Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов про розірвання шлюбу обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.11.2008 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 3178. У подружжя народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Відповідач протягом тривалого часу проявляє себе як антисоціальний елемент: вживає алкогольні напої та наркотичні засоби; протягом 3-7 днів не з`являється вдома та не повідомляє про своє місце знаходження; проявляє агресію до дружини та дітей. Такі дії відповідача негативним чином впливають на нормальний психічний розвиток та соціалізацію дітей, психологічний стан дружини, їхнє фізичне здоров`я, емоційний стан. Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. В ході розгляду справи [PERSON] доповнила позов вимогами про визначення місця проживання дітей з нею та їх відібрання від батька. Водночас відповідач [PERSON] пред`явив до [PERSON] зустрічний позов про визначення місця проживання малолітніх дітей з ним, який був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою від 10.02.2021 суд роз`єднав позовні вимоги у вказаній цивільній справі, виділивши вимогу про розірвання шлюбу в самостійне провадження. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог про розірвання шлюбу, а відповідач - про визнання позову про розірвання шлюбу. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що їх сім`я існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved