Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить суд розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 22 липня 2000 року відділом РАГС Кагарлицького РУЮ Київської області, актовий запис № 39. Від вказаного шлюбу сторони мають дітей синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають та знаходиться на утриманні відповідачки. Крім того, позивачка у своєму позові також просить суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання зазначених вище дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 643,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 06.04.2015 року, і до досягнення повноліття. Позовні вимоги мотивуються тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату взаємного почуття любові та поваги, сторони мають різні погляди на сімю, ведення спільного господарства, близько двох років як шлюбні відносини припинились, сімя фактично розпалась. За наведених обставин збереження шлюбу неможливо. Відповідач як батько дітей добровільно матеріальну допомогу на їх утримання надавати відмовляється. Він не має постійного місця роботи, займається підробітками водієм в м. Києві, його заробіток є нерегулярним та мінливим, інші утриманці відсутні. Майнового спору між сторонами на даний час немає. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме в частині розірвання судом шлюбу не заперечив, проте щодо розміру аліментів просив суд призначити в сумі 400 гривень на кожну дитину. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме свідоцтво про шлюб (а.с.5) та врахувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу є підставним, підлягаючим задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки сторони по справі не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість його збереження. Також, статті 180 та 181 Сімейного Кодексу України зобовязують відповідача як батька своїх дітей надавати матеріальну допомогу на її утримання. Однак, сторони між собою не можуть домовиться щодо порядку та способу їх утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Суд, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, враховуючи вище зазначене та положення статей 182, 184 Сімейного Кодексу України, приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, а саме те, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дітей синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 500,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 06.04.2015 року, і до досягнення повноліття. Судові витрати згідно статей 79, 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial