Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 01.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.18-19). 08.01.2020 року позивач до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання призначене на 25.11.2019 року не з`явився, до суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній». Повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи здійснено шляхом передання 25.11.2019 року телефонограми (а.с.28). До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом не поважною. Відзив на позовну заяву до суду не надав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, так як надані позивачем докази є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази, надані позивачем, відсутність заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.09.2003 року (а.с.9) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.05.2015 року (а.с.7) В позовній заяві позивач зазначає, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утримані, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає, тому вимушена звернутися до суду для забезпечення належного рівня життя та покращення матеріального становища дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 ч.2 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин і відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, розмір яких з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин і розміру заявлених позовних вимог, суд визначає у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved