Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2019 року суддя Женеску Е.В. була визначена для розгляду даної справи. Ухвалою судді від 25.11.2019 року було відкрито провадження у справі за визначено про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2020 року суддя Сліщенко Ю.Г. визначений для розгляду цієї справи. Ухвалою від 02.03.2020 року справа прийнята суддею до провадження та визначено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 06.10.2020 року та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою від 09.10.2020 року справа прийнята суддею до провадження, визначено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.12.2020 року до суду надійшла заява [PERSON] про збільшення позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.07.2018 року він уклав з [PERSON] договір позики, у вигляді розписки. За умовами договору позики він передав [PERSON] у строкове користування, до 15.08.2018 року, грошові кошти у сумі 442 000 грн. У зазначений строк відповідач кошти не повернув. Водночас, в період з 10.09.2018 року по 27.11.2018 року відповідачем було повернута частина заборгованості у розмірі 149 970 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача залишок заборгованості в розмірі 292 030 грн. та пеню в розмірі 191 625 грн. 81 коп. Через те, що [PERSON] у визначений строк не виконав взяті на себе зобов`язання, він, за правилами ст. 625 ЦК України, має компенсувати йому інфляційні втрати від знецінення національної грошової одиниці та сплатити 3% річних за користування грішми. За підрахунками позивача, викладених в уточненій позовній заяві з врахуванням зміни періоду прострочки, розмір інфляційних втрати за період часу з 16.08.2018 року по 30.11.2020 року становить 41 213 грн. 26 коп., а розмір 3% річних, за той самий період часу, становить 20 901 грн. 44 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 11 753 грн. 58 коп., які складаються із сплаченого судового збору, комісії банку, витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, пославшись на обставини викладені в уточненій позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у відповідача перед позивачем борг є, але він згоден сплачувати позивачу тільки по 5 000 грн. на місяць в рахунок погашення основного боргу, зі сплатою інфляційних та трьох відсотків річних відповідач не згодний, просив відмовити у задоволенні позову, не заперечував того, що відповідач брав у позивача в борг грошові кошти у вказаній ним сумі, про що написав розписку. Вислухавши позивача з представником та представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку, зважаючи на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 11.07.2018 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якої [PERSON] передав [PERSON] у позику грошові кошти у сумі 442 000 грн., а [PERSON] зобов`язався повернути позику у строк до 15.08.2018 року. За умовами цієї розписки, яка є по суті договором позики, [PERSON] на випадок прострочення зобов`язався виплатити пеню в розмірі 1% за кожний день прострочення. Відповідачем умови договору позики не виконано, отримані у позику грошові кошти не повернуто в строк, обумовлений в розписці. Водночас, в період з 10.09.2018 року по 27.11.2018 року відповідачем було повернута позивачу частина заборгованості у розмірі 149 970 грн., а саме: 10.09.2018 року повернута сума в розмірі 50 000 грн., 24.10.2018 року повернута сума в розмірі 50 000 грн., 27.11.2018 року повернута сума в розмірі 49 970 грн. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нормою ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. 17.07.2018 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у сумі 442 000 грн. [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі - передав [PERSON] у тимчасове користування на строк до 15.08.2018 року грошові кошти у вказаній сумі, що не заперечувалося відповідачем. [PERSON] зі свого боку умови договору позики не виконав, оскільки отриманні у тимчасове користування кошти не повернув в повному обсязі, а термін їх повернення сплив. Внаслідок цього, право [PERSON] на повернення своєї власності, з відсотками за користування грішми у розмірі, визначеному ст. 625 ЦК України, а також суми інфляційного збільшення боргу, порушено, а тому підлягає судовому захисту. [PERSON] має право вимагати стягнення заборгованості з [PERSON] і реалізував це право, звернувшись до суду. Перевіряючи відповідність наведеного позивачем розрахунку заборгованості, суд приймає його як належний та допустимий доказ та погодився з ним, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 292 030,00 грн. (сума боргу за розпискою 442 000 грн. - повернута позивачу частина заборгованості у розмірі 149 970 грн. = 292 030,00 грн.), інфляційні витрати в розмірі 41 213 грн. 26 коп., 3% річних у розмірі 20 901 грн. 44 коп., неустойку (пеню) у розмірі 191 625 грн. 81 коп. Будь-яких доказів в спростування наведеного розрахунку та розміру грошових коштів, які підлягають стягненню, відповідачем суду не надано. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем суду не надано жодного підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути лише суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 5 457 грн. 77 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved