Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], який зареєстрований 30 вересня 2005 року Єгорівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №09. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, необґрунтованої недовіри, підозри, внаслідок чого між ними припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, на теперішній час сторони проживають окремо. Посилаючись на дані обставини позивач просила шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і вона не бажає підтримувати подружні відносини. В судове \~засідання позивач [PERSON] \~не зявилася, \~надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність та наполягала на розірвання шлюбу з відповідачем, та просила ухвалити заочне рішення по справі ( а.с.22) Відповідач [PERSON] \~в судове засідання не зявився повторно,\~\~\~про час та місце слухання справи був повідомлений належним \~чином поштою, рекомендованим листом з повідомлення про вручення ( а.с.16), \~телефонограмою ( а.с.21), заяви про перенесення слухання справи суду не надав. Враховуючи вказані факти, згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4\~ст. 169 ЦПК України\~ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Суд розглядає справу в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 30 вересня 2005 року Єгорівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 033477(а.с.6) Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 085703 ( а.с.7 ). Сторони припинили подружні відносини. Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, необґрунтованої недовіри, підозри, внаслідок чого між ними припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, на теперішній час сторони проживають окремо. Позивач на розірвання шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. \~Згідно ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітньої доньки. Згідно зі ст. 113 СК України\~ \~\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачка\~\~просить надалі іменуватися цим прізвищем. \~ Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують,\~ спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 640грн. На підставі ст.ст.24, 105 ч.3, 110, 112, 113,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved