Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON]. Спадкоємцями після нього є його діти - позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] Спадковим майном після смерті [PERSON] є земельна частка (пай) площею 1,8 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території КСП «Шпитьківське» Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. 02 грудня 2010 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа до майна померлого за № 290. 27 листопада 2013 року [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину в інтересах брата [PERSON], зареєстровану за № 444, та заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину від себе особисто, зареєстровану за № 445. Державний нотаріус Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюк О.В. своїми постановами від 27 листопада 2013 року за № 1890 та № 1891 відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Враховуючи викладене, позивачі [PERSON] та [PERSON] просили суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право на ? частину земельної частки (паю) площею 1,8 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території КСП «Шпитьківське» Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, після померлого [INFO] [PERSON], та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право на ? частину земельної частки (паю) площею 1,8 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території КСП «Шпитьківське» Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, після померлого [INFO] [PERSON]. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у віці 89 років помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Померлий [PERSON] доводився батьком позивачів по справі - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії[NUMBER], та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. З наявного в матеріалах справи заповіту [PERSON] від 25 вересня 2004 року, на випадок своєї смерті він зробив наступне розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, [PERSON] заповів своїм синам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Вказаний заповіт було складено 25 вересня 2004 року об 11 годині 50 хвилин. Вказаний заповіт був нотаріально посвідчений секретарем виконкому Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Шлейченко К.М. Станом на 20 жовтня 2010 року заповіт не було змінено чи скасовано. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Правила ст. 1251 ЦК України встановлюють можливість посвідчення заповіту, за винятком секретного, уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування, якщо у населеному пункті немає нотаріуса. Так, з матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] склав заповіт на користь своїх синів [PERSON] та [PERSON], посвідчений секретарем Шпитьківської сільської ради, що відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до витягу з протоколу № 15 засідання Загальних зборів власників земельних часток (паїв) у межах земель, що належали ліквідованому КСП «Шпитьківське» від 29 січня 2004 року «Про затвердження розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах земель, що належали ліквідованому КСП «Шпитьківське», було вирішено затвердити розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах земель, що належали ліквідованому КСП «Шпитьківське». Також у витягу зазначено, що в реєстрі осіб, які прийняли участь у розподілі земельних часток (паїв) у межах земель, що належали ліквідованому КСП «Шпитьківське», земельна ділянка [PERSON] значиться за [NUMBER] - рілля (сертифікат КВ № 0273350). У вказаному витягу, який був сформований на момент розгляду справи вказано, що в реєстрі осіб, які прийняли участь у розподілі земельних часток (паїв) у межах земель, що належали ліквідованому КСП «Шпитьківське», земельна ділянка [PERSON] та [PERSON] значиться за № 662 - сад (сертифікат КВ № 0273348). Відповідно до викопіювання з розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах земель, що належали ліквідованому КСП «Шпитьківське», [PERSON] належала земельна ділянка [NUMBER], рілля, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 1,14 га. З сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0273350 вбачається, що члену КСП «Шпитьківське» Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинської державної адміністрації від 16 березня 2000 року № 128 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Шпитьківське», розміром 1,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Зазначений сертифікат було зареєстровано 28 квітня 2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 47. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до вимог п. «б», «в», «г», «ґ» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані у користування, прийняття спадщини або виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). 02 грудня 2010 року [PERSON] подав до першої Київської обласної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 04 грудня 2010 року із аналогічною заявою звернувся другий спадкоємець [PERSON] 11 вересня 2012 року [PERSON], який діяв від свого імені та від імені [PERSON], подав до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на його ім'я та на ім'я [PERSON] На підставі вказаної заяви 11 вересня 2012 року на ім'я [PERSON] та на ім'я [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка складається з ? частини земельної ділянки площею 0,2742 га, кадастровий номер 3222488201:01:010:5002, кадастровий номер 3222488201:01:010:5001, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства (0,0242 га), для будівництва та обслуговування жилого будинку (0,2500 га), що знаходиться в [ADDRESS], належну померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ № 035551, виданого Шпитьківською сільською радою 30 квітня 1999 року на підставі рішення виконкому Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24 жовтня 1998 року за № 111, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 645. 27 листопада 2013 року державний нотаріус Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюк О.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину земельної частки (паю) площею 1,8 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території КСП «Шпитьківське» Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яка належала померлому [PERSON], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Аналогічною постановою державний нотаріус Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюк О.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 1223 ЦК України встановлюють, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з вимогами ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з наявних матеріалів справи, спадкоємці померлого [PERSON] за заповітом [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але їм було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Окрім того, у вказаній Постанові роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] набув права на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку, а спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли спадщину, суд дійшов висновку, що вимога позивачів про визнання за ними права на земельну частку (пай) у розмірі ? частина на кожного відповідає вимогам закону, є обґрунтованою, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved