Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У жовтні 2020 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просили: визнати протиправними дії Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відділ формування та ведення реєстру територіальної громади) щодо зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання: [ADDRESS] ; зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відділ формування та ведення реєстру територіальної громади): поновити місце реєстрації щодо [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання: [ADDRESS] , а також внести до реєстру територіальної громади дані про скасування зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання: [ADDRESS] , що були внесені з порушенням законодавства. В обґрунтування позову вказує на те, що позивачем до відповідача було подано запит на отримання довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання: [ADDRESS] . Однак, як стало відомо з відповіді, місце реєстрації позивачів було скасовано. При цьому, згідно відповіді реєстратора підставою для скасування місця реєстрації була зміна власника та його заява про скасування місця реєстрації відповідних осіб. Позивач подав скаргу на дії реєстратора начальнику Департаменту, однак у її задоволенні було відмовлено. На даний час позивачі, у зв`язку з безпідставним скасуванням їх місця реєстрації за місцем проживання, позбавлені багатьох прав, в тому числі щодо реалізації їх житлових, трудових та виборчих прав. Зазначає, що перехід права власності на квартиру, в якій були зареєстровані позивачі, до нового власника (який і подавав заяву про зняття з реєстрації за місцем проживання позивачів), відбувся на підставі правовідносин іпотеки. Відповідні дії щодо переходу права власності також оскаржуються позивачем в судах. Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Отже, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки процедура виселення позивачів повинна відбуватися лише в судовому порядку. І лише рішення суду має слугувати підставою для здійснення відповідних дій відповідачем щодо зняття з місця реєстрації позивачів. Аналіз приписів статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави дійти висновку, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням. За таких обставин дії відповідача щодо зняття позивачів з реєстрації місця проживання, які здійснювалися за заявою власника житла без відповідного рішення суду про примусове виселення зазначених осіб/про позбавлення права власності на житлове приміщення/про позбавлення права користування житловим приміщенням, є протиправними. Враховуючи, що в паспортах позивачів відсутні відмітки про зняття з реєстрації, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, вважають за доцільне задоволення вимог саме шляхом зобов`язання відповідача: внести до реєстру територіальної громади дані про скасування зняття з реєстрації місця проживання зазначених осіб та поновити дані про реєстрацію місця проживання позивачів. У зв`язку з викладеним позивачі звернулись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25 січня 2021 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, було залучено [PERSON] , [INFO] (а.с. 41). 26 лютого 2021 року від представника відповідача Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відділ формування та ведення реєстру територіальної громади) до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи з огляду на наступне. Оскільки 22 січня 2019 року [PERSON] реалізувала своє право власності на квартиру [ADDRESS] , згідно договору іпотеки від 03.11.2017 року серії та номер: 1697, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С., тому і всі подальші дії щодо даного нерухомого об`єкта були здійснені власником майна відповідно до частини 1 статті 319 ЦПК України, яка передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім того, в додатках до позовної заяви самі ж позивачі надають інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої право власності на квартиру [ADDRESS] , належить [PERSON] . Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 14 лютого 2019 року за заявами [PERSON] було знято з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 26 Постанови Кабінету Міністрів від 02.03.2016 № 207 передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, які свідчать про відчуження житла та інших визначених законодавством документів за заявою власника. Право власника квартири на користування жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру. Із припиненням права власності на житло, втрачається й право користування таким жилим приміщенням. Отже, у разі звернення нового власника житла із заявою про зняття з реєстрації осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою такого житла, з документами, що свідчать про відчуження житла, здійснюється зняття з реєстрації місця проживання осіб, місце проживання яких зареєстроване у такому житлі. За підписом директора департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради була надана відповідь від 09.10.2020 року № 9/5-6 на скаргу позивачів від 08.09.2020 року, в якій чітко визначена підстава зняття з реєстрації місця проживання останніх. Зняття з реєстрації позивачів є законним. У зв`язку з викладеним просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. 15 березня 2021 року від представника позивачів [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено наступне. Відповідна квартира не була придбана на підставі кредитних коштів від третьої особи. Отже, виселення з вказаної квартири можливе лише на підставі рішення суду з наданням іншого житла, як того вимагає ст. 109 ЖК УРСР. Позбавившись реєстрації за місцем проживання, на підставі оскаржуваних незаконних дій відповідача, позивачі втратили право, втратили навіть можливість на захист своїх прав щодо житла, оскільки незаконне зняття з реєстрації за місцем проживання позбавляє їх такої можливості. Зняття з реєстрації місця проживання є беззаперечною та безумовною підставою для виселення. Наголошує, що перехід права власності до третьої особи оскаржується в судах. Лише після вирішення в судовому поряду питання щодо виселення, зняття з реєстрації позивачів за відповідним місцем реєстрації, при вирішенні питання надання іншого житла в порядку ст. 108 ЖК УРСР та лише після отримання відповідного рішення суду можливо було здійснити таке зняття з реєстрації за місцем проживання. В іншому випадку відповідні дії є незаконними та порушують права позивачів, що є підставою для задоволення позовних вимог. Представник позивачів - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 03 листопада 2017 року між [PERSON] як іпотекодавцем та [PERSON] як іпотекодержателем було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С., зареєстрований в реєстрі за № 1697, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку, а [PERSON] прийняла в іпотеку належне [PERSON] на праві власності нерухоме майно квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 47,0 кв.м. (а.с. 95-97). У вказаному Договорі іпотеки зазначено, що він укладений з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з договору позики від 03 листопада 2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , за умовами яких [PERSON] , зокрема, зобов`язана повернути [PERSON] позику в розмірі 754\~040,00 грн., що становить еквівалент 28\~000,00 грн. доларів США, зі строком повернення не пізніше 03 листопада 2018 року. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 156429270 від 15 лютого 2019 року вбачається, що 22 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , підстава виникнення права власності договір іпотеки, посвідчений 03 листопада 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С., зареєстрований в реєстрі за № 1697 (а.с. 13-14). Судом встановлено,\~що станом\~на дату\~реєстрації [PERSON] \~права власності\~на квартиру\~ [ADDRESS] у\~вказаній квартирі\~були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 25 квітня 2016 року), що підтверджується відповідною відміткою у її паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 05 листопада 1997 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 8); [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 07 листопада 2017 року), що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 11361 від 27 серпня 2020 року, виданою відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. 35). [PERSON] зверталась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договорів позики та іпотеки недійсними, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності, визнання договору позики неукладеним. Однак, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2020 року по справі № 204/9549/18 у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зєнікова Марина Сергіївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна, [PERSON] , Орган опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, [PERSON] про визнання договорів позики та іпотеки недійсними, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності, визнання договору позики неукладеним відмовлено (а.с. 74-80). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 липня 2020 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2020 року було залишено без змін (а.с. 81-85). Постановою Верховного Суду від 04 листопада 2020 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 липня 2020 року залишено без змін (а.с. 86-94). У подальшому позивачами було подано новий позов про визнання недійсними припиненим правовідношення поруки, який на теперішній час перебуває на розгляді в Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська (а.с. 98-102). Судом також встановлено, що після набуття права власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] звернулась до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . 14 лютого 2019 року Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради було проведено зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відчуженням нерухомого майна [PERSON] , про що зазначено у листі Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 9/5-6 від 09 жовтня 2020 року (а.с. 15), та підтверджено учасниками справи під час розгляду справи. Дізнавшись про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] звернулись до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з відповідною скаргою від 08 вересня 2020 року. Однак, листом Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 9/5-6 від 09 жовтня 2020 року [PERSON] та [PERSON] було повідомлено про те, що зняття з реєстрації місця проживання було проведено відповідно до вимог діючого законодавства і для поновлення реєстрації місця проживання немає законних підстав. У зв`язку з цим у жовтні 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даним позовом, посилаючись на те, що дії Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відділ формування та ведення реєстру територіальної громади) щодо зняття позивачів з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , є протиправними та вчинені з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому місце проживання позивачів за цією адресою має бути поновленим. Заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] представник відповідача Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відділ формування та ведення реєстру територіальної громади) посилався на те, що зняття позивачів з реєстрації місця проживання було проведено правомірно, оскільки [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] згідно договору іпотеки, тому всі подальші дії щодо даного нерухомого майна були здійснені власником майна відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, та з припиненням права власності на житло втрачається і право користування таким житловим приміщенням, право власника квартири на користування житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру, а також посилалась на те, що відповідачем було дотримано вимоги Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207. З цього приводу слід зазначити наступне. Так, дійсно механізм здійснення\~реєстрації/зняття\~з реєстрації\~місця проживання/перебування\~осіб в\~Україні визначений\~у Правилах реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207. У пункті 26 вищевказаних Правил реєстрації місця проживання, в редакції, що діяла станом на момент зняття позивачів з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , тобто станом на 14 лютого 2019 року, визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, інших документів, які свідчать\~про припинення\~підстав на\~право користування\~житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Разом з цим, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Порядок реалізації свободи пересування та вільного місця проживання визначено\~\~Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Закон України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а отже до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання, підлягають застосуванню положення статті 7 вказаного Закону. Так, у частині 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» закріплено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; - свідоцтва про смерть; - паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інших документів, які свідчать про припинення: підстав\~для перебування\~на території\~України іноземців\~та осіб\~без громадянства; підстав\~для проживання\~або перебування\~особи у\~спеціалізованій соціальній\~установі,\~закладі соціального\~обслуговування та\~соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, у розумінні статті 7 Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» однією з підстав для зняття осіб з місця реєстрації можуть бути відповідні документи, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням за певною особою. І такими документами може бути виключно рішення суду, яке набрало законної сили. Юридична сила\~закону\~як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в\~Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє\~закон\~від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади, та п. 3 ч. 1\~ст. 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України, яка є єдиним органом законодавчої влади. Вища юридична сила\~закону\~також полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі\~законів\~та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях\~Конституції України. З огляду на пріоритет\~закону\~над підзаконними актами, посилання відповідача як на підставу правомірності зняття позивачів з реєстрації місця проживання на п. 26 Правил реєстрації місця проживання, в редакції, що діяла станом на момент зняття позивачів з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , судом до уваги не беруться та відхиляються, оскільки вони протирічать статті 7 Закону України Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», як спеціальному закону, який регулює дані правовідносини. Суд зазначає, що заява нового власника квартири та документи, що підтверджують право власності нового власника на квартиру, не можуть бути документами, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням, в розумінні\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Тим більше у даному випадку органу, які здійснює зняття з реєстрації місця проживання слід враховувати форму угоди, на підставі якої новий власник набув прав власності, оскільки набуття права власності на підставі договору іпотеки виключає можливість іпотекодавця бути присутнім під час реєстрації переходу права власності, та така реєстрація права власності за новим власником відбувається на підставі іпотечного застереження, яке міститься в умовах договору іпотеки. В таких випадках іпокетодавці не знаючи про перехід права власності та його реєстрацію за новим власником продовжують проживати у житловому приміщені та користуватися ним, а отже вважаються особами, які не втратили право користування ним у порядку передбаченому законом. Також слід враховувати, що перехід права власності на житло не завжди пов`язаний з втратою права користування таким житлом. Судом встановлено, що після набуття [PERSON] у січні 2019 року права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , позивачі по даній справі продовжують в ній проживати та у встановленому законом порядку з неї не виселені. Правомірність відчуження квартири оскаржується позивачами у судовому порядку. Отже, оскільки позивачі фактично продовжують проживати в спірній квартирі та не виселені з неї, вони не є особами, які втратили право користування зазначеною квартирою. Суд зазначає,\~що з\~аналізу норм\~частини 1\~статті 7\~Закону України\~«Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» слід дійти висновку, що документами які свідчитимуть про втрату особами права користування та зняття їх з реєстрації місця проживання може бути здійснено лише на підставі рішення суду про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Приписами ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~40\~Закону України\~«Про іпотеку»\~встановлено,\~що звернення\~стягнення на\~передані в\~іпотеку житловий\~будинок чи\~житлове приміщення\~є підставою\~для виселення\~всіх мешканців,\~за винятком\~наймачів та\~членів їх\~сімей.\~Виселення проводиться\~у порядку,\~встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Судом встановлено, що навіть після реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] позивачі [PERSON] та [PERSON] продовжують проживати у цій квартирі, яка є їх єдиним житлом, добровільно позивачі з вказаної квартири не виселялись. На теперішній час відсутнє рішення суду про позбавлення [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , або про виселення їх з вказаної квартири. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Враховуючи викладене,\~суд приходить\~до переконливого\~висновку,\~що дії\~відповідача щодо\~зняття 14\~лютого 2019\~року позивачів з реєстрації місця проживання, які здійснювалися за заявою нового власника житла (прав власності на яке він набув без волевиявлення позивачів (продавців) на підставі іпотечного договору) без відповідного рішення суду про примусове виселення зазначених осіб/про позбавлення права власності на житлове приміщення/про\~позбавлення\~права користування житловим приміщенням, є протиправними. Отже, слід визнати протиправними дії Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відділ формування та ведення реєстру територіальної громади) щодо зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а отже позовні вимоги позивачів в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до пункту 28 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, реєстрація місця\~проживання/перебування\~особи або\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання скасовуються\~в разі\~їх проведення\~з порушенням\~вимог законодавства. У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи. Про прийняте рішення особі надсилається письмове повідомлення за формою згідно з\~додатком 17, в якому зазначаються підстави його прийняття. Особу запрошують на прийом до органу реєстрації для внесення відповідних відомостей до документа, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування. Працівник органу\~реєстрації: формує\~і вносить\~дані про\~скасування реєстрації/зняття\~з реєстрації\~місця проживання/перебування\~особи до\~реєстру територіальної\~громади; формує інформацію про скасування реєстрації/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи для її передачі до відомчої інформаційної системи ДМС з подальшою передачею інформації до Реєстру відповідно до\~Порядку. Враховуючи, що в паспортах [PERSON] та [PERSON] відсутні відмітки про зняття їх з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , оскільки під час розгляду справи суд дійшов до висновку про протиправність дій Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відділ формування та ведення реєстру територіальної громади) щодо зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] , то підлягають задоволенню також і інші позовні вимоги позивачів, у зв`язку з чим слід зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відділ формування та ведення реєстру територіальної громади) поновити місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також внести до реєстру територіальної громади дані про скасування зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичної\~особи,\~суд приходить\~до\~переконливого висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~та [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволені, то з відповідача Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відділ формування та ведення реєстру територіальної громади) слід стягнути сплачений позивачами судовий збір у розмірі по 840,80 грн. на користь кожного позивача. На підставі\~ст.ст.\~19,\~47,\~85\~Конституції України,\~ст.ст.\~15,\~16\~ЦК України,\~ст.\~109\~Житлового кодексу\~Української РСР,\~ст.\~7\~Закону України«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 40 Закону України «Про іпотеку», Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, та

Outcome: approved