Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], Оболонського РВ ГУ ДМС України в м.Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у приватній власності позивача перебуває квартира [ADDRESS]. 17 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди квартири строком на один рік. Після закінчення строку дії договору позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу зняття з реєстрації у вказаній вище квартири, однак останнім не вчинено жодних дій з цього приводу. За таких обставин, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою, та скасувати реєстрацію місця проживання відповідача. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просив суд задовольнити позов в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. За таких обставин, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Шишкіною А.О. 27 березня 2013 року, реєстраційний №946. 17 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди вищевказаної квартири №1-О. Згідно з п. 2.1 договору квартира надається в оренду строком в 1 рік з моменту підписання сторонами цього договору. За приписами п. 7.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до закінчення строку, вказаного в п. 2.1 цього договору. Після закінчення дії договору добровільного зняття з реєстраційного обліку [PERSON] не вчинив, про що свідчить довідка видана КП Житлосервіс «Куренівка» у Оболонському районі м. Києва від 09 квітня 2015 року. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 169 Житлового кодексу Української РСР у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. У відповідності до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тощо. Матеріалами справи підтверджено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. 17 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди квартири, за умовами якого позивач передав відповідачу в оренду квартиру строком на один рік. Термін дії вказаного договору закінчився 17 вересня 2014 року. Судом встановлено, що відповідач у зазначеній квартирі не проживає, а відтак втратив право користування такою після закінчення строку дії договору оренди. Разом з тим відповідач у позасудовому порядку відмовляється знятися з реєстраційного обліку. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Що стосується вимог позивача про скасування реєстрації місця проживання відповідача, суд вирішує відмовити у задоволенні позову в цій частині, оскільки за положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття особи з реєстраційного обліку є рішення суду про визнання такої особи такою, що втратила право користування. Відтак, визнання відповідача таким, що втратив право користування є достатнім способом захисту його порушених прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial