Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом- будинком № 12 по провулку Вільний в місті Миколаєві. В заяві посилалась на те, що вона є власником зазначеного будинку на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 02.07.2004 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] З відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24.02.2001р. до 09.12.2010р. В будинку зареєстровані: вона, колишній її чоловік [PERSON] та їхні неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Однак відповідач з серпня 2010 року зібрав свої особисті речі та виїхав з будинку, відмовившись знятися з реєстрації. Участь у сплаті комунальних та експлуатаційних витрат відповідач з зазначеного часу не бере. Ніяких перешкод в користуванні будинком вона відповідачу не чинила, проте в будинку він з зазначеного часу не з'являється. Вона через реєстрацію відповідача в будинку несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, їй важко, так як на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, а відповідач не бажає брати участі в утриманні будинку та сплаті комунальних платежів, а також має заборгованість по аліментах. У звязку з тим, що відповідач без поважних причин не проживає в будинку понад один рік, вона змушена звернутися до суду з вказаним позов та просила його задовольнити. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать наявне у справі поштове повідомлення. Причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що відповідач в спірній квартирі не проживає чотири року після того, як розірвав шлюбу з позивачкою, перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив. Вислухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 02.07.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5118, позивачці [PERSON] належить будинок № 12 по провулку Вільний в місті Миколаєві. Зазначене підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно з довідкою ф.3, виданою КП ДЕЗ „Океан № 1297 від 27.03.2014р., відповідач [PERSON] зареєстрований у зазначеному будинку з 10.06.2008 року. Актом про непроживання від 24.06.2014р. та показаннями свідків підтверджується, що відповідач не проживає в спірній квартирі з серпня 2010 року, особистих речей в будинку немає. До теперішнього часу відповідач із спірного будинку не знявся з реєстрації, як встановлено судом, його особистих речей в будинку немає, перешкод у проживанні йому не чинилося, участі в оплаті комунальних платежів він не бере та не здійснює догляду за будинком. На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт, що відповідач більше року не проживає в спірному будинку без поважних причин, а тому втратив право на користування ним. За таких обставин суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved