overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з цією заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю. У червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення з тих підстав, що судом при вирішенні цієї справи не ухвалено рішення з приводу початку строку постійного проживання заявниці [PERSON] та спадкодавця [PERSON], який починається з 2007 року з приводу якого заявниця подавала докази і давала пояснення. У судове засідання заявниця [PERSON] не зявилась, про причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Представник заінтересованої особи Долинської міської ради Долинського району Кіровоградської області [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо винесення у справі додаткового рішення. Суд, заслухавши пояснення заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Судом установлено, що рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 3 червня 2015 року заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю, задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Долинської Долинського району Кіровоградської області проживала однією сімєю разом із [PERSON], який помер 21 грудня 2014 року у м. Долинській Долинського району Кіровоградської області до часу відкриття спадщини, тобто до 21 грудня 2014 року. Однак, як убачається зі змісту заявлених вимог, заявниця [PERSON] просила встановити вищезазначений факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що проживала з [PERSON], який помер 21 грудня 2014 року у м. Долинській Долинського району Кіровоградської області з 2007 року до часу відкриття спадщини, тобто до 21 грудня 2014 року. Таким чином, судом при вирішенні цієї цивільної справи не ухвалено рішення з приводу початку строку постійного проживання заявниці [PERSON] та спадкодавця [PERSON], який починається з 2007 року з приводу якого заявниця подавала докази і давала пояснення. При цьому суд вирішуючи цю справу встановив обґрунтованість доводів [PERSON] про постійне проживання разом із спадкодавцем [PERSON] з 2007 року до дня його смерті. Відповідно до викладено заява [PERSON] про ухвалення у справі додаткового рішення підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 1990 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що вона з чоловіком перестали розуміти один одного, шлюбні відносини не підтримують, ведуть окремі бюджети та господарство, однією сім'єю не проживають, у добровільному порядку відповідач шлюб розірвати не бажає, просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею, [PERSON], та [PERSON] 27 січня 1990 року у виконавчому комітеті Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, актовий запис № 2. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку із чим розгляд справи проводиться у заочному порядку, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 1990 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, ведуть самостійні бюджети, шлюб має формальний характер, відповідач у добровільному порядку розірвати шлюб не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою. Зазначала, що вона досягла сімнадцяти років. На даний час вона та [PERSON] мають намір створити родину, зареєструвати шлюб. Посилаючись на те, що вона та [PERSON] чекають на народження спільної дитини, так як вона перебуває у стані вагітності, і мають намір зареєструвати шлюб, просила надати їй право на шлюб із [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Мати [PERSON] - [PERSON], батько [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти надання права на шлюб не заперечували. [PERSON] у судовому засіданні просив заяву задовольнити. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява, у якій він не заперечував проти задоволення заявлених вимог та просив справу розглядати в його відсутність. Суд, заслухавши доводи заявника, заінтересованих осіб, вивчивши надані докази, дійшов наступних висновків. Установлено, що [PERSON], [INFO], на час розгляду справи має повні сімнадцять років. З 11 лютого 2015 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в жіночій консультації Яготинської центральної районної лікарні, термін вагітності 18 тижнів. Має намір створити сім`ю з батьком дитини [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України справи про надання права на шлюб розглядаються у порядку окремого провадження. Ураховуючи, що надання [PERSON] права на шлюб відповідає її інтересам, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] про надання їй права на шлюб є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 17 липня 2010 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис 156. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З 2012 року однією сім'єю разом із чоловіком не проживають, у зв'язку із тим, що відповідач матеріально родину не утримує, ухиляється від дружнього спілкування, через що у родині виникають сварки, що негативно впливає на психічний та емоційний стан дитини, а також на її виховання. Вказані причини призвели до розпаду сім'ї, вважала, що подальше сумісне життя із чоловіком неможливе та просила їх шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій зазначила, що 11.12.2001 р. їй видано державний акт, бланк серії [NUMBER], на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,065 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), яка розташована на території Овідіопольського району, Прилиманської сільської ради, [ADDRESS]. У березні 2015 року вона звернулась до землевпорядної організації для присвоєння кадастрового номера земельній ділянці і під час перевірки документів з'ясувалось, що у державному акті її прізвище записано [PERSON], а у паспорті її прізвище записано [PERSON]. У виправленні помилки та видачі нового акта їй відмовлено у зв'язку з тим, що станом на цей час державні акти на право власності на землю не видаються. З наведених підстав заявниця просила встановити факт належності їй зазначеного вище державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Заінтересована особа Прилиманська сільська рада просила розглянути справу без участі її представника. (а.с. 12) Суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У паспорті прізвище заявниці записано [PERSON]. (а.с. 3) У державному акті на право приватної власності на зазначену вище земельну ділянку прізвище заявниці записано [PERSON]. (а.с. 4) З наведених підстав суд приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій зазначила, що 17.12.2001 р. Великодолинською селищною радою Овідіопольського району їй видано державний акт, бланк серії [NUMBER], на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,379 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Великодолинської селищної ради, поле соцсфери, ділянка [NUMBER]. У лютому 2015 року вона звернулась до Головного управління Держземагенства в Одеській області із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для передачі їй безоплатно у власність, але у цьому їй було відмовлено з тих підстав, що у державному акті по-батькові її записано [PERSON], а у паспорті - [PERSON]. У виправленні помилки та видачі нового акта їй відмовлено у зв'язку з тим, що станом на цей час державні акти на право власності на землю не видаються. З наведених підстав заявниця просила встановити факт належності їй зазначеного вище державного акта на право постійного користування землею. Заінтересована особа Великодолинська селищна рада просила розглянути справу без участі її представника. (а.с. 12) Суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У паспорті по-батькові заявницю записано [PERSON]. (а.с. 4) У державному акті на право постійного користування землею на зазначену вище земельну ділянку по-батькові заявницю записано [PERSON]. (а.с. 6) З наведених підстав суд приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення вартості планшету в сумі 2400 грн, збитків у зв»язку з підвищенням курсу доллару в сумі 2000 грн та морального відшкодування в сумі 1000 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 червня 2014 року придбала у відповідача вказаний товар, який в подальшому виявився неякісним і наявні у ньому недоліки не було усунуто відповідачем. В подальшому позивач просила стягнути звідповідача на її користь неустойку та витрати за проведення експертизи в сумі 3141 грн 60 коп. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 січня 2016 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на її користь майнову шкоду в сумі 2400 грн, витрати, понесені на проведення експертизи в сумі 3141 грн 60 коп., на сплату судового збору - в сумі 243 грн 60 коп., моральне відшкодування в сумі 1000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 18 лютого 2016 року було скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON], розподілено між сторонами витрати, понесені на сплату судового збору. 14 березня 2016 року [PERSON] подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про відшкодування його витрат, понесених на правову допомогу в сумі 1920 грн, оскільки апеляційним судом зазначене питання було упущене, в той час, коли за правилом ст. 88 ЦПК України, зазначені витрати підлягають відшкодуванню. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON], виходячи з наступного. Положеннями ст. 220 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо не було вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи встановлено, що апеляційним судом не було вирішено питання про витрати [PERSON], понесені ним на отримання правової допомоги в сумі 1920 грн, що підтверджено договором про надання правової допомоги, квитанцією № 14 від 21 квітня 2015 року та актом від 21 квітня 2015 року, яким зафіксовано послуги, надані адвокатом ( а.с.25-28). За таких обставин, за правилом ст. 88 ЦПК України, відповідачеві мають бути присудженими судові витрати , оскільки наведеним вище рішенням апеляційного суду [PERSON] було відмовлено в задоволенні позову до [PERSON] Оскільки наведене питання апеляційним судом не було вирішено під час постановлення судового рішення, заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення з питання відшкодування витрат, понесених на правову допомогу, підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя, шлюб та сім'ю. Проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 серпня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5) . У судовому засіданні сторони зазначили, що вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Зазначили, що примирення між ними неможливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом позивач зазначила, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом та просить його задовольнити. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 лютого 1979 року між сторонами укладено шлюб. Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Шлюбні стосунки у сторін фактично припинилися, спільного господарства вони не ведуть, на примирення не згодні. У зв'язку з цим Позивачка просить розірвати шлюб укладений з [PERSON] Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом сповіщався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 лютого 1979 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10 лютого 1979 року, виданим Калинівською сільською Радою Броварського району Київської області. (а.с. 4) Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе. Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 03 червня 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис №60.) В період шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося через зловживання відповідачем алкогольними напоями, що стало причиною виникнення постійних сварок та втрати почуття поваги та любові між ними. Зазначає, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо. Оскільки подальше збереження шлюбу вважає неможливим й таким, що суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини, тому просить суд даний шлюб розірвати. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить не надавати строк на примирення та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з»явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 03 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим 03 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницькій області (актовий запис №60.) Від шлюбу у сторін [INFO] року народився син [PERSON]. Оскільки сторони не підтримують подружніх стосунків й позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, а також прав їхньої дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 11.02.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 219. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати із позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння та взаємоповаги між ними, а також в зв'язку з різними характерами та поглядами на життя, що породжує психологічну несумістність та постійні суперечки, які негативно впливають на здоров'я позивача. Позивач зазначає, що три роки тому вони припинили шлюбні відносини та почали проживати окремо. Таким чином, сім'я сторін фактично розпалася, подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим, примирення між сторонами не можливе, тому [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, залишити за нею шлюбне прізвище та судові витрати. Додала, що однією сім'єю з відповідачем не проживає біля чотирьох років. Відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 011174 від 11.02.2006 року, виданого відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, судом встановлено, що 11.02.2006 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 219 (а.с. 6). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони протягом чотирьох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного та

Outcome: approved