Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ» про визнання звільнення незаконним, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в якому просив суд постановити рішення, яким визнати незаконним його звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України; змінити формулювання причини звільнення [PERSON] за п.4ст.40 КЗпП України; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000,00грн. та судовий збір. Вимоги заяви обґрунтовано наступним. В березні 2017 року [PERSON] було прийнято на посаду водія засобів перонної механізації Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ». 24 липня 2017 року [PERSON] на ім`я директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ» надав заяву про звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з 24 липня 2017 року. Згодом позивачу стало відомо, що 25 липня 2017 року його звільнено за п.4 ст.40 КЗпП у зв`язку з відсутністю на робочому місці. Позивач зазначає, що відповідач здійснює затримку видачі трудової книжки на кожну його вимогу він отримує необґрунтовану відмову. Оскільки відповідач своєчасно не повернув трудову книжку підлягають стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. В судовому засідання представник відповідача проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що в березні 2017 року [PERSON] було прийнято на посаду водія засобів перонної механізації Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ». 25.07.2017р. [PERSON] було звільнено на підставі п. 4 ст.40 КЗпП у зв`язку відсутністю на робочому місці, що підтверджується наказом №163-к від 25.07.2017року( а.с.6). Відповідно до акту Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ», 24 липня 2017року [PERSON] було надано для ознайомлення акт від 22.07.2017р. ( а.с.8) Відповідно електронного повідомлення №4 Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ»,25.07.2017 повідомило [PERSON] про звільнення з роботи за п.4ч.1ст.40 КЗпП України та необхідністю в отриманні трудової книжки або надання письмової згоди на пересилання останньої поштою( а.с.3). Відповідно електронного повідомлення №22 Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ»,27.07.2017 повторно повідомило [PERSON] про необхідністю з`явитися та отримати трудову книжку або надання письмової згоди на пересилання останньої поштою( а.с.3). [PERSON] було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ» електронне повідомлення зі змістом « трудову книжку вислати поштою [PERSON] »( а.с.12). Згідно листа від 04.08.2017р. директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ» пропонував [PERSON] з`явитися до товариства з метою отримання трудової книжки, оскільки зі змісту даної телеграми в керівництва виникають сумніви стосовно ідентифікації власника даної трудової книжки, оскільки в ній відсутні дані по-батькові відправника та зазначена інша адреса( а.с.13). Згідно листа №121-08/17 від 07.08.2017року Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ» здійснило повний розрахунок з [PERSON] та грошові кошти перераховані на його картковий рахунок ( а.с.14). 12.09.2017року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ» повідомило [PERSON] те, що він під час звільнення був відсутній на робочому місці у зв`язку з чим вчинив прогул та був звільнений з роботи за порушення трудової дисципліни та після численних повідомлень його про необхідність з`явитися до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ» з метою отримання трудової книжки під розписку в журналі обліку, як це передбачено чинним законодавством України та в заявку з вашою неявкою товариство направляє Вам трудову книжку на зазначену в ній адресу( а.с.22). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст 233 КЗпП України, - працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред`явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разi спору про розмiр сум, належних працiвниковi при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цiй статтi строк виплатити не оспорювану ним суму. За змістом статті 117 КЗпП України, в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявностi спору про розмiри належних звiльненому працiвниковi сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цiй статтi вiдшкодування в тому разi, коли спiр вирiшено на користь працiвника. Якщо спiр вирiшено на користь працiвника частково, то розмiр вiдшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рiшення по сутi спору. За порушення строків розрахунку з працівником та/або видачі йому трудової книжки законодавством передбачено відповідальність роботодавця. Так, згідно зі ст. 235 КЗпП у разі затримки видачі трудової книжки з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 № 58 (далі - Інструкція № 58) у разі затримки видачі трудової книжки з вини роботодавця працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, установленому п. 2.10 Інструкції № 58. Судом встановлено, що Відповідачем було здійснено всі передбачені законом дії для недопущення порушення законодавства і для вручення оформленої трудової книжки звільненому працівнику, а також те, що Позивач [PERSON] сам не з`являвся до товариства для отримання трудової книжки у передбачений чинним законодавством спосіб, про що в матеріалах справи є відповідні листи. У зв`язку з вищевикладеним суд прийшов до висновку, що позовна вимога про зміну формулювання звільнення є безпідставною, суперечить дійсним обставинам справи та спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Також судом встановлено, що Позивач із дати звільнення безпосередньо до підприємства для отримання трудової книжки - не з`являвся. Що стосується вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки Відповідач провів-розрахунок сум належних до виплати при звільненні за таких обставин суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки. За приписами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 зі змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості і справедливості. У зв*язку із наведеним, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, оскільки порушення прав позивача не мало місце, а тому правові підстави відсутні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Outcome: dismissed