Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі свого представника Ткаченко М.М., звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути заборгованість по кредитним договорам. Позовні вимоги обґрунтовує тим, щоміж ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0353/82/0332965 від 13.03.2017 та кредитний договір №010/0353/82/0295593 від 13.06.2016. В подальшому між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким до ПАТ «Комерційний індустріальний банк» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитними договорами №014/0353/82/0332965 від 13.03.2017 та №010/0353/82/0295593 від 13.06.2016. 28.11.2017 р. між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №014/0353/82/0332965 від 13.03.2017 на суму 20589,88 грн та кредитним договором №010/0353/82/0295593 від 13.06.2016 на суму 13693,92. Позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору з вимогою про повне погашення загальної суми боргу. Також позивач зазначає, що відповідач зробив одноразову проплату в рахунок погашення заборгованості, а саме, 19.07.2018 в розмірі 2000,00 грн, тим самим визнавши наявність заборгованості та факт відступлення права вимоги. Проте, відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №014/0353/82/0332965 від 13.03.2017 на суму 18589,88 грн та кредитним договором №010/0353/82/0295593 від 13.06.2016 на суму 13693,92 грн, а всього, 32283,80 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2020 було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 50). Засвідчені належним чином копії ухвал про відкриття провадження у справі та про відкладення розгляду справи та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу реєстрації відповідача (а.с. 52). Відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно із ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0353/82/0332965 від 13.03.2017 та кредитний договір №010/0353/82/0295593 від 13.06.2016 (а.с. 17-25). 28.11.2017 р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк», яке відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», укладено договори відступлення прав вимоги, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача (а.с.33-37). Повідомленнями №002082549 від 06.12.2017 та №002082549-1 від 06.12.2017 відповідача було повідомлено про відступлення прав вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 30-31). Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банк свої зобов`язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі, а відповідач в свою чергу порушив умови договорів, відповідно до яких зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Судом встановлено, що на адресу відповідача направлялись повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитним договорам та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу (а.с. 30-31). Відповідач повністю заборгованість не сплатив. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.pan> Умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У зв`язку з простроченням відповідачем платежів за кредитними договорами, згідно з розрахунками наданими позивачем, з урахуванням часткової сплати заборгованості в розмірі 2000,00 грн 19.07.2018, у відповідача утворилась заборгованість за договором №014/0353/82/0332965 від 13.03.2017 в розмірі 18589,88 грн, з яких 14439,57 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу, 666,64 грн - сума заборгованості за відсотками, 3483,67 грн - сума заборгованості за пенею та за договором №010/0353/82/0295593 від 13.06.2016 в розмірі 13693,92 грн, з яких 13677,06 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу, 16,86 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 8-10). Наданий позивачем розрахунок відповідачем не спростований, жодних заперечень відносно суми боргу відповідачем не надано. Відтак, судовим розглядом встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 514, 516, 517, 525, 526, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved