Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

У квітні 2018 р. Міністерство оборони України (надалі позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (надалі відповідач) витрат, пов`язаних з утриманням останнього у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 4 161,92 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] у період з 2007 року по 2010 рік навчався у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» за спеціальністю «Управління діями\~ підрозділів із засобами військового зв`язку». Наказом Міністра оборони України від 19.06.2010 року № 556 у зв`язку із закінченням навчання [PERSON] був призначений для проходження військової служби у Збройних Силах України. Останнім місцем проходження військової служби відповідача була посада у військовій частині [NUMBER] . 23.03.2014 року Радою Національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», введене в дію указом Президента України від 24.03.2014 року № 339/2014. Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06.05.2014 року № Д-1 визначено порядок та встановлено строки прибуття військовослужбовців Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Однак, незважаючи на вимоги зазначених документів, відповідач [PERSON] не прибув з тимчасово окупованої території України до визначеного пункту у встановлені строки для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України. Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 23.03.2015 року на відповідача накладено дисциплінарне стягнення у виді позбавлення військового звання. На підставі зазначеного наказу, наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 06.04.2015 року № 37, відповідача відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас\~ за пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено із списків особового складу Збройних Сил України з 21.03.2015 року. Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 21.03.2015 року № 117 відповідача з 21.03.2015 року виключено зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, знято зі всіх видів забезпечення. За викладених обставин, позивач на підставі ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звернувся до суду з вказаним позовом. У подальшому позивачем збільшено позовні вимоги, відповідно до яких позивач просив суд стягнути з відповідача витрати, пов`язані з утриманням останнього у вищому навчальному закладі, у сумі 18 394,12 грн. (а.с. 43-44). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2018 року підсудність цивільної справи визначено Печерському районному суду м. Києва. Ухвалою судді 23 квітня 2018 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору та надання копії позовної заяви та копій документів, долучених до неї для відповідача. Ухвалою суду від 07 червня 2018 р. після усунення недоліків у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлявся судом шляхом розміщення судової повістки на офіційному веб-сайті суду, оскільки останнім відомим місцем проживання [PERSON] є с. Перевальне, Сімферопольський район, Автономна Республіка Крим, що є тимчасово окупованою територією та пересилання поштової кореспонденції на дану територію не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи\~ за правилами спрощеного позовного провадження та дійшов висновку про ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує щодо такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідно до послужної картки [PERSON] , останній у період з 2007 року по 2010 рік навчався у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» та отримав диплом спеціаліста за напрямом підготовки 1401 «Військові науки» та здобув кваліфікацію «Спеціаліст військового управління, офіцер військового управління тактичного рівня» за спеціальністю «Бойове застосування та управління підрозділами (частин, з`єднань) із засобами зв`язку» спеціалізація «Застосування та управління діями підрозділів із засобами радіозв`язку» (а.с. 7-8) . Наказом Міністра оборони України від 19.06.2010 року № 556 у зв`язку із закінченням навчання [PERSON] був призначений для проходження військової служби у Збройних Силах України (а.с. 30). З послужної картки відповідача вбачається, що останнім місцем проходження військової служби відповідачем була посада начальника відділення радіостанцій радіоцентру польового вузла зв`язку 36 окремої бригади берегової оборони, що згідно доводів позивача розташовувався на території Автономної Республіки Крим. 23.03.2014 року Радою Національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», введене в дію указом Президента України від 24.03.2014 року № 339/2014. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено особливості припинення проходження громадянами України військової служби у військових формуваннях, пов`язані з тимчасовою окупацією території. Частинної 2 цієї статті передбачено, що військовослужбовці військових формувань, які не прибули до визначених пунктів у визначені військовими формуваннями строки, вважаються такими. що залишили військові частини, та зараховуються у розпорядження відповідних посадових осіб. Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06.05.2014 року № Д-1 визначено порядок та встановлено строки прибуття військовослужбовців Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. У зв`язку із неприбуттям [PERSON] з тимчасово окупованої території України до визначеного пункту у встановлені строки для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України, наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 23.03.2015 р. № 117\~ на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у виді позбавлення військового звання (а.с. 31-32). На підставі зазначеного наказу, наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 26.03.2015 року № 57, [PERSON] з 21.03.2015 року виключено зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, знято зі всіх видів забезпечення (а.с. 34). Наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 06.04.2015 року № 37, [PERSON] звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено із списків особового складу Збройних Сил України з 21.03.2015 року (а.с. 33). Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до п.п. «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі Порядок). Зазначений Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Так, відповідно до п. 3 зазначеного Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 5 вказаного Порядку витрати відшкодовуються у повному розмірі особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до, зокрема, п.п. «ж» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за весь період навчання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не відшкодувавши фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).\~\~\~ Позивачем наданий до суду розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу, відповідно до якого сума таких витрат за період навчання розраховано згідно з нормами утримання курсантів, та становить 18 394 грн. 12 коп. Розрахунок зазначених витрат здійснений відповідно до п. 5, 6 зазначеного Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про відшкодування зазначених витрат у добровільному порядку. Відповідно до п. 7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України\~ покладаються на відповідача.

Outcome: approved