Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що [PERSON], розірвала шлюб з відповідачем [PERSON]М, 12.03.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ОК №066480, актовий запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбу, за №105. Після розірвання шлюбу, згодом вони відновили стосунки з відповідачем [PERSON]М, та почали проживати однією сімєю в цивільному шлюбі, без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ОК № 035402 та син [PERSON], 16.01.2014 року, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ОК №262374, актовий запис №45. Однак стосунки з відповідачем у них не склалися, виявилось що вони різні люди за поглядами на подружнє життя, з приводу чого виникають постійно сварки. На даний час вона проживаю, з двома дітьми, за адресою: [ADDRESS], окремо від відповідача. Їхня дочка [PERSON] та малолітній син [PERSON], знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, за № 978, від 15.03.2016 року. По теперішній час, вони проживають окремо з відповідачем та ведуть окремий, та незалежний спосіб життя один від одного. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей: дочки [PERSON], 22.12. [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вона за власний кошт повинна утримувати як себе, так і в повному обсязі оплачувати потреби своїх дітей: купувати їм харчування, одяг, взуття, іграшки, ліки, пізнавальні та навчальні літературу і матеріали, забезпечувати їм відпочинок та оздоровлення, а також належні та достойні умови проживання. Проте з обмеженими фінансовими можливостями і відсутністю допомоги з боку батька дитини, це неможливо реалізувати. Відповідач працює, та має можливість утримувати їхніх спільних дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем у справі не досягнуто, стан здоровя та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати свою неповнолітню дитину та її як дружину. Просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], 22.12. [INFO] та сина [PERSON], 16.01. [INFO], у розмірі 1\\3 частини на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судове засідання позивач не з»явилася, до суду направила заяву в якій позов підтримала, просила задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву в якій позов визнав, просив задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2010 року сторони розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ОК №066480, актовий запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбу, за №105. Після розірвання шлюбу, згодом вони відновили стосунки з відповідачем [PERSON]М, та почали проживати однією сімєю в цивільному шлюбі, без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ОК № 035402 та син [PERSON], 16.01.2014 року, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ОК №262374, актовий запис №45. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, спільний побут та господарство не ведуть. На даний час діти [PERSON], 22.12. [INFO] та сина [PERSON], 16.01. [INFO] мешкають з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що [PERSON] на даний час матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.\~ [PERSON] працює, має стабільну заробітну плату, стан його здоров»я дозволяє утримувати неповнолітніх дітей. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити повністю, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], 22.12. [INFO] та сина [PERSON], 16.01. [INFO], у розмірі 1\\3 частини на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок в дохід держави. Згідно положень п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи навищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved