Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

У квітні 2016 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому трудової книжки, в якій при написанні його прізвища було допущено виправлення. У своїх вимогах заявник зазначив, що при оформленні на роботу на нього було заведену трудову книжку, в якій при написанні його прізвища було зроблено виправлення у літері «Т». При зверненні до УПФУ в Жовтневому районі міста Маріуполя для оформленні пенсії йому було розяснено право звернутись до суду із заявою для встановлення факту належності документу. Просив суд встановити факт належності йому трудової книжки. Заявник [PERSON] у своїй заяві просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення вимог заявника. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Із трудової книжки, заповненої 07.08.1973 року при прийнятті на роботу у ЦОФ «Колосниковська» тресту «Донецьквугользбагачення», вбачається , що у прізвищі заявника «Дементьєв» зроблено виправлення букви «т». Зі свідоцтва про народження Г-Д № 307133 вбачається, що 27.02.1955 року народився [PERSON]. З паспорту заявника серії ВС 924599, виданого Совєтським РВ УМВС України в місті Макіївці 19.05.2001 року, вбачається, що його прізвище зазначено як «Дементьєв». Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав. Відповідно до ст. 256 Цивільного-процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення майнових або інших прав громадян, зокрема відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до розяснень, викладених в пункті 1 Постанови пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за нормами ЦПК в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Наведений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Суд, враховуючи вищенаведені розяснення та положення ЦПК України, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, тому що факт належності йому трудової книжки знайшов своє підтвердження представленими доказами, ніким не оспорюється і має для заявника юридичне значення. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved