Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з відповідачів на її користь відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 216192,00 грн., понесені судові витрати (судовий збір, витрати на правничу допомогу, на оплату послуг експерта). В обгрунтування позовної заяви посилається на те, що є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі є співвласниками квартири [NUMBER] у тому ж будинку, яка розташована над квартирою позивачки. 19 серпня 2018 року її квартиру було затоплено з вини відповідачів, оскільки в туалеті на стояку холодної води прийшла у непридатність від часу різьба на вентилі, яка призвела до пориву у місці різьбового з`єднання на розводці труби холодного водопостачання при автоматичному включенні на будинок (згідно графіку) підвищувального насосу води з тиском 6 атм. 20.08.2018 року комісією КЖЕП-24 було складено акт, яким зафіксовано вищевказані обставини затоплення. В акті також зазначено, що внаслідок затоплення у ванній кімнаті на обшивці стелі з металевої вагонки знято частину її обрамлення для відтоку води зі стелі, в дитячій кімнаті на стелі намок і відвалився декоративний світильник з гіпсокартоном, видно сліди плям від намокання, намокли і здулися шпалери окремими місцями. Здулися окремі ділянки фурнітури дитячої меблі. Підлога з ламінату має порушення свого фактурного шару у вигляді здуття на сполученнях між пластинами. У залі на стелі з гіпсокартону видно сліди мікротріщін окремими місцями. По всій площі підлоги (до лоджії) намокла підлога з ламінату, що виражено в неоднорідності фактурного шару покриття і здуття сполучень між полотнищами. У кухні частково намок кут стіни, суміжної із залом. Згідно з висновком експерта від 17.09.2018 року вартість ремонтно-будівельних робіт відновлювального ремонту в квартирі становить 211392,00 грн. Крім того нею сплачено експерту 4800 грн. Просить зазначені суми стягнути з відповідачів солідарно, а також судовий збір за подання позову 2161,92 грн., за подання заяви про забезпечення позову 352,40 грн., за надання правничої допомоги. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.04.2019 року за клопотанням представника позивачки до участі в справі залучено в якості співвідповідача Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №24 м. Миколаєва. Представник відповідачів - адвокат Мезінов О.Г. 29.05.2019 року надав письмові пояснення, в яких зазначив, що акт обстеження квартири позивачки не відповідає вимогам, зазначеним в листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року №12/20-11-1975, оскільки в ньому не зазначено прізвище власника квартири, з вини якого сталося залиття, не зазначено висновку про встановлення вини особи, що вчинила залиття, акт складено у відсутність відповідачів, не містить підпису власників потерпілої та винної сторони або про їх відмову у підписанні, акт не затверджено начальником КЖЕП - 24. На думку представника відповідачів розрив труби стався внаслідок зношеності під дією корозії тієї частини труби, на яку нанесено різьбу до першого водозапірного крану та впливу високого тиску води. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні позов заперечував у повному обсязі з підстав, наведених у письмових запереченнях. Зазначав, що прорив труби холодного водопостачання стався на ділянці труби, за який відповідає КЖЕП-24, тому вважає, що вина відповідачів у завданні шкоди відсутня. А відтак просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача КЖЕП-24 належнопо відомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, оскільки КЖЕП-24 перебуває у стадії ліквідації. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, заслухавши показання свідка, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] . Відровідачі є співвласниками квартири [NUMBER] у тому ж будинку, яка розташована над квартирою позивачки. З вимог ст. 151 ЖК України вбачається, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Таким чином, обов`язок по утриманню санітарно-технічних приладів (кранів, труб, що знаходяться у квартирі) у належному стані покладено на власника квартири. В постанові ВС від 03.10.2018 року у справі № 344/3303/16-ц зроблено висновок про те, що власник квартири несе обов`язки щодо належного утримання та експлуатації квартири та її складових частин, зокрема сантехнічного обладнання та мережі водовідведення квартири. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно зі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №?76 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №?927/11207 (надалі - Правила), передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). У додатку №?4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті мають бути зазначені такі відомості:1) дата складання акту (число, місяць, рік);2) прізвища, ініціали та посади членів комісії; 3) прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; 4) адреса квартири, поверх, форма власності; 5) характер залиття та його причини; 6) завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених унаслідок залиття речей та їхня орієнтовна вартість); 7) висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. З акту комісії КЖЕП-24 від 20.08.2018 року вбачається, що комісія в складі головного інженера КЖЕП -24 Зуєва Н.М. , інженера ПТО Андрєєвої І.А. , слюсаря сантехніка Гурського В.І. з виходом на адресу квартири [ADDRESS] склала даний акт про те, що в квартирі [NUMBER] стався порив в місці різьбового з`єднання на розводці труби холодного водопостачання. Затоплення квартири [ADDRESS] мало місце з квартири [ADDRESS] , де в туалеті на стояку холодної води прийшла у непридатність від часу різьба на вентилі, яка призвела до пориву у місці різьбового з`єднання на розводці труби холодного водопостачання при автоматичному включенні на будинок (згідно графіку) підвищувального насосу води з тиском 6 атм. Зазначений акт у силу статей 77, 78 ЦПК України є належним і допустимим доказом, чим спростовуються відповідні посилання відповідачів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Частиною другою статті 1166 ЦК передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. З зазначеного вище акту житлового органу вбачається, що факт залиття квартири позивача внаслідок течі з квартири відповідача підтверджений, в судовому засіданні відповідач не довів, що шкода завдана не з його вини. Згідно з ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Обов`язок нести витрати, пов`язані з утриманням належного власнику майна, до яких, зокрема відносяться витрати, що пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей, передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінет Міністрів України №572 від 08.10.1992 р. /із змінами/. Зокрема, пунктом 7 даних Правил передбачено обов`язок власника квартири дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян. При цьому відповідачі не довели, які неправомірні дії працівників КЖЕП-24 дають підстави для притягнення їх до цивільно-правової відповідальності, якщо саме власник квартири зобов`язаний забезпечити її схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Таким чином, утримання належного власнику майна, яка знаходиться в межах квартири [ADDRESS] є обов`язком співвласників квартири, а відтак вони є належними відповідачами, з яких необхідно стягнути понесену матеріальну шкоду заподіяну залиттями. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, встановлених цим Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач надав достатньо доказів про наявність факту залиття його квартири, а відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті його квартири, хоча це його процесуальний обов`язок, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди. Отже, суд вважає, що відповідачі своєю бездіяльністю, яка полягала в неконтрольованості стану вентиля на трубі подачі холодної води до квартири належноі останнім, допустили аварійну ситуацію, та не вжили достатніх заходів до своєчасного усунення пошкодження вентиля подачі холодної води, що розташована у належній їм квартирі і недопущення залиття нижче розташованої квартири, чим завдали позивачці майнову шкоду. Свою вину у завданні шкоди позивачу відповідачі не спростували. Доводи відповідачів про те, що акт комісії КЖЕП - 24 є неналежним доказом наявності їхньої вини у залитті належної позивачці квартири безпідставні, оскільки він повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», та в якому містяться такі обставини: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилось залиття; подія, що трапилась; наслідки залиття; а також причини залиття. Тобто, наданий позивачами акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані, а непідписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотного останній не довів. Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачки, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивачки, не заявляли, не надали доказів того, що внутрішньобудинкова система холодного водопостачання перебувала у незадовільному стані, що могло стати причиною залиття, та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Надані ними фото не мають даних про час і місце фотографування об`єктів, які на них зображені. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування (постанова ВС від 27.12.2019 року у справі №686/11256/16-ц). Таким чином, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд дійшов висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачами, оскільки шкода, завдана залиттям квартири, повинна бути відшкодована особою, у власності якої перебуває квартира та елемент системи водопостачання, який став причиною такого затоплення. Розмір заподіяної позивачці шкоди визначено висновком судової будівельно-технічної експертизи № 125-069 від 17.09.2018 року, проведеної судовим експертом РТПП Миколаївської області, відповідно до якого вартість ремонтно-будівельних робіт відновлювального ремонту в приміщеннях квартири [ADDRESS] складає 211392 грн. Як вбачається із зведеного кошторисного розрахунку, який є невід`ємною частиною висновку експерта, до зазначеної суми включено податок на додану вартість в сумі 35232 грн. Доказів того, що позивачка понесла витрати по сплаті податку на додану вартість, не надано, тому на 35232 грн. слід зменшити розмір відшкодування завданої шкоди, а відтак позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної залиттям майна позивача, слід задовольнити в розмірі 176160 грн., які відповідно до вимог ст. 1190 ЦК України слід стягнути солідарно з відповідачів. Докази наявності вини в заподіянні шкоди позивачці діями або бездіяльністю Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством 24 м. Миколаєва відсутні, тому в задоволенні позову до вказаного відповідача слід відмовити. Матеріали справи містять квитанцію від 04.09.2018 року про сплату за проведену експертизу представником позивачки, [PERSON] , що діє за дорученням, 2400 грн. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір за позовну заяву в розмірі 2161,92 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 352,40 грн. Щодо витрат н професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (Постанова ВП ВС від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц). Згідно з договором про надання правової допомоги від 03 вересня 2018 року, укладеним між позивачкою та адвокатом Потаповим В.М., останній зобов`язався надати замовнику правову допомогу. Додатковою угодою до договору №1 від 04.09.2018 року сторони договору узгодили розрахунок гонорару в розмірі 4500 грн. Разом з тим квитанція про сплату гонорару серія ПВМ № 000001 від 08.10.2018 року свідчить про те, що сплачено адвокату 3500 грн.: 500 грн. за надання консультації, 2000 грн. за підготовку та складання позову, 1000 грн. за підготовку та складання заяви про забезпечення позову. При цьому, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, визначаючи суму витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки, суд враховує тривалість часу, затраченого на складання позовної заяви, підготовку необхідних документів до суду, участь в судових засіданнях, та прийшов до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Від відповідачів не надійшло клопотання щодо не співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката (ч.5 ст.137 ЦПК). Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами першою, третьою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного, оскільки заявлений позов задоволено частково, на 83%, (176160 : 211392 х 100%), то понесені витрати по сплаті судового збору та інших судових витрат слід покласти на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто: 2400 + 3500 + 2161,92 + 352,40 = 8414,32 х 83% = 6983,90. Підстав для стягнення з позивачки втрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачами, не має.

Outcome: partial