Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулась до суду із позовом до Олександрівської сільської ради Лиманського району Одеської області, який у березні 2020 року уточнила, і в остаточній редакції позову просила суд визнати право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на земельну ділянку розміром 0,060 в умовних кадастрових гектарах, цільове призначення «для ведення садівництва», кадастровий номер 5122780200:01:001:0753. Позивач подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Олександрівської сільської ради Одеського (Лиманського) району Одеської області подав письмову заяву від 02.10.2020 року № 02/СР-656 про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. При таких обставинах рішення ухвалюється у підготовчому засіданні (ст. 200 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 16.07.2008 року № 1124/А-2008 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,060 в умовних кадастрових гектарах, цільове призначення «для ведення садівництва», кадастровий номер 5122780200:01:001:0753, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] отримав державний акт, проте не здійснив його державної реєстрації. [PERSON] помер [INFO] , що встановлено зі змісту свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 16.09.2008 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. З матеріалів спадкової справи № 673/2008, заведеної до майна [PERSON] , померлого [INFO] вбачається, що єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину є [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв`язку із смертю. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Нормами абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України визначено момент набуття особою права власності на майно, яке є нерухомим та відповідно до закону підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав на об`єкти нерухомого майна. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув право на земельну ділянку, яке документально підтверджено, і таке право може бути успадковано в судовому порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивачі мають можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. З цих же правових підстав суд приймає визнання відповідачем позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved