Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати недійсним кредитний договір,укладений між нею та АТ КБ «ПриватБанк» 27.09.2010 року. В обґрунтування позову вказує на те, що 27.09.2010 року вона звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з заявою про видачу платіжної картки для поточних розрахунків, внесення власних коштів та подальшого їх використання. В заяві відображено волевиявлення клієнта на отримання дебетової картки. Проте,вказана заява не містить інформації про те, що це є укладенням кредитного договору.Відповідач повинен був надати інформацію письмово, а також графік платежів щодо погашення кредиту, в якому зазначено графік повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсягу, а також сукупну вартість кредиту та його дорожчання. Істотні умови в анкеті-заяві відсутні, посилання на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Пам`ятку позичальника», а також на сторінку в мережі інтернет, які постійно змінюються є безпідставними, з огляду на те, що зазначення вказаних істотних умов саме в договорі закопилено Законом. На думку позивачки, такий договір було укладено без дотримання обов`язкової письмової форми,оскільки в анкеті-заяві від 27.09.2010 року не зазначений тип процентної ставки, порядок нарахування процентів. Також зазначає,що кредитний договір має містити обґрунтований розрахунок розміру комісії,однак в анкеті заяві, «Умовах та правилах» обґрунтований розрахунок розміру комісії відсутній, відповідач посилається на тарифи, з якими позивача не було ознайомлено до моменту підписання договору. Крім того,кредитор фактично вимагає сплати нарахованих кількох видів неустойки за одне й те саме порушення: пеню за прострочку кредиту, штраф за прострочку кредиту (фіксована частина), подвоєння відсотків за прострочення кредиту, а також штраф (процента складова). Посилаючись на ці обставини,позивач вважає,що її права як споживача фінансових послуг порушено,способом їх захисту обрала визнання кредитного договору недійсним,про що просить суд у позові. Ухвалою суду від 11.12.2018 року відкрито провадження по справі. В провадження судді Галущенко Ю.А. справа надійшла 09 квітня 2019р. у відповідності з п.п. 15.2 Перехідних положень ЦПК України, на підставі Розпорядження № 272 від 08.04.2019 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку з тимчасовим переведенням судді Марко Я.Р., шляхом відрядження на роботу на посаді судді Святошинського районного суду м. Київа для здійснення правосуддя строком на один рік з 08.04.2019 р. по 28.03.2020 р.,\~ на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 14.03.2019 №751/0/15-19. Від позивачки надійшла заява щодо розгляду справи в усіх судових засіданнях без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, відзиву на позов не подано. Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 вересня 2010 року позивачка [PERSON] звернулася із заявою до ПАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є АТ КБ «Приват Банк», та отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2018 року позовну заяву ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 27.09.2010 року було задоволено частково та стягнуто з відповідачки 99\~092 грн. 46 коп.. Рішення суду набрало законної сили. Згідно вищевказаного рішення, [PERSON] не оспорює факт підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 27.09.2010 р. та одержання платіжної картки ПАТ КБ «Приватбанк». Своїм підписом в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, [PERSON] погодилась з тим, що Пам`ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку та анкета-заява складають договір про надання банківських послуг. Крім того своїм підписом в Анкеті-заяві [PERSON] підтвердила, що ознайомилась і згодна із Тарифами банку і Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані їй у письмовому вигляді. Відповідно до положень ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні та необхідні для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотні умови договору про надання банківських послуг передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, а отже, підписавши анкету - заяву, [PERSON] підтвердила укладення договору про надання банківських послуг в належній (письмовій) формі та досягнення згоди з усіх істотних його умов. Посилання позивача в позовній заяві на той факт, що відповідач вимагає сплатити нарахованих кількох видів неустойки за одне й те саме порушення: пеню за прострочку кредиту, штраф за прострочку кредиту (фіксована частина), подвоєння відсотків за прострочення кредиту, а також штраф (процента складова) спростовується знову ж таки вище вказаним рішенням, згідно якого в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів відмовлено. Згідно\~положень ч.\~4\~ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Посилання позивача в позовній заяві на те, що вона не була ознайомлена з усіма обставинами, що мали значення під час придбання послуг, що договір споживчого кредиту укладено без дотримання письмової форми, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, що не було волевиявлення позивачки під час укладання договору з відповідачем, тобто не відповідало її внутрішні волі, що відсутня повна інформація стосовно умов кредитування тощо, повністю спростовується рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2018 року, яке набрало законної сили і не оскаржувалось позивачкою [PERSON] .. Згідно положень ст. 81 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: dismissed