Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У жовтні 2015 р. ПП «Комфорт» предявило позов до [PERSON], у якому просило стягти з останнього 473048 грн. 50 коп. на відшкодування шкоди і судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 01.04.2015 р., в період роботи [PERSON] на посаді водія-експедитора ПП «Комфорт», з вини [PERSON] під час виконання останнім своїх трудових обовязків сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цієї пригоди пошкоджено належні позивачеві вантажний автомобіль Renaurt Magnum 440, реєстраційний № [NUMBER], та напівпричіп Krone SDP 27, реєстраційний № [NUMBER], якими керував [PERSON], а також приведено у повну непридатність до використання за призначенням вантаж керамічну плитку, що перевозилася цими транспортними засобами на виконання укладеного ПП «Комфорт» та ТОВ «Кафельтон» договору про надання послуг з перевезення вантажу з м. Шахти Ростовської обл. Російської Федерації до м. Чернігова. Вартість вантажу (керамічної плитки) становить 71958 грн. 12 коп., яку позивач повністю відшкодував замовникові - ТОВ «Кафельтон», т.я. за умовами договору перевезення між останнім та ПП «Комфорт» ризик випадкового знищення вантажу покладено на перевізника. Крім цієї шкоди, позивачеві має бути відшкодовано вартість висновку експертизи, якою визначено обсяг шкоди, завданої йому відповідачем приведенням у непридатний стан керамічної плитки, у сумі 6797 грн. 00 коп. Крім того, позивачеві належить відшкодувати шкоду, завдану ушкодженням автомобіля та напівпричепу, у сумах 334844 грн. 00 коп. і 59449 грн. 38 коп. відповідно. Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: з [PERSON] на користь ПП «Комфорт» стягнуто 73154 грн. 00 коп. на відшкодування шкоди і 1097 грн. 31 коп. на відшкодування судових витрат; у задоволенні решти вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ПП «Комфорт» просить змінити дане рішення і повністю задовольнити його вимоги. Доводи скарги зводяться до такого: - відповідно до розділів І, ІІ постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 р. № 477/24, роботодавець має право укласти договір про повну матеріальну відповідальність з експедитором з перевезення вантажів і з водієм вантажного транспортного засобу, т.я. він безпосередньо виконує роботи, повязані з прийманням, доставкою й супроводженням вантажу, у звязку з чим він відповідає за все ввірене йому майно, зокрема і за транспортні засоби. Крім того, позивач затвердив посадову інструкцію водія-експедитора такого ж змісту, а відповідач її підписав. Отже договір про повну матеріальну відповідальність між сторонами укладено на законних підставах, - наданими суду доказами підтверджено, що завдання шкоди ПП «Комфорт» у вказаний у позовній заяві спосіб сталося виключно з вини [PERSON], - висновок місцевого суду про те, що вартість експертного висновку не є збитками, суперечить ст. 22 ЦК України. У судовому засіданні представники ПП «Комфорт» підтримали апеляційну скаргу, а представник [PERSON] просив її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що виходячи з Переліку посад і робіт, які заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, що затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 р. № 477/24, відповідач уклав з позивачем договір про повну матеріальну відповідальність як експедитор та що у цьому Переліку нема посади водія і водія-експедитора, що виключає можливість укладення позивачем з відповідачем договору про повну матеріальну відповідальність як з водієм. Оскільки шкода, яку просить відшкодувати ПП «Комфорт», завдана йому при виконанні [PERSON] своїх трудових обовязків водія-експедитора, то він має відшкодувати позивачеві шкоду, завдану пошкодженням вантажу, у повному обсязі - 71958 грн. 12 коп., а шкоду, завдану ушкодженням автомобіля та напівпричепу, - у розмірі його середнього заробітку - в сумі 1196 грн. 17 коп., що вартість висновку експертизи, яким визначено обсяг шкоди, завданої позивачеві відповідачем приведенням у непридатний стан керамічної плитки, у сумі 6797 грн. 00 коп. не підлягає відшкодуванню як така, що не є збитками, та що суму сплаченого судового збору позивачеві належить відшкодувати пропорційно до задоволеної частини позову. З такими висновками частково не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Судом І інстанції на підставі належних і допустимих доказів по справі встановлено, що: - 30.12.2011 р. ПП «Комфорт» як роботодавець і [PERSON] як особа, яка працює в цьому підприємстві водієм-експедитором, уклали договір про повну матеріальну відповідальність [PERSON] перед ПП «Комфорт» за матеріальні цінності, одержані [PERSON] по товарно-транспортних накладних або накладних вантажовідправника, за закріплений за ним автомобіль для перевезення вантажів і комплектуючі до цього автомобіля, а також за паливно-мастильні матеріали, одержані для виконання транспортної роботи, - 01.04.2015 р., в період роботи [PERSON] на посаді водія-експедитора ПП «Комфорт», з вини [PERSON] під час виконання останнім своїх трудових обовязків сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цієї пригоди пошкоджено належні позивачеві вантажний автомобіль Renaurt Magnum 440, реєстраційний № [NUMBER], та напівпричіп Krone SDP 27, реєстраційний № [NUMBER], якими керував [PERSON], та приведено у повну непридатність до використання за призначенням вантаж керамічну плитку, що перевозилася цими транспортними засобами на виконання укладеного ПП «Комфорт» та ТОВ «Кафельтон» договору про надання послуг з перевезення вантажу з м. Шахти Ростовської обл. Російської Федерації до м. Чернігова, - вартість керамічної плитки, приведеної у непридатність у вищевказаний спосіб, становить 71958 грн. 12 коп., яку позивач повністю відшкодував замовникові - ТОВ «Кафельтон», т.я. за умовами договору перевезення між останнім та ПП «Комфорт» ризик випадкового знищення вантажу покладено на перевізника, - вартість висновку експертизи, якою визначено обсяг шкоди, завданої підприємству відповідачем приведенням у непридатний стан керамічної плитки, становить 6797 грн. 00 коп., - розмір шкоди, завданої ушкодженням автомобіля та напівпричепу у вказаний вище спосіб, становить 334844 грн. 00 коп. і 59449 грн. 38 коп. відповідно. Наведені обставини жодним з учасників судового розгляду не заперечуються і вони підтверджуються копією укладеного сторонами договору про повну матеріальну відповідальність (а.с. 6), копіями ухвали про відмову в порушенні справи про адміністративне правопорушення компетентного органу Російської Федерації від 01.04.2015 р. і довідки про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 9 (зв), 9), копіями акту Центру експертиз Торгово-промислової палати Воронезької області Російської Федерації від 04.04.2015 р. № 010-03-00189 (а.с. 10-11) і документів про оплату її вартості (а.с. 12 (зв)-13), копіями декларації на товар керамічну плитку і товарної накладної на неї (а.с. 14-17), копіями претензії-вимоги ТОВ «Кафельтон» до ПП «Комфорт» про відшкодування вартості приведеної у непридатний стан керамічної плитки і документів про її відшкодування (а.с. 7-8 (зв)), а також копіями звітів про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля Renaurt Magnum 440, реєстраційний № [NUMBER], та напівпричепу Krone SDP 27, реєстраційний № [NUMBER], №№ 649/15 і 650/15 від 09.09.2015 р., які виконано субєктом оціночної діяльності [PERSON] (а.с. 18-49, 50-78). Згідно з довідкою ПП «Комфорт» від 22.02.2016 р. № 20, середньомісячний заробіток [PERSON] за лютий-березень 2015 р., обчислений відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабміну України від 08.02.1995 р. № 100, становить 1373 грн. 47 коп. (а.с. 176). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Стаття 132 КЗпП України приписує, що за шкоду, заподіяну роботодавцеві при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Вичерпний перелік випадків матеріальної відповідальності працівників у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини роботодавцеві, передбачено ст. 134 КЗпП України. Згідно з цим переліком, повна матеріальна відповідальність працівника за завдану роботодавцеві шкоду настає, зокрема, у випадках, коли між працівником і роботодавцем відповідно до ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Стаття 135-1 цього Кодексу приписує, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено роботодавцем з працівником, який досяг 18-річного віку і який займає посади або виконує роботи, безпосередньо повязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт затверджується в порядку, який визначається Кабміном України. Переліку таких посад та (або) робіт Кабміном України наразі не затверджено, у звязку з чим продовжує діяти Перелік посад і робіт, які заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, що затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 р. № 477/24. У даному переліку (в розділі І) мається посада експедитора по перевезенню вантажів, а посади водія та (або) робіт, які виконує водій, у даному переліку не міститься. Таким чином, [PERSON] несе перед ПП «Комфорт» повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих йому цим підприємством для зберігання й перевезення або застосування у процесі виробництва для виконання своїх трудових обовязків експедитора, а за шкоду, заподіяну при виконанні трудових обовязків водія, він несе матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Отже останній має відшкодувати ПП «Комфорт»: - шкоду, завдану при виконанні трудових обовязків експедитора, у розмірі повної вартості керамічної плитки, приведеної у непридатність внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01.04.2015 р. з його вини під час перевезення цієї плитки. Розмір цієї шкоди судом І інстанції визначено правильно, - шкоду, завдану при виконанні трудових обовязків водія, а саме збитки, спричинені ушкодженням автомобіля та напівпричепу внаслідок вищезгаданої дорожньо-транспортної пригоди, розмір яких становить 334844 грн. 00 коп. і 59449 грн. 38 коп. відповідно, у розмірі свого середнього місячного заробітку, т.я. він є меншим, ніж розмір цих збитків. Розмір середнього місячного заробітку [PERSON] для визначення розміру його відповідальності за шкоду, про яку йдеться, має бути обчислений відповідно до приписів абз. 3 п. 2 та розділів III, IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабміну України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами). Обчислений у такий спосіб середній заробіток позивача вказано у довідці відповідача від 22.02.2016 р. № 20 і він становить 1373 грн. 47 коп. (а.с. 176). Суд І інстанції визначив його всупереч вказаному Порядку - виходячи з розміру заробітку до видачі відповідачеві на руки. Отже збитки, спричинені ушкодженням автомобіля та напівпричепа, [PERSON] має відшкодувати ПП «Комфорт» у сумі саме 1373 грн. 47 коп. Вартість висновку експертизи, якою визначено обсяг шкоди, завданої підприємству відповідачем приведенням у непридатний стан керамічної плитки, у сумі 6797 грн. 00 коп. за своєю юридичною природою є витратами, понесеними позивачем, що повязані з розглядом цієї справи. Виходячи з норм п. 5 ч. 2 ст. 79 і ч. 1 ст. 87 ЦПК України, перелік наведених у ст. 79 названого Кодексу видів судових витрат не є вичерпним. Таке ж розяснення міститься і у абз. 1 п. 46 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Висновок, про який йдеться, суд І інстанції обґрунтовано розцінив як допустимий доказ по справі і використав його як один з доказів законності вимог ПП «Комфорт». Тож в силу наведеного і ч. 1 ст. 88 ЦПК України витрати, повязані з виготовленням цього висновку, відповідач має відшкодувати позивачеві. Те, що в апеляційній скарзі позивач просить відшкодувати ці витрати на підставі ст. 22 ЦК України, не є підставою для незадоволення цих вимог в силу розяснення, викладеного у абз. 4 п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 р. № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду». Твердження ПП «Комфорт» про те, що матеріальну відповідальність за шкоду, завдану ушкодженням транспортних засобів, на відповідача має бути покладено у повному обсязі, є юридично неспроможним в силу наведених вище мотивів. Факт завдання шкоди ПП «Комфорт» у вказаний у позовній заяві спосіб виключно з вини [PERSON] в силу ст. 130 КЗпП України є однією з підстав та умов її відшкодування, але визначення розміру відшкодування цієї шкоди регулюється спеціальними нормами - ст.ст. 132, 134 цього ж Кодексу. Отож оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного. У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України: - визначений місцевим судом розмір відшкодування позивачеві витрат по сплаті судового збору слід збільшити до 1099 грн. 84 коп. пропорційно до збільшення розміру задоволених вимог про відшкодування шкоди, - з відповідача на користь позивача слід стягти 25 грн. 75 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою пропорційно до задоволених вимог апелянта про відшкодування шкоди. Враховуючи викладене,

Outcome: partial