Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-19 00:00:00

у квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист прав споживачів. Відповідно до ухвали судді Оболонського районного суду м. Києва від 06.05.2014 року позивачем усунуто недоліки, допущені при подачі позовної заяви до суду, та у травні 2014 року подано позовну заяву до Товариства з додатковою відповідальністю (далі ТДВ) «НАФТАЕНЕРГО», [PERSON] про захист прав споживачів. В обґрунгування позовних вимог позивач зазначив, що 04.12.1995 року між ним та ТДВ «НАФТАЕНЕРГО» було укладено два договори про передачу у довірче управління приватизаційних коштів №035691 та №035692. Директором ТДВ «НАФТАЕНЕРГО» є [PERSON] Відповідно до умов договору № 035691 позивач передав [PERSON] приватизайційні кошти (сертифікати) на суму 50000000 крб. Відповідно до умов договору № 035692 позивач передав [PERSON] приватизаційні кошти (сертифікати) на суму 50000000 крб. За умовами вказаних договорів відповідач має придбати на ім»я позивача майно підприємств, що приватизуються у вигляді паїв, акцій тощо. Відповідно до п.14 вказаних договорів строк дії договорів складає 10 років і діє до 04.07.2005 року. Відповідно до ч.3 п.7 вказаних договорів відповідач зобов»язаний повернути позивачу за його вимогою майно, що йому належить, по закінченню терміну дії договорів. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з проханням розірвати договори та повернути йому кошти проте постійно отримував відмови. Своїх зобов»язань за вказаними договорами відповідачі не виконали та порушили виконання зобов»язань. Позивач зазначив, що він є споживачем фінансових послуг, які надавались відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідач є фінансовою установою, яка надавала фінансові послуги,а саме довірчим товариством, яке залучало кошти громадян. Вважає, що відповідано до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» він, як споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків,якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання обов»язків за договором та виконує роботу так повідльно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. На підставі вимог ст.ст. 612, 615 ЦК України, ст. 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач заявив позовну вимогу про стягнення з [PERSON]та ТДВ «НАФТАЕНЕРГО» на користь [PERSON] 100000,00 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Представник відповідача ТДВ «НАФТАЕНЕРГО» в судове засіданні не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача ТДВ «НАФТАЕНЕРГО». Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 04.12.1995 року між ТДВ «НАФТАЕНЕРГО» та [PERSON] укладений договір №035691 про передачу на довірче управління приватизаційних коштів. 04.12.1995 року між ТДВ «НАФТАЕНЕРГО» та [PERSON] укладений договір №035692 про передачу на довірче управління приватизаційних коштів. Зазначені вище договори складені на строк до 04.12.2005 року за п.14 договорів. Відповідно до п.15 по закінченню терміну дії договору в разі взаємного умовчання сторін, дія договору вважається продовженою на невизначений строк, а п.11. цього договору втрачає силу. Зазначені вище договори підписані [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] на підставі довіренності. [PERSON] не надав суду докази на підтвердження його повноважень діяти від імені [PERSON] та [PERSON] в усіх питаннях щодо здійснення прав та виконання зобов»язань за даними договорами, в тому числі отримувати кошти, цінні папери тощо. Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов»язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов»язки довірителя. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено наданими суду доказами його право на отримання коштів за договорами від 04.12.1995 року. Він не є стороною договорів, які він уклав за дорученням інших осіб. Позивачем не доведено, що саме він, а не [PERSON] та [PERSON], є споживачем фінансових послуг, а тому посилання позивача на вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними. Позивачем не надано доказів та не доведено факт існування договірних правовідносин між ним та відповідачем [PERSON], на цій підставі позовні вимоги в цій частині також не можуть бути задоволені. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed