Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

У квітні 2018 року заявники [PERSON],[PERSON] звернулися до суду в порядку окремого провадження з заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги заявники обґрунтовували тим, що 27 вересня 2003 року між ними укладено шлюб, зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №1394. 04.12.2004 року від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON]. 14.09.2013 року від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON]. Заявники стверджували, що подружнє життя у них не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вони разом не мешкають, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Заявники досягли згоди щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу, визначили умови та участь батьків у її вихованні, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з подружжя, хто проживає окремо і сплати аліментів на дитину. З цих підстав заявники просили суд розірвати шлюб, укладений між ними 27.09.2003року. У судове засіданні заявники не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили суд розглянути справу за їхньої відсутності, заяву про розірвання шлюбу задовольнити, засвідчивши тим самим, що вказана заява про розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що, 27 вересня 2003 року між ними укладено шлюб, зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №1394. 04.12.2004 року від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON]. 14.09.2013 року від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON]. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що подружнє життя заявників не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] та [PERSON] разом не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. 30.03.2018 року між [PERSON]. та [PERSON] укладено договір про участь у вихованні та забезпечення умов життя дитини (про розмір та сплату грошових коштів на утримання дитини після розірвання шлюбу. Зазначений договір був укладений у письмовій формі. Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя. Таким чином, враховуючи дійсну волю заявників, відсутність порушень при цьому їх особистих майнових прав, а також прав їхніх дітей, суд вважає, що заяву про розірвання шлюбу слід задовольнити. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України ст. ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 281,315 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved