Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У квітні 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14 січня 2013 року в сумі 16 042 грн. 20 коп. та судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі вказаних осіб, з постановленням по справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 14 січня 2013 року відповідач [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» підписали заяву про видачу кредиту в сумі 2000 грн. 00 коп. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У вказаній заяві зазначено, що відповідач ознайомилась і погоджується з памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі, своїм підписом вона підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в Банку, вона висловлює згоду з тим, що дана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. За таких обставин, беручи до уваги вимоги ст.ст. 207, 638, 639 1054 ЦК України суд приходить до висновку, що 14 січня 2013 року Банк та відповідач [PERSON] уклали письмовий договір позики, зміст якого зафіксовано в кількох документах, в тому числі в Умовах і правилах надання банківських послуг. Як вбачається з розрахунку заборгованості Банк виконав свої зобовязання видав кошти відповідачу. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] у строки, встановлені Умовами та правилами надання банківських послуг, не сплачувала кошти на повернення кредиту та процентів, тому станом на 31 січня 2016 року виникла заборгованість в сумі 14 802 грн. 10 коп. ( в тому числі 1860 грн. 79 коп. заборгованості за кредитом, 10241 грн. 31 коп. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 2700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією). Зважаючи, що відповідач має заборгованість з повернення кредиту та сплати відсотків, тому з урахуванням положень Умов та правил надання банківських послуг, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по штрафу ( фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) в сумі 740 грн. 10 коп. Частина 1 ст. 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошових зобовязань. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що відповідач на день розгляду справи не погасив заборгованість по договору, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 16 042 грн. 20 коп., підлягають задоволенню в повному обємі. Судові витрати, понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved