Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 12 травня 2015 року виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 3. В обґрунтування позову зазначала, що з 12 травня 2015 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, за час шлюбу між ними часто виникали сварки і непорозуміння, причиною яких є психологічно несумісні характери та погляди на життя, права і обов'язки подружжя. Через відсутність взаєморозуміння дійти згоди щодо вирішення повсякденних питань вони не можуть. Відповідач про створення нормальних сімейних стосунків та забезпечення сім'ї не дбає. Систематична напруженість в сім'ї та постійні сварки призвели до того, що вона втратила до відповідача почуття любові і поваги. На даний час подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб носить формальний характер, подальше його збереження суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, провівши заочний розгляд справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 12 травня 2015 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 3. [INFO] у них народився син [PERSON]. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, їхній малолітній син [PERSON] проживає з матір'ю. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., який підлягає стягненню на її користь з відповідача згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved