Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 339, та стягнення аліментів в розмірі 1\~000 грн., мотивуючи позов тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, з моменту реєстрації шлюбу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. Відповідач постійно вчиняє сварки, які відбуваються на очах у дитини, агресивно себе поводить, вчинює психологічний тиск на позивача, принижує честь та гідність. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що подружні відносини фактично припинились з кінця липня 2016 року, спільне господарство з цього часу не ведеться, спору про спільне майно та місце проживання дитини, [PERSON],[INFO], немає. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частини 1,2 ст. 183 СК України передбачають, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 20.07.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЖД № 050135 від 20.07.2007 р. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з липня2016 року. Питання щодо розподілу спільного майна та місце проживання дитини вирішення у судовому порядку не потребує. Як вбачається з довідки №33 від 19.04.2017 р. відповідач [PERSON] працює у Дунайській басейновій лікарні на водному транспорті займає посаду прибиральника території, має заробітну платню: у жовтні 2016 р.- 1 126,45 грн., у листопаді 2016 р. 1 137,00 грн., у грудні 2016 р. 1 200,00 грн., у січні 2017 р. 2\~400 грн., у лютому 2017 р. 2\~400,00 грн., у березні 2017 р. 2\~400,00 грн. (а.с14). Відповідач інших осіб на утриманні немає. Має задовільний стан здоровя, що з огляду на вимоги ч.1 ст. 61 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки відповідач працює, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно з часу подачі заяви і до досягнення сином повноліття, тобто до 19.10.2025 р. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати та стягнути аліменти. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: partial