Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

У квітні 2016 року ТОВ «ФК «Рантье» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] договору №L01.188.33017 від 10 листопада 2014 року відповідач отримав кредит в сумі 27920 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені Кредитним договором графіком щомісячних платежів, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 21 березня 2016 року в сумі 30749,82 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 26898,32 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3851,50 грн., а також судові витрати. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. 31 грудня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю - договір факторингу, згідно з яким ПАТ «Ідея Банк» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» прийняло право вимоги, права кредитора і відносно відповідача [PERSON] за кредитним договором № L.01.188.33017 від 10 листопада 2014 року. Відповідно до зазначеного договору сторони свої зобов'язання виконали повністю. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Судом встановлено, що 28 травня 2015 року між ТОВ «Смарт Фінекпорт» та ТОВ «Лайм-Фінанс» укладено договір факторингу №28-05/15-ЛФ за умовами якого ТОВ «Лайм-Фінанс» передає у розпорядження ТОВ «Смарт Фінексперт» за плату права грошової вимоги д третіх осіб (боржників), що виникли на підставі кредитних договорів, зазначених в Додатку №1 до договору (а.с.17-21). Відтак, позивач, ТОВ «Рантье», на підставі договору факторингу є правонаступником ПАТ «Ідея Банк», який надав 10 листопада 2014 року відповідачу у власність 27920,00 грн., на умовах укладеного з ним відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитного договору, долученого до справи в копії (а.с.15-18). За умовами цього договору, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, відповідач, одержавши у власність 10 листопада 2014 року на поточні потреби грошові кошти у сумі 27920,00 грн., що об'єктивно підтверджується меморіальними ордерами від 11 листопада 2014 року в копії (а.с.32-33), на строк 93 місяці до 10 серпня 2022 року, встановленою ставкою за користування коштами 10% річних від неповернутої суми кредиту, зобовязалася повернути кредит та відсотки ануїтетними платежами згідно графіку по 670,00 грн. щомісяця (п.1.1, п.2.1 договору), Графік щомісячних платежів за кредитним договором. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки відповідно до ст. ст.1048, 1056-1 цього Кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1082 ЦК України на адресу відповідача рекомендованим листом позивач надіслав повідомлення-вимогу про погашення кредитної заборгованості, але відповіді отримано не було. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 21 березня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 30749,82 гривень, яка складається з наступного: 26898,32 грн. непогашена сума за тілом кредиту, 3851,50 грн. несплачені проценти та комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останнім не заперечувалось та не спростовано. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №L01.188.33017 від 10 листопада 2014 року укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON], яка виникла станом на 21 березня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 30749,82 гривень, яка складається з наступного: 26898,32 грн. непогашена сума за тілом кредиту, 3851,50 грн. несплачені проценти та комісії. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved