overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У квітні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 19.07.1997 р. уклав шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають дитину [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства і виховання дитини. Зазначає, що відповідач влаштовувала постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, предявляла йому необґрунтовані претензії, що ображає його честь і гідність. Фактичні шлюбні відносини припинені з лютого 2009 р. Втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Майнових спорів та спору про місце проживання дитини між ними немає. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності , у якій не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 19.07.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану № 2 Купянського міськвиконкому Харківської області, актовий запис № 97, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ № 002640 (а.с. 12). Сторони мають дитину [INFO] (а.с. 7). Подружжя спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сімї суд вважає обох із подружжя. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

У квітні 2015 р. позивач\~ звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку зворотної\~ вимоги збитки в сумі 15537,46 грн. Позов обґрунтований тим, що зазначена сума виплачена в якості відшкодування заборгованості по заробітній платі [PERSON] , яка виникла в результаті її привласнення відповідачем.\~ Представник позивача в судовому засіданні позв підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.\~ Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встанови наступні обставини. Рішенням Військового місцевого суду\~ Миколаївського гарнізону від 12 липня 2008 року, [PERSON] визнаний винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 410, ч. 1 ст. 366 КК України. Даним вироком встановлено вину [PERSON] у зловживанні службовим становищем та привласненні заробітної плати [PERSON] . (а.с. 5-6). Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 24 лютого 2009 року, з Державного казначейства стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по виплаті заробітної плати всього на суму 15537,46 грн. (а.с. 2). Ухвалою того ж суду від 07 квітня 2014 року замінено\~ порядок і спосіб виконання даного рішення шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі з рахунку військової частини № [NUMBER] . (а.с. 3). Дані обставини не підлягають доказуванню у відповідності до статті 61 ЦПК України. За повідомленням Державної казначейської служби, з рахунку військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] примусово списані кошти в сумі 15537,46 грн. (а.с. 4). Статтею 993 ЦПК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.\~ Таким чином, у відповідності до ст. 993 ЦК України, вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У квітні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісяця до [INFO]., посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має дитину, [PERSON], [INFO], за якою здійснює догляд до трьох років, через що не працює, потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає. У судовому засіданні сторони були відсутні, подані заяви про розгляд справи без їх участі, про підтримку позивачем вимог, про визнання їх відповідачем. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.10.2013р. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Батьки дитини проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. Згідно ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням поданих сторонами заяв, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині та її розмір слід визначити 1/4 частиною щомісячного доходу. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У квітні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісяця, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON], на утримання якого відповідач - батько дитини - коштів не надає. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач - визнав позов частково, посилаючись на наявність дитини від іншого шлюбу та відсутність постійного заробітку, просив стягувати аліменти у меншому розмірі, чим вимагається позивачем. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьки дитини проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. Угоди щодо її утримання сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що вимагається стягнення на утримання одної дитини, що відповідач працездатного віку, фізично здоровий, відсутність у складі його сім'ї інших утриманців, тому вважає доцільним визначити стягнення у вигляді 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір. На підставі ст.ст.79,84,88 ЦПК України та постанови КМУ №590 від 27.04.2006р. позивач має право на компенсацію витрат на правову допомогу у граничному розмірі - 487,20грн за годину роботи представника-адвоката (40% мінімальної заробітної плати 1218грн за одну годину роботи).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У квітні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, посилаючись на те, що від проживання сім'єю з відповідачем має неповнолітню дочку, на утримання якої відповідач - батько дитини - коштів не надає. У судовому засіданні позивач була відсутня, надала заяву про підтримку позову і розгляд справи без її участі. Відповідач у встановленому порядку був повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився. За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Батьки дитини проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. Угоди щодо її утримання сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем обставини та дані про відповідача, є підстави для ухвалення рішення про стягнення аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що вимагається стягнення на утримання одної дитини, що відповідач працездатного віку, за твердженням позивача - фізично здоровий, тому доцільно визначити стягнення у вигляді 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У квітні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала заяву про підтримку позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач надав суду заяву про згоду з позовом та про розгляд справи в його відсутність. Третя особа в судове засідання не зявилась. Про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 79 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів (а.с. 9, 10). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого звільнена позивач при подачі позову. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У квітні 2015 р. позивачі звернулися до суду із позовом, яким просили визнати відповідача таким, що втратив право користування належною їм на праві власності квартирою № 89 по в будинку № 34А по вул.. 1-а Лінія, в м. Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є братом [PERSON], однак з 2009 року за місцем реєстрації не проживає. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка діяла від свого імені та в якості представника позивачки [PERSON], позивачка [PERSON] вимоги позову підтримали, уточнили підстави звернення до суду в порядку статті 405 ЦК України, погодилися на заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що живе в сусідній квартирі, відповідача жодного разу не бачила, їй відомо, що він є братом позивачки [PERSON]. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 липня 2005 року та у відповідності до довідки про реєстрацію права власності на нерухоме майно[ADDRESS] в будинку № 34А по вул. 1-а Лінія у м.Миколаєі, належить на прав спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по ? частки за кожним (а.с. 13,14). Відповідач [PERSON] зареєстрований у зазначеній квартирі з 2009 року, згідно довідки форми № 3, виданої КЖЕП Південь (а.с. 36). Згідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, що слідує з пояснень свідка, відповідач [PERSON] відсутній за місцем реєстрації у квартирі більше року, зазначене також вбачається і з письмових доказів. Таким чином, суд вважає доведеним факт не проживання відповідача у квартирі понад один рік без поважних причин, а тому, у відповідності до статті 405 ЦК України, є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У квітні 2015 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] з уточненими позовними вимогами про стягнення заборгованості зі сплати аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила наступне. За рішенням суду від 01 липня 2003 р. відповідач зобов»язаний до сплати аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини щомісячного заробітку до повноліття дитини. Виконавчий лист знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби Куп»янського міськрайонного управління юстиції. Проте відповідач нерегулярно сплачував аліменти, у зв»язку з чим виникла заборгованість, розмір якої станом на 02 березня 2012 р. становить 5171,19 грн. Посилаючись на те, що з вини відповідача виникла ця заборгованість, просить суд стягнути зазначену суму. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали уточнені позовні вимоги. Відповідач уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, заслухавши сторони, представника позивачки, дослідивши надані докази і матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом установлено, що згідно з рішенням Куп»янського міськрайонного суду від 01 липня 2003 р. з відповідача [PERSON] на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], по ? частині його щомісячного заробітку до повноліття дитини. Відповідно до наданого державним виконавцем розрахунку відповідач має заборгованість за аліментами, яка станом на 02 березня 2012 р. становить 5171,19 грн. Частиною 4 ст. 194 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а статтею 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Вищевказаний розрахунок заборгованості державним виконавцем визначений відповідно до вимог ст. 195 СК України і сторонами не оспорюється. Таким чином, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Таким чином, уточнені позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави і судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У квітні 2015 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачем [PERSON] розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось, сторони шлюбних відносин не підтримують, з листопада 2014 р. проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та даний шлюб суперечить їх інтересам. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, стосовно можливості примирення заперечувала. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, просив їх задовольнити, проти можливості примирення заперечував. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.09.1998 р., який укладений у відділі реєстрації актів громадського стану Дніпровського району м. Києва, актовий запис № 1026 (а.с.3). Від вказаного вище шлюбу в сторін є діти, дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення сторони заперечують, наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

У квітні 2015 р. позивачка звернувся до суду із позовом, яким просила відповідача таким, що втратив право користування належною їй на праві власності квартирою№38 по вул.. Китобоїв, 4 в м. Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, який зареєстрований в будинку, ознак фактично не проживає за даною адресою з 2009 року, комунальні платежі не сплачує. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, погодилася на заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що позивачка є його сусідкою, а відповідач її колишній чоловік, який живе в Литві. З позивачкою вони є сусідами по тамбуру, відповідача він давно не бачив. Про не проживання відповідача в квартирі він підписував акт в 2012 році, з того часу нічого не змінилось. Відповідачка у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд заслухавши пояснення позивача, та свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 11 листопада 2004 року (а.с. 8,9). [PERSON] Гінтауса зареєстрований в даній квартирі з 2002 року, у відповідності до довідки форми № 3 (а.с. 21). Рішенням суду від 02 жовтня 2013 року шлюб між [PERSON] Гінтаусом і [PERSON] розірваний (а.с. 6). Відповідно до акту про не проживання від 23 липня 2012 року, в квартирі [ADDRESS] Гінтаус не проживає з 2009 року, що підтверджено сусідами та засвідчено паспортистом (ас. 22). Згідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт не проживання відповідача у квартирі понад один рік без поважних причин, а тому, у відповідності до статті 405 ЦК України, є підстави для визнання її такою, що втратили право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved