Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 02 березня 2009 року виконкомом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 07. В обґрунтування позову зазначала, що з 02 березня 2009 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Створити міцну і дружню сім'ю їм не вдалося через зовсім різні, психологічно несумісні характери та вкрай суперечливі погляди на життя. Про побудову сімейних відносин на почуттях любові та поваги відповідач не піклується. З 01 жовтня 2016 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній малолітній син [PERSON] проживає із нею та перебуває на її утриманні. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Примирення між подружжям є неможливим. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просить суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти його задоволення та розірвання шлюбу не заперечує, оскільки з 01 жовтня 2016 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 02 березня 2009 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 07. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з 01 жовтня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони з 01 жовтня 2016 року подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., який підлягає стягненню на її користь з відповідача згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved