Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У жовтні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнових збитків та компенсацію моральної шкоди, завданих залиттям квартири. Позов обґрунтований такими обставинами. В період з 20 по 22 листопада 2014 р. відбулося залиття належної позивачу квартири [ADDRESS]. Згідно з даними акту комісії від 24.11.2014 причиною залиття став пошкоджений трійник на стояку каналізації квартири [NUMBER], який був встановлений робітниками власника зазначеної квартири шляхом самовільного втручання в централізований стояк каналізації. Відповідно до звіту про оцінку вартість заподіяного йому матеріального збитку становить 6 621 грн., а витрати на проведення експертизи склали 1000 грн. Окрім майнових збитків, йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 3000 грн. Моральна шкода виразилась у фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього та пошкодженням його майна. Внаслідок неправомірних дій відповідача він був позбавлений нормальних умов проживання, частина його квартири втратила естетичний вигляд, у житлі встановився стійкий неприємний запах каналізації. Моральної шкоди йому було завдано і поведінкою відповідача, який висловлював на його адресу образи, погрози та вживав нецензурну лайку. За клопотанням позивача до участі у справі було залучено як співвідповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (надані - ТОВ «ПУЕЦ») - житлово-експлуатаційну організацію, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав пославшись на викладені у позовній заяві обставини, просив стягнути завдану йому матеріальну та моральну шкоду з обох відповідачів у солідарному порядку вказуючи, що залиття стало наслідком неправомірних дій [PERSON] та бездіяльності ТОВ «ПУЕЦ». Представники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] позов не визнали пославшись на його безпідставність та недоведеність. Заперечення обґрунтовані тим, що залиття квартири позивача сталося не з вини [PERSON] та членів його сім'ї, оскільки на той момент у його квартирі ніхто не проживав, жодних ремонтних робіт не проводилося, пошкоджений трійник знаходиться не у квартирі відповідача, а між поверхами, при цьому тріщина у ньому виникла в результаті удару скинутого важкого предмету з верхніх поверхів. За таких обставин [PERSON] не винен у спричиненні позивачу майнових збитків та моральної шкоди, а випадок із залиттям характеризується як надзвичайна категорія стихійного лиха. Представник ТОВ «ПУЕЦ» [PERSON] позов не визнала пославшись на те, що товариство не є баласоутримувачем зазначеного будинку, а лише експлуатуючою організацією, і його вини у залитті квартири позивача немає. Відповідно до чинного законодавства власники квартир самі встановлюють у своїх квартирах обладнання і відповідають за його справність. Отримавши заявку про затоплення квартири позивача, фахівці ТОВ «ПУЕЦ» виїхали на місце, але не змогли усунути пошкодження трійника на стояку каналізації, оскільки до квартири [PERSON] їх не допустили. Заслухавши позивача, представників відповідачів, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 28), яка розташована на другому поверсі. В період з 20 по 22 листопада 2014 р. квартира позивача заливалась стічними водами з каналізаційної системи. Згідно з даними акту, складеного комісією ТОВ «ПУЕЦ» 24.11.2014, у квартирі [NUMBER] був пошкоджений трійник на стояку каналізації, внаслідок чого сталося залиття квартири [NUMBER], у якій виявлено підтоплення стелі, набухання дверної коробки та дверей у ванній кімнаті (а.с. 19). Квартира [NUMBER] розташована на четвертому поверсі і належить на праві власності відповідачу [PERSON] З пояснень позивача, показань його дружини [PERSON], показань запрошених на прохання сторони відповідача свідків: дружини [PERSON] та дочки [PERSON], та записів у журналі реєстрації заявок диспетчерської служби ТОВ «ПУЕЦ» (а.с. 103) вбачається, що події розвивались таким чином. Перше затоплення було виявлено увечері 20.11.2014 мешканцем розташованої на третьому поверсі квартири [NUMBER] [PERSON], який повідомив про це кос'єржа, а той, у свою чергу, повідомив [PERSON] Оскільки подружжя [PERSON] мешкає на дачі, вони попросили дочку відвідати квартиру. 21.11.2014 вранці [PERSON] разом з [PERSON] оглянули квартиру [PERSON], але слідів протікання не виявили. Цього ж числа в другій половині дня затоплення виявила дружина позивача. Приблизно о 18-00 год. позивач по телефону повідомив про залиття відповідача [PERSON], а о 18-40 год. зробив заявку до диспетчерської служби ТОВ «ПУЕЦ». По прибуттю аварійної бригади о 19-40 год. за вказівкою майстра будинку [PERSON] каналізаційний стояк не перекривався і несправність не усувалась. У журналі реєстрації заявок диспетчерської служби наявний запис про те, що причиною затоплення є пошкодження трійника на каналізаційному стояку і усувати цю несправність будуть будівельники підприємства «Пламя Крим» 22.11.2014. У показаннях свідків та поясненнях позивача і представника відповідача наявні суперечності щодо подальшої хронології подій, проте суд, аналізуючи всі пояснення та інші докази в їх сукупності, вважає встановленим, що 21.11.2014 у вечірній час в присутності відповідача [PERSON] працівниками бригади сантехніків будівельної організації, яка встановлювала в будинку центральні труби сантехнічного призначення та водопостачання, (ймовірно, [PERSON] та [PERSON] - а.с. 87, 88) були проведені ремонтні роботи шляхом заклеювання тріщини у трійнику з використанням ганчірки та силікону. Однак після зазначених ремонтних робіт затоплення нижчерозташованих квартир продовжувалось, після чого 22.11.2014 вищевказаними сантехніками була проведена заміна пошкодженого трійника. Згідно з приписами ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже з огляду на зміст вказаної норми матеріального права та положень ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, повинен зокрема довести такі складові: протиправну поведінку відповідача; настання шкоди; вину завдавача шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою, а відповідач, якщо він заперечує проти позову, - відсутність вини у завданні шкоди. Позивачем доведено, що мав місце факт тривалого залиття його квартири і заподіяння йому внаслідок вказаного залиття майнової шкоди, водночас відповідачем [PERSON] не надано належних, допустимих і достатніх доказів, які б доводили, що шкоди завдано не з його вини. Представники [PERSON] посилалися на те, що пошкоджений трійник знаходиться на ділянці, за яку несе відповідальність житлово-експлуатаційна організація, у зв'язку з чим суд роз'яснив право заявити клопотання про проведення будівельно-технічної експертизи і наслідки не вчинення цієї процесуальної дії, проте від проведення експертизи представники відповідача відмовилися. З цих же підстав суд відкидає надані стороною відповідача фото трійника (а.с. 80-82), оскільки з'ясування питання щодо місця його розташування (у квартирі відповідача чи в міжповерховому просторі) потребує спеціальних знань. Доводи відповідача про пошкодження каналізації внаслідок дій третіх осіб також можливо було б перевірити шляхом експертного дослідження, проте пошкоджений трійник суду не надано. Наданий стороною відповідача на підтвердження зазначених стверджень акт, підписаний майстром [PERSON], двома невстановленими сантехніками та подружжям [PERSON] (а.с. 63), суд відкидає як недопустимий доказ, оскільки він складений без дотримання вимог, встановлених Правилами утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005. З урахуванням наведеного та приписів ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України, згідно яких власність зобов'язує, а власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, суд вважає доведеним, що [PERSON] своєю бездіяльністю, яка полягає в нездійсненні контролю за станом інженерних мереж та сантехнічного обладнання, допустив аварію в каналізаційній системі та не вжив достатніх заходів до своєчасного усунення пошкодження з'єднувального трійника і недопущення залиття нижчерозташованих квартир, чим завдав позивачу майнової шкоди. При вирішенні вимог [PERSON] до ТОВ «ПУЕЦ» суд керується нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, їхні права та обов'язки, та відповідними положеннями цивільного законодавства. Так, ст. 1 Закону № 1875-IV визначено, що внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Пунктами 1, 3 ст. 20 вищевказаного Закону встановлено, що споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктами 1, 2, 5, 7, 10 ч. 2 ст. 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов'язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. З огляду на вищенаведені положення Закону № 1875-IV суд дійшов висновку, що ТОВ «ПУЕЦ» є виконавцем комунальних послуг, зокрема, послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, які включають в себе, серед іншого, послуги з ліквідації аварійних ситуацій. Представник ТОВ «ПУЕЦ» посилався на те, що [PERSON] не допустив бригаду сантехніків до своєї квартири, внаслідок чого не було здійснено ремонт пошкодженого трійника. Проте ці доводи спростовуються записом в журналі реєстрації заявок диспетчерської служби ТОВ «ПУЕЦ», з якого вбачається, що працівники аварійної бригади та майстер [PERSON] ще 21.11.2014 встановили причину залиття, але не вжили жодних заходів щодо своєчасного усунення аварійної ситуації мережі каналізації. За приписом ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов до переконання, що ТОВ «ПУЕЦ» своєю неправомірною бездіяльністю, яка полягає у невжитті заходів щодо своєчасного усунення аварійної ситуації в каналізаційній системі, спільно [PERSON] завдало позивачу майнової шкоди, а отже відповідачі повинні відповідати перед позивачем солідарно. Згідно з приписами ст. 1192 ЦК України, яка встановлює способи відшкодування шкоди, суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження розміру майнової шкоди позивачем надано Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові квартири, відповідно до якого вартість відновлювальних робіт складає 6 621 грн. (а.с. 6-43). Також позивачем понесено витрати на здійснення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1000 грн. (а.с. 34). Доказів, які б спростовували вартість виконання ремонтних робіт у квартирі позивача, відповідачі не надали, а тому суд вважає доведеним, що винною неправомірною бездіяльністю відповідачів позивачу завдано матеріальної шкоди в зазначеному розмірі. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та ст. 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З огляду на встановлені обставини суд вважає доведеним, що винні неправомірні дії відповідачів спричинили позивачу душевні страждання, викликані пошкодженням належного йому майна, та зумовили зміни у звичному способі його життя, оскільки він змушений був витрачати час, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів та звернення до суду, щоб довести порушення своїх прав. З урахуванням наведеного та невеликого розміру завданої [PERSON] матеріальної шкоди суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої йому моральної шкоди в сумі 1500 грн. вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідачів в рівних частках понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial