Куйбишева. Як підставу позову представник позивача зазначає, що у 1996 році [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] розміром 7,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель реформованого АТ КСП імені Куйбишева на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області виданого на підставі рішення Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області № 337 від 25.10.1996 року та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 98 від 28.11.1996 року. Факт видачі [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) підтверджується записом № 98 від 28.11.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по реформованому АТ КСП імені Куйбишева. У 2016 році [PERSON] вирішила виділити свою земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) та отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку, в зв'язку з чим звернулася до Шевченківської райдержадміністрації Харківської області за наданням дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою. Однак, при перевірці власних документів виявила відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), який був втрачений за невідомих обставин. Про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) подано оголошення до Шевченківської районної газети «Краєвид» №№ 19-20 від 05.03.2016 року. У березні 2016 року [PERSON] звернулася до Шевченківської райдержадміністрації Харківської області із заявою про видачу дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай), однак отримав відповідь про неможливість видачі дублікату сертифікату, в зв'язку з відсутністю бланків сертифікатів та рекомендацію звернутися до суду з відповідним позовом. В зв'язку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай), позивач не має можливості реалізувати право на виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Представник позивача просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 7,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель реформованого АТ КСП імені Куйбишева на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області № 337 від 25.10.1996 року та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 98 від 28.11.1996 року. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача Шевченківської райдержадміністрації Харківської області у судовому засіданні визнала позов і не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши та з'ясувавши позиції представників сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У 1996 році [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] розміром 7,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель реформованого АТ КСП імені Куйбишева на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області виданого на підставі рішення Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області № 337 від 25.10.1996 року та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 98 від 28.11.1996 року. Факт видачі [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) підтверджується записом № 98 від 28.11.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по реформованому АТ КСП імені Куйбишева (а.с. 6). У 2016 році [PERSON] вирішила виділити свою земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) та отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку, в зв'язку з чим звернулася до Шевченківської райдержадміністрації Харківської області за наданням дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою. Однак, при перевірці власних документів виявила відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), який був втрачений за невідомих обставин. Про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) подано оголошення до Шевченківської районної газети «Краєвид» №№ 19-20 від 05.03.2016 року (а.с. 7). У березні 2016 року [PERSON] звернулася до Шевченківської райдержадміністрації Харківської області із заявою про видачу дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай), однак отримав відповідь про неможливість видачі дублікату сертифікату, в зв'язку з відсутністю бланків сертифікатів та рекомендацію звернутися до суду з відповідним позовом (а.с. 8). В зв'язку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай), позивач не має можливості реалізувати право на виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. У відповідності до ст.ст. 316, 328 Цивільного кодексу України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельні частки (паї), одержані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості). Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08.08.1995 року визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). На підставі ст.ст. 3, 5, 6 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок (паїв), ст.ст. 6, 21, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки входить до компетенції голови районної державної адміністрації. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ» при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного відповідною місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку (пай). В зв'язку з цим, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право на земельну частку (пай) із земель реформованого АТ КСП імені Куйбишева. На підставі викладеного,

Outcome: approved