Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень зазначив, що з 25.12.1985 р. перебував у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] Під час шлюбу ним та [PERSON] за рахунок спільних коштів були придбані автомобіль марки «ВАЗ», модель « 21703», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], причеп марки «ЗАЗ 8101», 1993 року випуску, реєстраційний [NUMBER], земельна ділянка площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на це майно було зареєстроване в установленому законом порядку за [PERSON] Оскільки це майно було придбано ним під час шлюбу з [PERSON], за рахунок спільних коштів подружжя, то воно згідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя. Ще 14.08.1993 р. [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок смерті усе належне їй майно заповіла її сину від першого шлюбу [PERSON] [INFO] [PERSON] померла і відкрилась спадщина на належне їй за життя майно. Він є інвалідом 3-ї групи і відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті спадкодавця. В установленому законом порядку з метою отримання свідоцтва про право власності на ? частину спільного майна подружжя та свідоцтва про право на обов'язкову частку на спадщину він звернувся до приватного нотаріуса Овідіопольського районного округу [PERSON], яка змусила його підписати відмову від права на ? частину майна подружжя і видала йому лише свідоцтва про право на спадщину згідно до ст. 1241 ЦК України на ? частину зазначених вище автомобіля, причепа та земельної ділянки. Внаслідок цього він був позбавлений права на ? частину зазначеного вище спільного майна подружжя. З наведених підстав позивач просив: визнати частково недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON]; визнати недійсною його відмову від права на ? частину спільного з [PERSON] майна подружжя у виді автомобіля, причепа, земельної ділянки; визнати за ним право власності на ? частину набутого за час шлюбу ним з [PERSON] майна у виді автомобіля, причепа та земельної ділянки; внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого йому приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] 16 квітня 2014 року, а саме: змінити розмір його частки у праві на спадщину на підставі ст. 1241 ЦК України з ? на 1/8 частину на спадкове майно в виді автомобіля, причепа, земельної ділянки. (а.с. 166-168) У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Відповідач позов не визнав з тих підстав, що заповіт [PERSON] складений та свідоцтво про право на спадщину позивачу видано згідно до вимог закону. (а.с. 138) Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а відповідно до ст. 70 цього ж Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 25.12.1985 р. [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу. (а.с. 36) 24.04.2001 р. на ім'я [PERSON] був придбаний та зареєстрований на праві власності у РЕВ ДАІ автомобільний причеп марки «ЗАЗ 8101», 1993 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с. 68) 04.04.2008 р. на ім'я [PERSON] був придбаний та зареєстрований на праві власності у РЕВ ДАІ автомобіль «ВАЗ», модель « 21703», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу і квитанцією до прибуткового касового ордера №130907 про оплату вартості придбаного автомобіля. (а.с. 12-13,52) Таким чином автомобіль та причеп набуті подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, а тому є спільним майном подружжя і частка кожного з подружжя у праві власності на це майно становить ? частину. Ці обставини у судовому засіданні по суті визнав відповідач і ніяких доказів на підтвердження того, що зазначене майно було особистою власністю його матері суду не надав. 14.08.1993 р. [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок смерті все належне їй майно заповіла її сину [PERSON] (а.с. 43) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть. (а.с. 31) Відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Статтею 67 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном, та не передбачає такого виду розпорядження, як відмова від частки на користь інших осіб під час оформлення спадщини на іншу частку в спільному майні подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що відмова позивача у заяві від 05.03.2014 р. приватному нотаріусу Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] від його права власності на ? частину спільного майна у виді автомобіля та причепа, придбаного ним під час шлюбу з [PERSON], померлою [INFO], суперечить ст. 67 СК України, порушує законні права та інтереси позивача, а тому підлягає визнанню недійсною. (а.с. 90) Також за позивачем підлягає визнанню право власності на ? частину набутого за час шлюбу ним з [PERSON], померлою [INFO], майна у виді зазначених вище автомобіля та причепа. Позивач в установленому законом порядку на час відкриття спадщини після смерті його дружини і станом на цей час визнаний інвалідом 3-ї групи, проживав зі спадкодавцем однією сім'єю на час відкриття спадщини, своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. (а.с. 6,23, 34-35) Статтею 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному із них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Зі змісту цих положень закону слідує, що право на обов'язкову частку в спадщині не залежить від змісту заповіту, отже рішення суду про визнання недійсним заповіту в частині, що порушує права спадкоємця на обов'язкову частку в спадщині, не вимагається, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині визнання частково недійсним заповіту [PERSON] задоволенню не підлягають. 16.04.2014 р. нотаріусом з урахуванням заяви [PERSON] від 05.03.2014 р. про відмову від отримання свідоцтва про право власності на ? частину спільного майна подружжя у виді автомобіля та причепа видано йому свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст. 1241 ЦК України після смерті спадкодавця на ? частину цього спадкового майна. (а.с. 132) Відповідно до ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частиною першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про спадщину. З урахуванням того, що за позивачем підлягає визнанню право власності на ? частину набутого за час шлюбу ним з [PERSON], померлою [INFO], майна у виді причепа та автомобіля, спадщина відкрилась на належну померлій ? частину цього майна і розмір частки позивача в порядку спадкування на підставі ст. 1241 ЦК України має становити не ?, а 1/8 частину зазначеного майна. Тому позовні вимоги про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину обґрунтовані і підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що станом на день ухвалення цього рішення відповідач ще не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом і не зареєстрував в установленому законом порядку це право на спірне майно у виді причепа та автомобіля. Відповідно до ст. ст. 81,116 Земельного Кодексу України, п. 182 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. [PERSON] 25.11.2004 р. набула право власності в порядку приватизації на земельну ділянку площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджено рішенням Овідіопольської селищної ради від 17.06.2004 р. та державним актом на право власності на земельну ділянку, і згідно наведених вище положень закону ця земельна ділянка була її особистою власністю. Тому свідоцтво про право на спадщину в порядку ст. 1241 ЦК України на ? частину цієї земельної ділянки позивачу видано у відповідності до вимог закону, будь-які законні права та інтереси його при цьому не були порушенні і його позовні вимоги в цій частині безпідставні та задоволенню не підлягають. (а.с. 106-108, 130) На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору 372 грн. (а.с. 1)

Outcome: partial