overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Чухелівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] та належали [PERSON] На обгрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], вона, як спадкоємець по заповіту прийняла спадщину у встановлений законом строк. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що на спадковий житловий будинок і господарські будівлі відсутні правовстановлюючі документи. Позивачка в судове засідання не з'явилася, від позивачки надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Чухелівської сільської ради в судове засідання не з'явився. Чухелівська сільська рада надіслала до суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та підтверджується: паспортом позивачки, свідоцтвом про її народження та про укладення шлюбу з [PERSON]; свідоцтвом про смерть [PERSON] 12.07.2003 року; заповітом останнього, вчиненим 09.04.2002 року на користь позивачки [PERSON]; свідоцтвом про право на спадщину від 17.06.2004 року, що видане позивачці [PERSON] після смерті [PERSON]; довідкою, виданою виконавчим комітетом Чухелівської сільської ради № 336 від 20.10.2014 року про те, що за [PERSON] на час смерті рахувався житловий будинок, рішенням Чухелівської сільської ради від 18.10.1993 року [PERSON] було передано земельну ділянку для обслуговування даного житлового будинку; технічним паспортом на зазначений житловий будинок та висновком про його технічний стан; відмовою державного нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]. Як підставу позову зазначила, що з 13 вересня 2008 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через відсутність взаємного порозуміння з відповідачем по основним питанням подружнього життя, відсутність поваги, різні погляди на життя. Вказує, що протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З грудня 2013 року спільно з [PERSON] не проживають, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. На примирення з відповідачем не згодна. Посить розірвати шлюб, оскільки не має наміру поновлювати подружні стосунки з відповідачем, змінити її прізвище на дошлюбне «Гришина» та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. У судове засідання сторони не з’явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів, позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні, а відповідач визнає позов у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 13 вересня 2008 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 74 (а.с. 4). Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Протягом останніх років сімейне життя сторін поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З грудня 2013 року сторони спільно не проживають, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні погляди на життя. На примирення сторони не згодні, оскільки не бажають зберегти шлюб. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, з’ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 29.06.1995 року та має сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Позивач вказує, що відповідач не надає матеріальної допомоги, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно починаючи з 14.10.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач зобов'язаний утримувати свого неповнолітнього сина. Відповідно до свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого 06 грудня 2000 року, [PERSON] народився [INFO] року. Батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що у відповідача інших дітей немає та син [PERSON] залишається проживати з позивачем. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходів). Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, позовна вимога підлягає задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 07 липня 2007 року вона та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 748. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Створити міцну і дружню сім'ю їй із [PERSON] не вдалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим вони припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо. Вважає, що за таких обставин їхній шлюб існує лише формально, відновлювати шлюбні відносини немає сенсу. Більш того, вона має намір створити нову сім'ю з іншим чоловіком. Просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], укладений 07 липня 2007 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у суд теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнає, проти його задоволення та розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 07 липня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 748. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю. Суд встановив, що протягом року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому зазначала, що 23 жовтня 2012 року вона, [PERSON], та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 713. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З червня 2014 року вони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З урахуванням зменшення позовних вимог просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у суді позов про розірвання шлюбу визнав, проти його задоволення не заперечував, про що надав суду письмову заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 713. Із матеріалів справи вбачається, що сторони припинили подружні стосунки з липня 2014 року, проживають окремо один від одного та спільне господарство не ведуть з жовтня 2014 року. Примирення між ними не можливе. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи фактичні відносини подружжя, та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд стягує з другої сторони понесені й документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви до суду позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 липня 2002 року у виконавчому комітеті Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області з відповідачем зареєстрували шлюб, актовий запис №1. Від спільного проживання у сторін народилися діти, [PERSON] 2002 року народження та [PERSON] 2007 року народження. Позивач зазначила, що проживала із відповідачем однією сім'єю до листопада 2012 року, після чого проживання було фактично припинено. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного із сторін. Позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надала до суду заяву, в якій просить справу за її позовом розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 21 липня 2002 року був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 1 (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 2 березня 2008 року виконкомом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, 24 лютого 2007 року у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 січня 2003 року виконкомом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, 29 грудня 2002 року у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.6). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 5 лютого 2012 року в відділі РАЦС Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області зареєстрували шлюб. Від спільного проживання в сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, подружніх стосунків сторони не підтримують, сім'я фактично розпалася. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак направила на адресу суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною її дочки [PERSON], [INFO], яка є інвалідом IІ групи з дитинства, оскільки страждає на психічне захворювання, перебуває на обліку в КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер». Внаслідок стійкого розладу психічного здоров'я дочка не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного медичного нагляду та лікування, а також постійної сторонньої допомоги і контролю. Заявник надає дочці постійну допомогу у веденні господарства, доглядає за нею. Просить визнати [PERSON] недієздатною особою і призначити її опікуном. Заявник свою заяву підтримала, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Бердянської райдержадміністрації заяву [PERSON] підтримує. Суду пояснила, що орган опіки та піклування вносить суду подання про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] Просить заяву задовольнити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керувати ними. Над недієздатною особою судом встановлюється опіка і призначається опікун за поданням органу опіки та піклування ( ч.1 ст.60 ЦК України). [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи з дитинства. З 2007 року перебуває у дитячому відділенні Кіровського будинку інвалідів в с. Кірово Оріхівського району Запорізької області. За висновком МСЕК може виконувати просту фізичну роботу. Як видно з Акту амбулаторної, первинної, судово-психіатричної експертизи від 15.01.2015р. № 29 (а.с.61-65), наданого КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня», експертна комісія прийшла до висновку, що [PERSON], 1996 року народження, «обнаруживает признаки тяжелой умственной отсталости ( глубокая имбицильность) с эмоционально-волевой неустойчивостью, в силу чего она не может понимать свох действий и руководить ими». З паспорту та свідоцтва про народження [PERSON], паспорту заявника, довідки про склад сім'ї, акту обстеження житлово- побутових умов проживання вбачається, що вона є донькою [PERSON], проживає з нею за однією адресою, знаходиться на її повному утриманні. Відповідно до подання органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації №1422/01 від 26.12.2014р., [PERSON] може бути призначена опікуном над своєю донькою [PERSON] На час розгляду справи опіка над [PERSON] не встановлювалася. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, посилаючись на те, що [INFO] померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина і вона є спадкоємцем після смерті матері разом із своїм братом [PERSON], який відмовляється від прийняття спадщини на її користь. Встановлення факту родинних відносин їй необхідно для прийняття спадщини, під час оформлення якої виявилося, що в свідоцтві про народження її прізвище та прізвище батька записано «[PERSON]», а прізвище матері «[PERSON]». Їй невідомо з яких причин у свідоцтві про народження її прізвище та прізвище батька записано «[PERSON]», а прізвище матері «[PERSON]», через що неможливо встановити родинні відносини між померлою [PERSON] та заявником, що необхідно їй для прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просить їх задовольнити. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що добре знають заявника [PERSON] та її матір як «[PERSON]». Заінтересована особа - [PERSON] в телефонному режимі повідомив суд, що не заперечує проти встановлення факту родинних відносин між померлою [PERSON] та заявником [PERSON] Просить розгляд справи провести без його участі. Відповідно до ст. 256 ч.1 п.1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що померла [PERSON] є матір'ю заявника [PERSON] Заявнику встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини після померлої [PERSON] Підтвердженням факту родинних відносин між померлою [PERSON] та заявником [PERSON] є: копія свідоцтва про народження заявника, Серії [NUMBER]; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та реєстрацію актового запису про шлюб, № витягу 00000948911, який підтверджує зміну прізвища заявника з «[PERSON]» на «[PERSON]»; копія свідоцтва про розірвання шлюбу, Серії [NUMBER], згідно якого прізвище заявника після розірвання шлюбу залишено «[PERSON]»; паспорт заявника та показання свідків.

Outcome: approved