overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що від зареєстрованого шлюбу з [PERSON] , мають дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак за твердженням позивача в добровільному порядку надання коштів не здійснює, тому позивач бажає стягувати аліменти у встановленому законом порядку. За таких обставин, [PERSON] просила стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Позивач, через канцелярію суду подала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.01.2015 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2016 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. В судовому засіданні встановлено, що після розлучення відповідач самоусунувся від своїх обов`язків по вихованню та утриманню їх спільної дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Таким чином, враховуючи зазначене та надані в судовому засіданні докази і пояснення, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судовий збір з відповідача за розгляд позовної вимоги щодо стягнення аліментів підлягає стягненню в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 704,80 грн. на користь держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 17 липня 1993 року уклали шлюб, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом ЗАГС, актовий запис № 962. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, що призвели до припинення шлюбних відносин більш як 10 років тому, проживають окремо один від одного. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Суду пояснила, що сторони протягом тривалого часу спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, тому вважає, що надання строку для примирення є недоцільним та сім'я за таких обставин збережена бути не може. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши думку представника позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 17 липня 1993 року уклали шлюб, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом ЗАГС, актовий запис № 962. Від шлюбу мають двох дітей, повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини понад десять років та наміру їх відновлювати не мають, спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, тому суд не вбачає підстав для надання сторонам терміну для примирення. За наведених обставин шлюб підлягає розірванню, оскільки сім'я розпалась остаточно та збережена бути не може. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звертається до Святошинського районного суду з позовом, вимогами якого є розірвання шлюбу зареєстрованого 15.10.2010 року, актовий запис № 1497. Предметом позову є розірвання шлюбу, підставою позову є припинення шлюбних відносин. 22.10.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.10.2010 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1497 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Г. Я. про визнання права власності на спадкове майно. Згідно рішення Чортківського районного суду від 20 лютого 2019 року визнано за [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] виданий Чортківським РС УДМС України в Тернопільській області 27 грудня 2014 року, [ADDRESS]) право власності на спадкове майно, зокрема: на колісний транспортний засіб: тип - седан легковий, марка - ВАЗ, модель 211540, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належав [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого РВ ДДАІ МВС України 03.06.2010 року. Позивач [PERSON] звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки в рішенні не зазначено номер кузова вищевказаного транспортного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» зазначається, що копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційний номерів їх складових частин. В рішенні суду про визнання права власності на колісний транспортний засіб не зазначено номер кузова вищевказаного транспортного засобу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

у жовтні 2018 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає без поважних більше п'яти років та не сплачує нарахування за комунальні послуги. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду сповіщалась в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані в [ADDRESS], співвласниками якої є позивачі. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідач більше року не проживає за адресою: [ADDRESS]. Доказів на підтвердження поважності причин не проживання відповідача за вищевказаною адресою суду не надано. Відтак, відповідно до ст. 405 ЦК України відповідач є такою, що втратили право на користування спірним жилим приміщенням. За таких обставин, позов про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~У жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 4 серпня 1990 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Улашківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 11. Від спільного подружнього життя в них є повнолітній син. \~ \~ \~ \~Сімейні відносини вони припинили шість років тому. Відповідач проживає в м. Києві, не виявляє бажання відновити подружнє життя, занедбав спільне господарство. За таких обставин [PERSON] не бажає залишатись з відповідачем у шлюбі, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, миритись не бажає, позов підтримує, просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 4 серпня 1990 року сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано в Улашківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 11. Сімейні відносини сторони припинили шість років тому, спільного господарства не ведуть. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.07.2004 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 983. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки сторони мають несумісні характери, внаслідок чого постійно виникають сварки та непорозуміння. Позивачка вважає, що сім'я розпалась та зберегти її неможливо, тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність у підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 10.07.2004 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 983 (а.с. 4). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки сторони мають несумісні характери, внаслідок чого постійно виникають сварки та непорозуміння. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити «[PERSON]». Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.11.1988 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі ЗАГС м. Вінниці, актовий запис № 3190. Від сумісного життя сторони мають трьох повнолітніх дітей, які створили свої сім'ї та проживають окремо. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на уклад подружнього життя, різні інтереси, внаслідок чого відсутнє взаєморозуміння. Позивачка вважає, що сім'я розпалась та зберегти її неможливо, оскільки понад 10 років сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, але надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак надано суду заяву, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г.В., відповідно до якої відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить проводити судове засідання без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 19.11.1988 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі ЗАГС м. Вінниці, актовий запис № 3190 (а.с. 5). Від сумісного життя сторони мають трьох повнолітніх дітей, які створили свої сім'ї та проживають окремо. З матеріалів справи суд встановив, що сімейне життя у сторін не склалось, оскільки вони мають різні погляди на уклад подружнього життя, різні інтереси, внаслідок чого відсутнє взаєморозуміння. Позивачка вважає, що сім'я розпалась та зберегти її неможливо, оскільки понад 10 років сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~У жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 21 березня 2017 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Вівсянській сільській раді Козівського району Тернопільської області, актовий запис № 02. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітній Син [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Причиною розірвання шлюбу є суперечки, непорозуміння, з відповідачем в них різні інтереси та несумісність характерів, разом не проживають. Тому, [PERSON] просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка \~ \~ \~ \~[PERSON] позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 21 березня 2017 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Вівсянській сільській раді Козівського району Тернопільської області, актовий запис № 02. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітій син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є суперечки, непорозуміння, з відповідачем в них різні інтереси та несумісність характерів. За час спільного подружнього життя належної сімї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітнього сина сторін суд залишає проживати з матірю. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved