Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

У жовтні 2020 року заявник звернулась до суду з вище вказаною заявою в обґрунтування якої посилалась на те, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Чернівецькій області та з метою перерахунку призначеної їй пенсії звернулась до вказаного управління з відповідною заявою та необхідним пакетом документів серед яких свідоцтво №2303 від 29.07.1978 року, довідка №31 від 15.10.2000 року та архівна довідка №1/991 від 17.10.2001 року. При розгляді поданих нею документів управлінням пенсійного фонду було виявлено розбіжності в написані її дошлюбного прізвища, які полягають в тому, що у вказаних документах її прізвище зазначено як « [PERSON] » тобто через букву «и», хоча вірним має бути « [PERSON] » через букву «е». Наявність вказаних розбіжностей унеможливлює перерахунок призначеної їй пенсії, а усунути наявні помилки в позасудовому порядку не представляється можливим, у зв`язку з чим звернулась до суду з даною заявою та просила встановити факт належності їй свідоцтва № [NUMBER] від 29.07.1978 року, довідки №31 від 15.10.2000 року та архівної довідки №1/991 від 17.10.2001 року. В судове засідання заявник не з`явилась, направила до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі та заявлені вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, вирішити заявлені вимоги просив на розсуд суду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , яка 27 червня 1998 року внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а/с 7,13). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 06.08.1978 року було зареєстровано шлюб внаслідок чого заявник змінила прізвище на « [PERSON] », а після розірвання вказаного шлюбу залишила за собою дошлюбне прізвище - « [PERSON] » (а/с 8,9). Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 1, 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», перелік фактів, які встановлюються судом не є вичерпним. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Так, в матеріалах справи містяться свідоцтво №2303 від 29.07.1978 року видане Чернівецьким торгово-кулінарним училищем про закінчення вказаного навчального закладу, довідка №31 від 15.10.2000 року видана спільним українсько-чеським товариством «Полонина Ltd» про те, що заявник дійсно з 05.07.1995 року по 23.09.1996 року працювала на вказаному товаристві, архівна довідка від 17.10.2001 року №1/991 про працевлаштування заявниці в період часу з 01.08.1978 року по 04.10.1978 року, в яких прізвище заявниці вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » (а/с 10, 11, 12). Наведеними вище доказами в їх сукупності підтверджується, що вказані свідоцтво №2303 від 29.07.1978 року, довідка №31 від 15.10.2000 року та архівна довідка №1/991 від 17.10.2001 року дійсно належать заявниці, оскільки її ім`я та по батькові, що вказані у зазначених документах збігаються з ім`ям та по батькові, що вказані у паспорті громадянина України, свідоцтві про народження, довідці про присвоєння РНОКПП, а також в документах щодо реєстрації та розірвання шлюбу (а/с 5,6, 7, 8, 9, 13). Відповідна помилка виникла внаслідок невірного написання дошлюбного прізвища заявниці та іншим чином виправити наявні помилки немає можливості. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення даного факту необхідне заявниці для перерахунку пенсії. Враховуючи вище наведені обставини та дослідженні судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту належності [PERSON] свідоцтва № [NUMBER] від 29.07.1978 року, довідки №31 від 15.10.2000 року та архівної довідки №1/991 від 17.10.2001 року. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved