Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача невиплачене страхове відшкодування у розмірі 53510 грн., посилаючись на те, що страховик не погодив з [PERSON] розміру страхового відшкодування, а також судових витрат у розмірі 704 грн. 80 коп. Ухвалою судді від 05 квітня 2018 року у справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін /а. с. 43-44/. 02 травня 2018 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову /а. с. 52-55/. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 23 серпня 2017 року в місті Києві за участю автомобіля «Фольксваген» (д.н.з. [NUMBER]), під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хонда» (д.н.з. [NUMBER]), який належить відповідачу, сталася дорожньо-транспортна пригода. Того самого дня [PERSON] звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого статтею 124 КУпАП /а. с. 6/. Згідно з полісом № АМ 0252566, цивільно-правова відповідальність [PERSON] якого було визнано винним у заподіянні шкоди, заподіяної внаслідок вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди, на момент її настання була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» /а. с. 36/. 10 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, у тексті якої у тому числі вказано, що заявник згоден із способом і розміром збитку, розрахованого страховиком /а. с. 61/. 04 грудня 2017 року відповідачем було складено страховий акт № ЦВ/17/3072 разом з розрахунком страхового відшкодування, відповідно до якого розмір суми страхового відшкодування склав 30 068, 07 грн за вирахуванням ПДВ та франшизи /а. с. 63/. Факт виплати відповідачем страхового відшкодування підтверджує позивач у позовній заяві, тому ця обставина не підлягає доказуванню в силу статті 82 ЦПК України. У матеріалах справи наявний звіт № 1142 від 29 листопада 2017 року про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Хонда (д.н.з. [NUMBER]), виконаний ПП [PERSON] на замовлення позивача, відповідно до якого вартість матеріального збитку автомобіля внаслідок пошкоджень від ДТП складає 83578, 07 грн. Позивач стверджує, що страховик відповідно до статті 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був зобов'язаний погодити з потерпілою особою розмір страхового відшкодування, проте не вчинив жодних дій щодо вказаного обов'язку. Таким чином, на думку відповідача, стягненню підлягає 53 510 грн - як різниця між сумою завданих збитків, встановлених у звіті ПП [PERSON] № 1142 від 29 листопада 2017 року (83 578, 07 грн) та розміром суми страхового відшкодування, визначеного страховиком (30 068, 07 грн). Відповідач у відзиві наголосив, що виконав всі свої зобов'язання перед позивачем належним чином, а останній у заяві про страхове відшкодування погодився із способом і розміром збитку, розрахованого страховиком. Розмір завданої шкоди та страхового відшкодування розраховується відповідно до норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з пунктом 36.2. статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В силу положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не спростовував підписання ним заяви про страхове відшкодування з приміткою про погодження із способом і розміром збитку, розрахованого страховиком. Також позивач не надав суду жодних доказів того, що він звертався до відповідача з обґрунтованими претензіями щодо встановленого розміру суми страхового відшкодування або щодо неналежного виконання страховиком зобов'язання. Крім цього, позивач не навів суду обґрунтування свого звернення до іншого суб'єкта з проханням визначення розміру завданої автомобілю шкоди до того, як його права чи інтереси могли бути порушені відповідачем. Відповідачем виконано своє зобов'язання перед позивачем належним чином відповідно до положень статті 526 ЦК України - сума страхового відшкодування була повністю сплачена у встановленому порядку на користь позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем було в повному обсязі здійснено страхове відшкодування, передбачене чинним законодавством України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed