Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], де треті особи - Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, прокуратура Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких народився [PERSON], [INFO] Батьком дитини є відповідач. В серпні 2008 року відповідач звернувся до Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. На підставі заяви [PERSON] до свідоцтва про народження дитини [PERSON] внесені відомості про реєстрацію батьківства, а саме відомості про батька - [PERSON] змінено на [PERSON]. Разом з тим, відповідач з 2008 року не займається вихованням дитини, не цікавиться її розвитком, не допомагає та взагалі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розміщене в газеті «Вісті Придніпров'я» №40 (1533) від 29.05.2014 повідомлення про слухання справи. Про причини своєї неявки суду не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Косенко І.А. позов підтримала, просила його задовольнити, пояснивши, що батько не спілкується з дитиною, не утримує матеріально. Знаючи місце проживання дитини та номер телефону не провідує сина та не телефонує. Представник прокуратури Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Гутарова Д.О. позов підтримав та просив його задовольнити. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах з січня 2007 року. [INFO] в них народився син [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с.7). Відповідач [PERSON] дитину не відвідує, не приймає участі у її вихованні, станом здоров'я не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дані обставини підтверджуються характеристиками з КЗО «СЗШ №86», який відвідує дитина, характеристиками з місця проживання позивача, та підтверджуються показами допитаних в судовому засіданні свідків (а.с.13-14, 16,18,20). Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За змістом ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач є батьком [PERSON], [INFO], він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, відповідно до ст.ст.180-184 СК України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 600 грн. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1000 грн., оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обов'язок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., витрати пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 250 грн. 00 коп., а всього 493 грн. 60 коп.

Outcome: partial