overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 19 липня 2002 року, від якого мають доньку Даніелу, [INFO]. З квітня 2012 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 29 серпня 2009 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

у квітні 2015року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.10.2011року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом № 2562 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] народження. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини з початку 2015. Шлюб існує лише формально, а тому переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив задовольнити їх. Відповідач також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.10.2011року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом №2562 (а.с.6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається із матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо з початку 2015року, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS], на підставі ст. 405 ЦК України. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з′явився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 20 грудня 2010 року. В зазначеному будинку з 21.01.1997 року зареєстрований відповідач [PERSON], як член сімї власника. Відповідно до висновку Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 07.08.2009 року , в ході перевірки встановлено, що відповідач не проживає за вищевказаною адресою з 2002 року. Згідно повідомлення Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 11.04.2015 року №16/2673, відповідач не проживає за вищевказаною адресою з 2002 року. З 2002 року і по сьогоднішній день відповідач не проживає за місцем свого проживання. Вказані вище обставини підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного, у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік у житловому будинку [ADDRESS], враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщення вказаної квартири. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування частиною будинку, а саме ? частини житлового будинку №91 по вул.Софіївській, в м.Миколаєві. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з′явився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 09.10.1989 року [PERSON] купив ? частину житлового будинку з відповідною частиною прилеглих господарських та побутових споруджень та будівель, в м.Миколаєві по вул. Софіївській,91, на земельній ділянці 1197 кв.м. 12 жовтня 2001 року [PERSON]одружився з [PERSON], після чого остання змінила прізвище на «Попович». Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду по вул.Софіївська,91, власниками є [PERSON]-1/2 частка та [PERSON]-1/2 частка. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №591463 від 19.09.2006 року, власниками земельної ділянки площею 1197 кв.м. по вул.Софіївська,91 є: [PERSON]-1/2 частка та [PERSON]-1/2 частка. 29.08.2012 року [PERSON] помер. Після його позивач звернулась до приватного нотаріуса міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, і 10 липня 2014 року позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частки спадщини. Відповідно до заяв свідків від 09.04.2015 року у вищевказаному житловому будинку [PERSON] не проживає більше 5 років. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік в частині житлового будинку №91 по вул.Софіївська в м.Миколаєві, враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщення вказаної квартири. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до відповідача про заборгованості за кредитним договором в сумі 34 480 грн. 84 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 14 серпня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» (далі-Банк), правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору факторингу №21/07/14 від 21.07.2014 року, та відповідачем [PERSON] (далі-Позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту №2005218044, відповідно до якого банк надав позичальнику споживчий кредит в загальній сумі кредиту 29\~944 грн.40 коп. строком по 14 серпня 2016 року. Розмір процентної ставки 0,01 % річних. Відповідно до п.1.2.1 умов кредитного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим Договором та додатком №1 «Графік платежів», що є його невідємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Дотепер відповідач свої зобовязання за вищевказаним договором не виконав, залишок заборгованості за кредитом 27 440 грн. 54 коп., відсотки за користування кредитом 0 грн. 95 коп., комісія за обслуговування кредитом 7\~039 грн. 45 коп.-станом на 16.02.2015 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 34 480 грн. 84 коп. 20.09.2014 року на адресу відповідача надсилалося повідомлення про повернення суми боргу протягом 10 днів з моменту отримання даного листа. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №2005218044 від 14 серпня 2013 року у сумі 34 480 грн. 84 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 344 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17.08.2014 року померла [PERSON], яка була його матірю. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 2 по вул. Русакова у м. Донецьку Донецької області. 19.02.2003 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом третьої донецької державної нотаріальної контори, за яким зазначений будинок вона заповіла позивачу. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не оформив свої спадкові права, у звязку з проведенням антитерористичної операції у м. Донецьку, тому пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач до судового засідання не зявилася, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача до судового засідання не зявився, був належно повідомлений, про причини неявки суд не інформував. Суд розглядає справу заочно. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 2 по вул. Русакова у м. Донецьку Донецької області. 19.02.2003 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом третьої донецької державної нотаріальної контори, за яким зазначений будинок вона заповіла позивачу. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач у встановлений строк спадщини, яка відкрилася після смерті сина не прийняв, у звязку з проведенням антитерористичної операції у м. Донецьку. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд знаходить, що доводи позивача у справі про поважність пропуску строку для прийняття спадщини за поважних причин заслуговують на увагу, а тому вважає можливим подовжити строк для прийняття спадщини на три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду, обґрунтовуючи тим, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві власності. У вказаній квартирі зареєстровані позивач з сім'єю та брат - [PERSON], який не проживає за місцем реєстрації з 2000 року, витрат за комунальні послуги не несе в зв'язку з чим просить визнати останнього таким, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою та зняти з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню через наступне. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS], окрім позивача з родиною, зареєстрований [PERSON], який є братом [PERSON] Вказана квартира належить позивачу на праві власності згідно договору дарування квартири від 18.01.01 року. Як вбачається з акту, складеного комісією ЖБК «Хімік-3» від 28.04.15 року, [PERSON] не проживає у квартирі позивача протягом 15 років. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а відповідача слід визнати таким, що втратила право на користування житловим приміщенням. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у частині щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку, так як суд може зобов'язати вчиняти певні дії тільки сторону по справі, до якої висунуто позовні вимоги. Згідно з вимогами ст. 30 ЦПК України, сторонами у справі є позивач і відповідач. Позивач не заявляв вимогу про залучення Деснянського РВ ДМС України ГУ ДМС у місті Києві в якості відповідача, тому останній не є стороною у справі і з цих підстав суд не може зобов'язувати його на вчинення певних дій. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

у квітні 2015 року позивач звернувся з позовом до Мостозагіна № 2 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої вимоги мотивує тим, що з 15.06.1982 р. по 25.11.2014 р працював у ВАТ «Мостобуд» Мостозагін № 2, правонаступником якого є Мостозагін № 2 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд». За період з липня 2012 р. по листопад 2014 р. відповідач не виплатив йому заробітну плату в сумі 20 404, 50 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. В подальшому за клопотанням представника Публічного акціонерного товариства «Мостбуд» неналежного відповідача Мостозагін № 2 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» замінено на належного Публічне акціонерне товариство «Мостобуд». Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними у матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] відповідно до Наказу № 28 від 15.06.1982 р. був прийнятий на роботу у Відкрите акціонерне товариство «Мостобуд», правонаступником якого є Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», на посаду водія, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.6) Згідно з Наказом № 47-К від 25.11.2014 р. позивач звільнений з Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Як вбачається зі звіту про виплату заробітної плати ПАТ «Мостобуд», за період з липня 2012 р. по листопад 2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем по заробітній платі в розмірі 20 404, 50 гривень. Відомостей щодо виплати даної заборгованості на день розгляду справи відповідачем не надано. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 20 404, 50 гривень (з врахуванням всіх обов»язкових платежів і зборів, які вираховуються з доходів громадян). На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 03.06.2013 року між сторонами було укладено договір про відкриття карткового рахунку №26251339435980001, надання і використання платіжної картки №006-Z/063968, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 20\~000,00 грн. За користування котами нараховується плата у вигляді процентів в розмірі 60 % річних. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 11.11.2014 р. становить 25\~605,03 грн.. Просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25\~605,03 грн. та судовий збір. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що 03.06.2013 року між сторонами було укладено договір про відкриття карткового рахунку №26251339435980001, надання і використання платіжної картки №006-Z/063968, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 20\~000,00 грн. За користування котами нараховується плата у вигляді процентів в розмірі 60 % річних. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 11.11.2014 р. становить 25\~605,03 грн., яка складається з: -11\~111,04 грн. заборгованість за кредитом; -4\~350,77 грн. прострочена заборгованість за процентами; -7\~230, 94 грн. заборгованість за відсотками; -464, 57 грн. нараховані відсотки по простроченій заборгованості; -2\~447, 71 грн. заборгованість по пені. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved