Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] (далі [PERSON]С.) звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до Дніпровської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Промпоставка-А» (далі ТОВ «Промпоставка-А») про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, яку у відповідності до ст. 11-1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) було розподілено для розгляду судді Ходаківському М.П. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що 07 вересня 2016 року Дніпропетровською міською радою, найменування якої було змінено на Дніпровську міську раду, було прийнято рішення № 75/13 «Про передачу земельної ділянки по вул. Героїв Крут (вул. Фурманова), 18 Д (Соборний (Жовтневий район) в оренду ТОВ «Промпоставка-А», код ЄДРПОУ 35396687, по фактичному розміщенню обєктів нерухомого майна)». Між Дніпропетровською міською радою та ТОВ «Промпоставка-А» 20 вересня 2016 року було укладено договір оренди землі, за яким ТОВ «Промпоставка-А» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню обєктів нерухомого майна, яка знаходиться за адресою: по вул. Героїв Крут (вул. Фурманова), 18 Д (Соборний (Жовтневий) район), площею 0,3568 га за кадастровим номером 1210100000:03:264:0007. Земельна ділянка, яку було передано в оренду ТОВ «Промпоставка-А», знаходиться на території КЗО «Середня загальноосвітня школа № 10 імені [PERSON]». У договорі зазначено, що підставою для його укладення є рішення Дніпропетровської міської ради № 75/13 від 07 вересня 2016 року, яке, на думку позивача, є незаконним, оскільки не було погоджено межі земельної ділянки КЗО «Середня загальноосвітня школа № 10 імені [PERSON]», що входить до компетенції відділу освіти Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради, а не до компетенції управління світи та науки Дніпропетровської міської ради. На замовлення відділом освіти Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради у 2015 році було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право постійного користування земельною ділянкою КЗО Середня загальноосвітня школа № 10 імені [PERSON]», згідно із яким для обслуговування будівель та спору ТОВ «Промпоставка-А» було передбачено приблизно 1400 м2. Рішенням Дніпропетровської міської ради № 75/13 від 07 вересня 2016 року було змінено цільове призначення земельної ділянки. У звязку із зазначеним [PERSON] просив визнати незаконним та скасувати рішення Дніпропетровської міської ради № 75/13 «Про передачу земельної ділянки по вул. Героїв Крут (вул. Фурманова), 18 Д (Соборний (Жовтневий район) в оренду ТОВ «Промпоставка-А», код ЄДРПОУ 35396687, по фактичному розміщенню обєктів нерухомого майна)» від 07 вересня 2016 року; визнати недійним договір оренди від 20 вересня 2016 року, укладений між ТОВ «Промпоставка-А» та Дніпропетровською міською радою, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник ТОВ «Промпоставка-А» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні як у необґрунтованому та безпідставному. Крім того, зазначив, що позивач, будучи депутатом Дніпровської міської ради сам приймав участь у голосуванні при розгляді відповідного питання та голосував за прийняття рішення, яке наразі просить скасувати як незаконне. Представник Дніпровської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що оскаржуване рішення було прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 07 вересня 2016 року Дніпропетровською міською радою, найменування якої було змінено на Дніпровську міську раду, було прийнято рішення № 75/13 «Про передачу земельної ділянки по вул. Героїв Крут (вул. Фурманова), 18 Д (Соборний (Жовтневий район) в оренду ТОВ «Промпоставка-А», код ЄДРПОУ 35396687, по фактичному розміщенню обєктів нерухомого майна)», яким в тому числі зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,3568 га (кадастровий номер 1210100000:03:264:0007) по вул. Героїв Крут (вул. Фурманова), 18 Д за територіальної громадою міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради; затверджено умови передачі земельної ділянки, визначені під час погодження проекту землеустрою щодо її відведення і передано ТОВ «Промпоставка-А» земельну ділянку площею 0,3568 га (кадастровий номер 1210100000:03:264:0007) за рахунок земель, не наданих у власність або користування, по вул. Героїв Крут (вул. Фурманова), 18 Д в оренду строком на пять років (а.с. 11-14). Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 20 вересня 2016 року було посвідчено договір оренди землі, укладений між Дніпропетровською міською радою та ТОВ «Промпоставка-А», за яким ТОВ «Промпоставка-А» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню обєктів нерухомого майна, яка знаходиться за адресою: по вул. Героїв Крут (вул. Фурманова), 18 Д (Соборний (Жовтневий) район), площею 0,3568 га за кадастровим номером 1210100000:03:264:0007 (а.с. 16-17, 75-82). Судом також встановлено, що 03 березня 2017 року пять осіб, які назвалися батьками учнів КЗО «Середня загальноосвітня школа № 10 імені [PERSON]», звернулися до депутата Дніпровської міської ради [PERSON] із зверненням щодо ситуації, яка склалася навколо земельної ділянки на території школи, а саме із приводу того, що частину земельної ділянки на території школи Дніпропетровською міською радою передано підприємству, яким планується зведення багатоповерхівки на цій земельній ділянці (а.с. 34). Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України на законодавчому рівні закріплені способи захисту цивільних прав та інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Положеннями ст. 15 ЦК України визначено, що судовому захисту підлягає лише порушене, оспорюване або невизнане право. Верховний Суд України в постанові від 09 грудня 2015 року у справі № 6-849цс15, яка є обовязковою для усіх субєктів правозастосування, вказав, що з урахуванням ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач не вказує які його права чи законні інтереси порушені діями відповідачів, рішенням № 75/13 від 07 вересня 2016 року та укладеним договором оренди землі. Позивач також не зазначає в чиїх інтересах він звертається до суду із даним позовом та чому саме такий спосіб захисту прав він обрав, якщо звертається не у своїх особистих інтересах. Стороною позивача ані у позовній заяві, ані у судовому засіданні взагалі не зазначено особи (осіб), чиї права, свободи та законні інтереси порушені оскаржуваними рішенням та договором. Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які посилання на те, які права саме позивача порушені відповідачами та оскаржуваними рішенням і договором, оскільки аналіз наведених у позові письмових поясненнях та у судовому засіданні доводів свідчить про те, що такі доводи є загальними, неконкретизованими та недоведеними. Крім того, суд вважає за можливе зазначити, що Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» не передбачено повноважень та прав депутата місцевої ради на звернення до суду за захистом порушених та невизнаних прав членів громади. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючі всі докази досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності, та приймаючи до уваги приписи законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду із даним позовом, не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed