overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У квітні 2017 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] Позивачка у позові зазначає, що [PERSON], [INFO], є донькою позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] Шлюб між сторонами було розірвано. 30 березня 2017 року [PERSON] виповнилося 18 років, тобто вона досягла повнолітня. З 01 вересня 2016 року донька сторін є студенткою «Дніпрорудненського професійного ліцею» денної форми навчання, термін закінчення навчання 25 січня 2018 року. Стипендії, яку отримує [PERSON], не вистачає для її утримання, донька потребує матеріальної допомоги. Тому, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку до закінчення нею навчання. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився без поважних причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення 14 квітня 2017 року. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є донькою позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №015352 (а.с.7). Шлюб між сторонами було розірвано 06 липня 2016 року, що підтверджується рішенням Василівського районного суду Запорізької області (а.с.8). Дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. [PERSON] навчається у Державному навчальному закладі «Дніпрорудненський професійний ліцей», термін закінчення навчання 25 січня 2018 року. Відповідач допомоги на утримання доньки не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Відповідач може надавати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісяця до закінчення нею навчання, тобто до 25 січня 2018 року, стягнення почати з 05 квітня 2017 року. Судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

У квітні 2017 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка у позовній заяві зазначає, що вона проживала однією сімєю з відповідачем по справі [PERSON], але не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач припинив сумісне проживання та надавання матеріальної допомоги на утримання дитини, та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, офіційно ніде не працює. 06 березня 2015 року, позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище з «Гармаш» на «Топільську». На теперішній час для утримання дитини потребуються значні кошти, і позивачка [PERSON] не здатна в повній мірі цього забезпечити, у звязку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частині усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON], у судове засідання не з`явилась, проте надала заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Разом з тим суду пояснив, що він регулярно надавав кошти на утримання доньки. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №182287, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.5). Відповідач припинив сумісне проживання. 06 березня 2015 року, позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище з «Гармаш» на «Топільську». На теперішній час для утримання дитини потребуються значні кошти, і позивачка [PERSON] не здатна в повній мірі цього забезпечити, у звязку з чим, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

У квітні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказував, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2009 року. Від сумісного шлюбу мають 2-х малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2017 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Просив шлюб розірвати. Позивач направив суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач направила суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 06.06.2009 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 520. Від шлюбу сторони мають 2-х малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з лютого 2017 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати розподілити згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

У квітні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказував, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2002 року. Від сумісного шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2017 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Просив шлюб розірвати. Позивач надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлялася належним чином, на адресу суду направила заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 15.09.2002 року, який зареєстрований Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області, актовий запис № 23. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з квітня 2017 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати розподілити згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

У квітні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2002 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати, прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу залишити «Гуренко», місце проживання дитини визначити з матірю. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у позові, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, та відсутності позивача. [PERSON], в судове засідання не прибула про слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, проти позову не заперечувала. \~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 12 жовтня 2002 року в Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис - № 858. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з квітня 2017 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо протягом декількох років. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Місце проживання неповнолітньої доньки сторін - [PERSON], [INFO], необхідно визначити з матірю. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - Гуренко. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У квітні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обгрунтування позову зазначив, що 10 липня 2010 року зареєстрував шлюб із відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №069373, актовий запис №387. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з квітня 2017 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибула, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (дошлюбне прізвище «Іващенко») [PERSON] 10 липня 2010 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №069373, актовий запис №387. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з квітня 2017 року. На думку сторін відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

У квітні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обгрунтування позову зазначив, що 26 жовтня 2007 року зареєстрував шлюб із відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №036059, актовий запис №1139. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибула, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (дошлюбне прізвище «Клюкова») [PERSON] 26 жовтня 2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №036059, актовий запис №1139. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року. На думку сторін відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

У квітні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обгрунтування позову зазначив, що 26 липня 2013 року зареєстрував шлюб із відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 108658, актовий запис № 514. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з листопада 2016 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляла.. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (дошлюбне прізвище «Філіпенко») [PERSON] 26 липня 2013 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 108658, актовий запис № 514. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з листопада 2016 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved