Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У жовтні місяці 2016 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який згодом розірвали. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 1/3 частини із заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підтримала та просить його задоволити. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав частково у розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу). Не заперечує що у добровільному порядку сплачував аліменти на утримання дитини не регулярно. Заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що сторони перебували у шлюбі з 08 червня 2001 року, який за рішенням суду від 08.07.2016 розірвали. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження дитини є відповідач. Дитина проживає і утримується матір'ю, що підтверджується довідкою Копистинської сільської ради Хмельницького району за № 905 від 29.09.2016 року. Відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку, однак не регулярно, тому відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу) щомісяця. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що обовязок утримувати дітей є безумовним. Закон не передбачає спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання дітей. Крім того, не має значення, чи потребує дитина надання їй утримання чи ні.Правова природа аліментів у розумінні глави 15 Сімейного кодексу України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обовязком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів та не знаходить підстав для визначення розміру аліментів у розмірі однієї третини заробітку відповідача, оскільки позивач не навела підстав для стягнення аліментів у зазначеному розмірі, а суд таких не встановив. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial