Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

У жовтні 2017року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із зазначеним позовом до ГО «ООО ВСА», посилаючись на те, що рішенням Малинсвського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016року у цивільній справі №521/19825/15-ц визнано недійсним рішення президіума ГО «ООО ВСА» за №7 від 08 листопада 2012року в частині виключення його на підставі п. 3.8 Статуту зі складу членів ГО ГО «ООО ВСА» та позбавлення його права користування машиномісцсм № 917 (29) на автостоянці №7. Позивач зазначав, що зазначене рішення суду набрало законної сили, проте відповідачем не виконано. Вказував, що ГО «ООО ВСА» незаконно порушує його право користуватися машиномісцем №917 (29) на автостоянці №7 і порушує його право користуватися гаражем, розташованим на зазначеному машиномісці. Вказував, що зазначені дії відповідача є незаконними, у звязку з чим просив суд ухвалити рішення, яким зобовязати ГО «ООО ВСА» надати [PERSON] машиномісце №917 (29) та гараж, розташований на ньому на автостоянці №7, усунути [PERSON] перешкоди у користуванні гаражем. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, надавши до суду письмові заперечення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016року у цивільній справі №521/19825/15-ц визнано недійсним рішення президіума ГО «ООО ВСА» за №7 від 08 листопада 2012року в частині виключення [PERSON] на підставі п. 3.8 Статуту зі складу членів ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» та позбавлення його права користування машиномісцсм № 917 (29) на автостоянці №7. Зазначеним рішенням суду було встановлено наступні обставини. При цьому, оригінали документів, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення щодо членства\~ позивача в\~ ГО «ООО ВСА», та його виключення\~ із\~ складу членів\~ ГО «ОО ВСА», а саме оригінал протоколу засідання президії обласної ради\~ ГО «ОО ВСА» №7 від 08 листопада 2012р.,\~\~ суду на його вимогу надані не були. Крім того,\~ представник відповідача в судовому засіданні не змогла пояснити суду наявність у\~ позивача членського\~ квитка\~ 1997 року на імя [PERSON] за підписом\~ голови ради та перепустки від 12 січня 2008 року за підписом зам. голови облради, та реєстру поштової кореспонденції відправки\~ виписки з протоколу про виключення [PERSON] із складу членів ГО «ООО ВСА». Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2016року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016року залишено без змін. Згідно ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1,3, 5 ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання», громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватною права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку. Громадське об'єднання здійснює свою діяльність у відповідності до статуту, який повинен відповідати вимогам ст. 11 Закону України «Про громадські об'єднання». Як вбачається із п. 3.5 Статуту ГО «ООО ВСА» члени спілки зобов'язані: дотримуватись положень цього Статуту, своєчасно сплачувати членські внески; брати участь у діяльності Обласної організації, систематично підвищувати свою технічну кваліфікацію, удосконалювати водійську майстерність і дотримуватись правил дорожнього руху. Отже, між сторонами виникли договірні відносини, за якими за позивачем закріпляється місце для зберігання транспортного засобу із гаражем на автостоянці №19 ГО «ООО ВСА». Згідно положень ч.4.1,2 ст. 509 ЦПК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Тому, надаючи виниклим між сторонами по справі правовідносинам належну правову оцінку, судом досліджено зміст ч.ч.1,2 ст. 509 ЦК України, за якими зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч.1, ч.2 п.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 615 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. 14 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою КМУ №115 від 22 січня 1996року, володільцеві транспортного засобу, що користується послугами довготермінового зберігання, надається право на стоянку транспортного засобу в одному й тому ж місці. Отже, виходячи з аналізу вищевикладених норм, відповідач ГО «ООО ВСА» незаконно порушує право [PERSON] на користування машиномісцем № 917 (29) на автостоянці №7 і порушує його право користування гаражем, розташованим на зазначеному машиномісці. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод, зобовязання надати машиномісце та гараж підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 640,00грн., від сплати яких позивач був звільнений при зверненні до суду.

Outcome: approved