Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

у жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 1619,71 грн. та судовий збір. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі та обслуговуванні у КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Квартира [ADDRESS] загальною площею 92,00 кв.м. є власністю [PERSON] В даній квартирі зареєстрована [PERSON], на ім'я якої відкрито особовий рахунок [NUMBER]. У зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань у відповідача виникла заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території за період з 01.04.2016 року по 01.03.2017 року, що складає 1606,32 грн. Оскільки у добровільному порядку відповідач відмовляється сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості. Просив стягнути з відповідача борг за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 1619,71 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн. Справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідач подала відзив на позов, в якому просила в задоволенні позову відмовити. Посилалась на те, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» не має права звернення до суду з даним предметом позову, оскільки позивач не мав підстав бути балансоутримувачем будинку, фактично не здійснював дій щодо утримання будинку, доказів якими підтверджуються надання послуг з утримання будинку не надано. Зазначила, що пред'явлений розрахунок заборгованості не відповідає дійсності. Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що з 29.10.2010 року був балансоутримувачем та виконував функції Служби замовника по утриманню та обслуговуванню житлового фонду, зокрема будинку [ADDRESS] який з 01.03.2016 року по 01.03.2017 року обслуговувався власними силами позивача. Посилався на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що в період з 01.03.2016 року по 01.03.2017 року позивач не надавав послуги з утримання та обслуговування будинку. Просив позов задовольнити. Відповідач подала заперечення на відповідь на відзив, посилалась на те, що в неї не виникло підстав фінансових зобов'язань перед позивачем. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» не надавало, а доказів на підтвердження надання ними послуг та отримання їх відповідачем суду не надало. Також зазначила, що документи подані позивачем як розрахунок фінансових доходів і витрат позивача не є фінансовими документами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Пунктом 1 ч. 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. З наданої позивачем копії довідки № 802 від 10.05.2017 року щодо осіб, зареєстрованих у [ADDRESS] вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровано три особи: відповідач [PERSON], її сестра - [PERSON], [INFO], її племінниця [PERSON], [INFO]. Зі змісту довідки також вбачається, що квартира є приватизованою, зареєстровані особи є співвласниками квартири, загальна площа квартири становить 92,00 кв.м., житлова - 54,50 кв.м. (а.с. 9). Слід зазначити, що будь-яких документів щодо права власності на вказану квартиру та її власників, позивачем, відповідачем в розпорядження суду не надано та матеріали справи таких документів не містять. Зі складеного позивачем розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається за період з 01.04.2016 року по 01.03.2017 року загальна сума заборгованості з урахуванням трьох процентів річних становить 1619,71 грн. (а.с. 10). З матеріалів справи вбачається, що з 2015 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», як балансоутримувач, приступило до виконання послуг з утримання будинків та прибудинкової території по житловому будинку [ADDRESS], на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року, розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.04.2015 року № 246, і здійснювало надання послуг до 01.03.2017 року, оскільки згідно наказу позивача від 29.02.2017 року № 40/05, припинило надання послуг за адресою: [ADDRESS] Договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами спору не укладався. Разом з тим, слід зазначити, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг - з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, і такий висновок узгоджується із вимогами закону та практикою Верховного Суду України (постанови від 10 жовтня 2012 року № 6-110 цс12 та від 30 жовтня 2013 року №6-59цс 13). Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 518 від 15.09.2016 року, будинок [ADDRESS] з балансу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» передано на баланс Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ломоносова 75» (а.с. 18). Матеріали цивільної справи містять копію акту № 6 приймання-передачі основних засобів - багатоквартирного будинку [ADDRESS], з балансу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» передано на баланс Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ломоносова 75», який містить підписи погодження директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», затвердження голови Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, та голови ОСББ «Ломоносова 75», однак встановити дату підписання вказаного акту не є можливим, оскільки у відповідних частинах акту дата його складення та підписання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією відсутня (а.с. 14-17). Заборгованість, пред'явлена до стягнення позивачем з відповідача, складається із плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні витрати) за період з 01.04.2016 року по 01.03.2017 року. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України жильці зобов'язані своєчасно проводити оплату експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Статтями 67, 151 Житлового кодексу України визначено, що плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Громадяни, які мають в приватній власності квартиру, зобов'язані забезпечувати її схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.04.2015 року № 442, затверджено структуру тарифу за 1 кв.м. загальної площі квартири за місяць щодо будинку [ADDRESS], згідно якого до структури тарифу входять наступні послуги: -прибирання прибудинкової території; -прибирання сходових кліток; -вивезення побутових відходів; -технічне обслуговування внутрішньо-будинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації; -дератизація; -дезінсекція; -поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньо будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення. В обґрунтування обставин надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, а саме - надання послуг, включених до затвердженої структури тарифу, наведеної вище, позивачем надано в розпорядження суду наступні письмові докази: -копію договору № 427 про закупівлі послуг від 11.01.2016 року, згідно умов якого ТОВ «Укрбіоекологія» взяло на себе зобов'язання надавати позивачу послуги по очищуванню, дератизації та дезінсекції. Строк дії вказаного договору з 11.01.2016 року по 31.12.2016 року; -копію договору № 10 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 25.01.2016 року, згідно умов якого Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» взяло на себе зобов'язання надавати позивачу послуги з вивезення (збирання, зберігання, перевезення, утилізації, захоронення) побутових відходів; -копію додаткової угоди до договору від 02.01.2013 року №11 на утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, що перебуває у комунальній власності, від 28.05.2015 року, згідно умов якої ТОВ «Квартет ЛТД» взяло на себе зобов'язання здійснювати заходи щодо експлуатації, обслуговування, поточного ремонту житлових і нежитлових будівель, технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливової каналізації, технічне обслуговування внутрішньо будинкових електромереж, забезпечення належного санітарного стану прибудинкових територій, сходових клітин. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операції, а так само за збереження таких документів, законом покладено на власника підприємства або уповноваженого ним органу. Суд зазначає, що жодних доказів. які б свідчили про фактичне виконання вказаних договорів, тобто, про фактичне надання зазначених у таких договорах послуг мешканцям будинку [ADDRESS], зокрема, актів приймання-передачі робіт, інших документів, які б свідчили про фактичне виконання та фактичне надання послуг щодо прибирання прибудинкової території; прибирання сходових кліток; вивезення побутових відходів; технічне обслуговування внутрішньо-будинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації; дератизації; дезінсекції; проведення поточного ремонту конструктивних елементів внутрішньо будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, в розпорядження суду позивачем не надано, матеріали справи таких письмових доказів не містять, а факт їх надання саме позивачем категорично заперечується відповідачем з посиланням на надання таких послуг ОСББ «Ломоносова 75». Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, обставин, на які він посилається у поданому позові. Разом з тим, ст. 360 ЦК України, визначає порядок утримання майна, що є у спільній частковій власності, передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 541 цього Кодексу солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що відповідач [PERSON] є одноособовим власником квартири [ADDRESS], разом з тим, матеріали цивільної справи містять надану позивачем довідку № 802 від 10.05.2017 року, з якої вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровано три особи: відповідач [PERSON], її сестра [PERSON], [INFO], та її племінниця [PERSON], [INFO], квартира є приватизованою, а зареєстровані особи є співвласниками квартири. Суд, враховуючи відсутність підстав, передбачених ч. 7 ст. 81 ЦПК України, не може збирати докази з власної ініціативи, а письмові докази щодо права власності на квартиру [ADDRESS] та її власників, сторонами спору у відповідності до положень ч. 5 ст. 81 та ч. 1 ст. 83 ЦПК України, в розпорядження суду не надано. Враховуючи у сукупності зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed