Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] пред`явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Зазначила, що з відповідачем по справі 16 березня 2007 року у Пісниківській сільській раді Млинівського району Рівненської області зареєстрували шлюб за актовим записом №3. Від шлюбу у них є троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. З відповідачем вони проживають окремо. Основною причиною розірвання шлюбу називає систематичні конфлікти, які позбавили їх почуттів прихильності та любові один до одного, взаємоповаги та взаєморозуміння. Сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. Її доходи складаються з щомісячної компенсації за здійснення догляду за особою похилого віку, також отримує невеликі доходи від виконання цивільно-правових договорів, укладених з ПАТ «Дубномолоко», державної допомоги малозабезпеченим сім`ям, а також коштів зароблених за кордоном, однак даних доходів не вистачає на належне утримання дітей. Відповідач фізично здоровий, не працевлаштований, але отримує нерегулярні доходи від тимчасових заробітків, інших утриманців не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь понесені та документально підтвердженні судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Драган В.П. позовні вимоги підтримали повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] \~в судовому\~засіданні 23.12.2019\~року позовні\~вимоги в\~ частині\~стягнення аліментів\~визнав повністю,\~просив відмовити\~в задоволенні\~позову в\~частині розірвання\~шлюбу.\~В судове\~засідання 03.03.2020\~року відповідач\~не з`явився, причина його неявки в судове засідання невідома, хоча про день слухання справи він був повідомлений належним чином. (а.с.31) Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.03.2007 року. (а.с.8) Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом тривалого часу, заходи для збереження сімї стронами не вживаються, шлюбні стосунки фактично припинені. \~ \~ \~ \~З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей. З копії свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 12.05.2008 року, серія [NUMBER] від 1.06.2010 року, серія [NUMBER] від 16.11.2015 року вбачається, що відповідач є батьком малолітніх дітей [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати їх до досягнення повноліття. (а.с. 9-11) Згідно довідки про склад сім`ї та проживання від 04.09.2019 року №455, разом з позивачем [PERSON] проживають її малолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.12) За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень; прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, котрий на час розгляду справи становить 1779 гривень та 2218 грн відповідно. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим, будь-яких інших осіб на утриманні не має, а тому суд приходить до висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача\~звільнено від\~сплати судового\~збору,\~а його\~позовні вимоги\~задоволені,\~судовий збір\~в сумі\~768,40грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №133 від 07.10.2019 року витрати за надання правничої допомоги складають 1500 гривень. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене,\~на підставі\~статей 105,110,112,\~180,\~181,\~182,\~183,\~184\~ Сімейного\~кодексу України,\~

Outcome: approved