overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з 21.05.1994 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Шлюб перший. Від шлюбу мають двох дітей, одна дитина неповнолітня, на утримання якої добровільно надає матеріальну допомогу відповідачці. З 2016 року не підтримують шлюбні відносини. Відповідачка ухиляється від судового розгляду, тому він вимушений був звернутися з оголошенням в газеті «Вісті Придніпров`я», яке опубліковано 15.06.2017 року в номері 45/1844. відповідачка попереджена, що у разі її неявки справа буде розглянута за її відсутності. Відповідачка [PERSON] в період з квітня по червень 2017 року в судове засідання не з`явилася і не повідомила про поважність причин своєї неявки, належним чином була повідомлена про місце, час та дату судового розгляду. Заяви про розгляд справи за її відсутності або заперечення на позовну заяву не надала. Позивач наполягає на ухваленні заочного рішення. Суд, взявши до уваги позицію позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 21 травня 1994 року. Шлюб у них перший. Зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 324. Від шлюбу мають двох дітей, один з яких неповнолітній, донька [PERSON], [INFO], на утримання якої позивач добровільно надає матеріальну допомогу матері дитини. Сторони припинили шлюбні відносини у 2016 році і не поновлювали їх. У кожного з`явилася нова сім`я. Спору про майно, житло між подружжям не має. Позивач попереджений судом про необхідність матеріально утримувати дитину до повноліття і приймати участь у виховання дитини. Витрати, пов`язані з розглядом справи, судовий збір 640 грн., витрати за оголошення в газеті 300 грн. позивач просить покласти на нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що на праві приватної власності йому належить житловий будинок [ADDRESS]. У належному будинку зареєстрований [PERSON], який є відповідачем по справі. Відповідач залишив місце своєї реєстрації та не проживає у вказаному будинку з січня 2014 року. Речей відповідача у будинку не має. Комунальні послуги позивач сплачує самостійно, що становить його у скрутне матеріальне становище. Враховуючи викладене, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Був не проти винесення по справі заочного рішення. У судове засідання відповідач не з'явився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином та від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу. (а.с. 16-17). Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно домової книги та довідки з комітету мікрорайону [ADDRESS] дійсно зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.22,23). Відповідно до акту про не проживання, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не мешкає з січня 2014 року. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.406 ЦК сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відтак, враховуючи, що відповідач [PERSON] не є власником або членом сім'ї власника будинку [ADDRESS] тобто позивача по справі, суд вважає, що обставини, які були підставою для надання [PERSON] права користування будинком, який належить [PERSON] на цей час припинені. Таким чином, позов [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS], підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 червня 2005 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 206. Від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2015 року у звязку зі втратою почуттів любові та поваги. Спільне господарство вони не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачка позовні вимоги визнала повністю. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, у звязку з чим судом відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 червня 2005 року Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 206. Від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2015 року у звязку зі втратою почуттів любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Суд знаходить застосування заходів до примирення подружжя недоцільним. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1999 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Протягом сумісного проживання подружжя не знаходить між собою спільної мови, мають різні погляди на життя. В сімї відсутнє взаєморозуміння і, як наслідок, між сторонами склалися неприязні відносини, при яких подальше проживання разом стало неможливим. На даний час між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Спроб для примирення і збереження сімї не приймають. Вказуючи на викладені обставини, позивач просить позов задовольнити. В судове засідання позивач надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримав повністю. Відповідач надала суду заяву з проханням справу заслухати у її відсутність, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи\~ за її відсутності. Враховуючи неявку сторін, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1 ст. 110,ст.112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та Войтенко (дошлюбне прізвище Топал) [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 грудня 1999 року Гаврилівською сільською радою Барвінківського району Харківської області, актовий запис №16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 2103016 (а.с.9). З наданих суду доказів убачається, що сім'я сторін у звязку з відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, розпалася остаточно і зберегти її неможливо. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Спору про розділ майна між подружжям не виникає. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд ввпжає, що після розірвання шлюбу відповідачу, згідно її заяви, слід залишити прізвище Войтенко. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що [INFO], померла його тітка - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки , площею 0,107 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 вересня 2015 року встановлено факт родинних відносин [PERSON], [INFO]., який є племінником померлої [INFO] [PERSON] На підставі цього рішення позивач звернувся до Овідіопольської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину , посилаючись на те, що правовстановлюючий документ на спадкове майно у вигляді земельної ділянки , площею 0,107 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований належним чином. З наведених підстав позивач просив визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. Позивач позов підтримав, справу просив розглянути за його відсутності. Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, справу просив розглянути за його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст.1266 Цивільного К кодексу України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Із матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що інших спадкоємців після смерті спадкодавця не має. Позивач , на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 вересня 2015 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено з тих підстав, що на вказану земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. З наведених підстав суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що досить тривалий час їх стосунки фактично припинені та проживають вони окремо один від одного. З часу погіршення шлюбних відносин він переконався, що у них немає спільних інтересів, не мають бажання бути разом, живуть кожен своїм життям та не намагаються перейнятися проблемами один одного. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу, за останньою відомою судові адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не зявляється на пошту для одержання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 09 травня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 25, від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, вже досить тривалий час їх стосунки фактично припинені та проживають вони окремо один від одного. З часу погіршення шлюбних відносин він переконався, що у них немає спільних інтересів, не мають бажання бути разом, живуть кожен своїм життям та не намагаються перейнятися проблемами один одного. На теперішній час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання неможливе, й подальше збереження їх шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Також, позивач заперечує проти надання судом будь-яких строків для примирення, про що він зазначив у своїй позовній заяві. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував 05 вересня 2010 року з відповідачем шлюб, від якого мають малолітнього сина Дмитра, [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісного проживання припинено. Позивач вважає неможливим подальше збереження сімї і не бажає цього, а тому просив суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявилася, подавши до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 вересня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 091949 (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітнього сина Дмитра, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сімю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він 09.08.2009 уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають синів [PERSON], 27.06.2010 народження, та [PERSON], 01.06.2012 народження. Подружнє життя із відповідачем не склалось по причині різності їх поглядів на життя, а також безвідповідального відношення відповідача до обовязків перед сімєю. Вони втратили всі почуття, які єднали їх сімєю. Шлюбні відносини фактично припинилися з вересня 2016 року. Примирення між ними виключається. Шлюб існує формально. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, позивач надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 09.08.2009 сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають синів [PERSON], 27.06.2010 народження, та [PERSON], 01.06.2012 народження. Подружні відносини у них склалися невдало по причині різності їх поглядів на життя, а також безвідповідального відношення відповідача до обовязків перед сімєю. Сторони втратили всі почуття, які єднали їх сімєю. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з вересня 2016 року. Зв'язок між подружжям втрачено. Примирення між ними виключаться, шлюб існує формально. Сторонам надавався строк для примирення. Примирення між ними не досягнуто. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 062383, виданим 09.08.2009 Заслучненською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ № 135901, виданим 01.07.2010 Малоклітнянською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ № 174510, виданим 05.06.2012 виконавчим комітетом Малоклітнянської сільської ради Красилівського району Хмельницької області. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 16.08.2008 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, вони є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Останнім часом через постійні сварки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, з березня 2015 року шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, сім`я існує формально. Вважає, що збереження сімї і подальше спільне проживання неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, доручивши представляти свої інтереси [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Представник позивача не з'явився в судове засідання, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.08.2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Подільському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 157867 від 12.04.2017 року зроблений актовий запис № 115. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; оскільки почуття любові втрачено, примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Згода про місце проживання доньки між ними досягнута, донька залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 07 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського міського управління юстиції між ними укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Однак, подружнє життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння і довіри. Сторони у судове засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, у якій позивач вказав, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов, а відповідачка що не заперечує проти розірвання шлюбу та задоволення позову, спору про майно вони не мають. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 07 лютого 2001року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського міського управління юстиції їм видане свідоцтво про шлюб серії І-КЕ № 070099 (актовий запис № 107). Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Донька після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з матірю. На момент розгляду справи у суді спору з приводу\~проживання дитини та поділу майна\~\~немає. За змістом ч. 2\~ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, понад два роки проживають окремо,\~\~між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін та дитини,\~суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved