Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 жовтня 1999 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, актовий запис за № 1166. 28 лютого 2001 року у них народилася донька [PERSON]. 05 січня 2011 року у них народився син [PERSON]. З червня 2015 року вони мешкають окремо у звязку з тим, що [PERSON] пішов з сім`ї до іншої жінки. Після того, як вони стали мешкати окремо, їх діти залишилися проживати з нею, а тому перебувають на повному її утриманні. Вважає, що права та обовязки батьків відносно дітей є рівними, а отже відповідач повинен надавати їй щомісячну матеріальну допомогу на утримання доньки та сина до досягнення останніми повноліття в розмірі 1 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви. На підставі викладеного, позивач просить суд стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. на кожну дитину щомісячно, з моменту предявлення позову і до досягнення останніми повноліття. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні посилаючись на обставини викладені у позові, на позовних вимогах наполягали і просили суд їх задовольнити у повному обсязі. [PERSON] суду додатково пояснила, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2016 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. З червня 2015 року по лютий 2016 року відповідач щомісячно надав їй матеріальну допомогу на утримання дітей, яка варіювалася від 700 грн. до 1\~400 грн., крім цього декілька разів передавав дітям продукти з села, які надсилали йому його батьки. З лютого 2016 року по квітень 2016 року відповідач добровільно виділяти кошти на утримання дітей відмовляється. У квітні 2016 року надав позивачу 600 грн., у червні 700 грн. Позивач працює медичною сестрою у ДЗ «Відділкова клінічна лікарня станції Запоріжжя-2 ДП «Придніпровська залізниця», отримує 2\~000 2\~500 грн. заробітної плати, що є недостатнім для утримання двох дітей. Син [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 28 «Космічний», куди позивач щомісячно сплачує грошові кошти на харчування у сумі близько 200-260 грн., донька [PERSON] вчиться у Запорізькій загальноосвітній школі № 23, куди позивач сплачує у батьківський комітет на різні заходи грошові кошти у сумі 100 грн. щомісячно, а також відвідує вокальну студію «Елегія», плата за заняття складає 300 грн., що також потребує додаткових коштів. Відповідач працює водієм, де отримує мінімальну заробітну плату офіційно, проте різницю в заробітній платі отримує готівковими коштами. Вважає, що [PERSON] має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання кожного із дітей у розмірі 1\~000 грн. на кожну дитину щомісячно до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки та сина в розмірі 800 грн. на двох дітей. Зазначив, що він постійно працює водієм у ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО» та має постійний заробіток у розмірі 1\~378 коп., про що свідчить додана до заяви довідка про доходи від 06.04.2016 року. Інших джерел доходів не має. Наразі у нього на утримання знаходиться вагітна дружина. Допомогу позивачу на утримання дітей він надає виходячи зі свого матеріального становища. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що її батько [PERSON] надає матері допомогу на їх з братом утримання нерегулярно, та тільки після неодноразових телефонних розмов з ним з її боку. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, третьої особи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечується, що 22 жовтня 1999 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, актовий запис за № 1166, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 078765, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя 22 жовтня 1999 року (а.с. 9). 28 лютого 2001 року у шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 118645, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції 07 травня 2001 року (а.с. 9). 05 січня 2011 року у шлюбі [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 163479, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 13 січня 201 року (а.с. 10). З червня 2015 року сторони мешкають окремо. Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 34). Після того, як [PERSON] та [PERSON] стали мешкати окремо, їх діти залишилися проживати з матірю, а тому перебуває на її повному утриманні. Відповідно до довідки 60 від 21.03.2016 року [PERSON] працює у «Відділкова клінічна лікарня станції Запоріжжя-2 ДП «Придніпровська залізниця», займає посаду сестри медичної, загальна сума її доходу за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року без урахування аліментів становить 19\~052 грн. 97 коп. (а.с. 13). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник податку має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника та одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З довідки ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО» № 52 від 06.04.2016 року, виданої [PERSON] вбачається, що [PERSON] працює на зазначеному товаристві за основним місцем роботи та займає посаду водія. Крім того, із зазначеної довідки вбачається, що за останні 6 місяців, тобто з жовтня 2015 року по березень 2016 року відповідач [PERSON] офіційно працює, має регулярний та визначний дохід, відповідач в добровільному порядку надає позивачу допомогу на утримання дітей, але вона має мінливий та нестійкий характер, Аналізуючи зазначені норми права та наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. ст. 180, 182 СК України, та відповідно до принципу адекватності, співмірності та розумної достатності аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з відповідача [PERSON] слід стягувати в розмірі 1/3 частин на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно від усіх видів заробітку [PERSON] починаючи з дня звернення до суду, тобто з 15 квітня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, по тексту позову позивач зазначає, що [PERSON] працює водієм у ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО», де отримує мінімальну заробітну плату офіційно, проте різницю в заробітній платі отримує готівковими коштами, що в свою чергу не дає можливості підтвердити фінансовий стан відповідача. Зазначає, що такий вид заробітку є непостійним у фінансовому вираженні, тому позивач просить встановити твердий розмірі сплати аліментів на двох дітей у розмірі 1000 грн. на кожну дитину. Проте, на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування своєї позиції, на підставі чого, суд вважає доводи позивача в цій частині неспроможними, у звязку з чим не приймає їх до уваги. Крім того, факт офіційного працевлаштування [PERSON] та наявність у нього постійного та регулярного доходу підтверджується належним та допустимим доказом - довідкою ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО» № 52 від 06.04.2016 року, виданої на імя [PERSON] та долученої до матеріалів справи. інших аліментних зобовязань відповідач не має. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.

Outcome: partial