Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер-Поліс», в якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер-Поліс» на користь позивача страхове відшкодування в сумі 21269,12 грн, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 4089,18 грн., інфляційні витрати за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 7933,35 грн., 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування в сумі 333,89 грн., моральну шкоду заподіяну внаслідок порушення зобов'язання в сумі 21269,12 грн., та судових витрат в сумі 336,26 та 243,60 грн. В порядку статті 31 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті позивач - [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер-Поліс» на користь позивача страхове відшкодування в сумі 21269,12 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 10201,04 грн., інфляційні витрати за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 9656,13 грн., 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування в сумі 664,29 грн., моральну шкоду заподіяну внаслідок порушення зобов'язання в сумі 21269,12 грн., та судових витрат в сумі 418,71 та 243,60 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено про те, що 04.07.2014 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER 2.4., д.н.з. [NUMBER], право власності на який підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 18.05.2007 р. УДАІ ГУ МВС в м. Києві. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 01.08.2014 року по справі №756/9809/14-п [PERSON], водія автомобіля КІА RIO д.н.з. [NUMBER], визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність, [PERSON] як власника транспортного засобу КІА RIO д.н.з. [NUMBER], на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована в СК «Інтер-Поліс», за полісом №АС/9100813. 11.07.2014 р. позивач звернувся з заявою-повідомленням до СК «Інтер-Поліс», в якій останній просив виплатити суму страхового відшкодування заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгунтування свої вимог позивач зазначив, що відповідач порушив його право на отримання страхового відшкодування, оскільки згідно звіту з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу №028/14 від 01.04.2015 р. 21269,12 грн., цю суму страхового відшкодування страховик повинен сплатити позивачу. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню за рахунок ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС». Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи й дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1116 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 04.07.2014 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено належний позивачу автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER 2.4., д.н.з. [NUMBER], право власності на який підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 18.05.2007 р. УДАІ ГУ МВС в м. Києві. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 01.08.2014 року по справі №756/9809/14-п [PERSON], водія автомобіля КІА RIO д.н.з. [NUMBER], визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили, а тому відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України, суд вважає такими, що не потребують доказуванню встановлені обставини щодо вини [PERSON], у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було заподіяно механічні пошкодження належному позивачу транспортному засобу. Цивільно-правова відповідальність, [PERSON] як власника транспортного засобу КІА RIO д.н.з. [NUMBER], на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована в СК «Інтер-Поліс», за полісом №АС/9100813. 11.07.2014 р. позивач звернувся з заявою-повідомленням до СК «Інтер-Поліс», в якій останній просив виплатити суму страхового відшкодування заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Листом від 10.08.2014 р. ПАТ СК «ІНЕТЕР-ПОЛІС» повідомило [PERSON], що винний у скоєнні ДТП - [PERSON] надав до страхової компанії договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9100813, який страховик перевіряє та встановлює факт укладання та підписання договору страхування, та його дійсності на момент скоєння ДТП, крім того позивачу було повідомлено, що про прийняте рішення його повідомлять додатково. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) для отримання страхового відшкодування потерпілий зобов'язаний протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подати страховику заяву про страхове відшкодування та документи, необхідні для виплати страхового відшкодування. 17.04.2015 року позивач, через представника [PERSON] надав на адресу ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» заяву на виплату страхового відшкодування, до якої було додано Звіт з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складений 01.04.2015 року суб'єктом підприємницької діяльності ФОП [PERSON] Відповідно до ст. 36 Закону, страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. За положенням пп. 36.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Заяву про виплату страхового відшкодування надано [PERSON] на адресу ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» 17.04.2015 р., а отже перебіг строку на виплату страхового відшкодування починається із наступного дня від дати заяви, тобто з 18.04.2015 року та закінчується через 90 днів, тобто 16.07.2015 року. Відповідно до пп. 36.2 ст. 36 Закону якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Оскільки, позивачем подано позовну заяву до Голосіївського районного суду м. Києва 20.04.2015 року, тобто через три дні після надання заяви на виплату страхового відшкодування, а 23.04.2015 року, ухвалою суду відкрите провадження по даній справі, рішення про виплату страхового відшкодування приймається на підставі рішення суду, а отже підстави для застосування положень ст.36 Закону щодо сплати пені за прострочення виплати страхового відшкодування відсутні. При визначені суми, що підлягає стягненню суд вважає належним та допустимим в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України звіт №028/14 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER 2.4., д.н.з. [NUMBER], від 19.08.2015 р., проведеного ФОП - [PERSON], згідно вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER 2.4., д.н.з. [NUMBER] складає 21 269,12 грн. Щодо вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер-Поліс» на користь позивача моральну шкоду заподіяну внаслідок порушення зобов'язання в сумі 21269,12 грн. суд зазначає наступне. Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Зокрема, положенням ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У якості підстави для відшкодування моральної шкоди позивачем вказано про те, що ним одержано душевні страждання через пошкодження належного йому транспортного засобу й неможливістю використання автомобіля через його пошкодження, що викликало дискомфорт у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, необхідності користуватися для пересування громадським транспортом тому правові підстави для задоволення позову на підставі ст. 23 ЦК України відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial