Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У жовтні 2017 року на адресу суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому позивач зазначала, що з 1999 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] Шлюб розірвано 30.06.2005 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Син постійно мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. На теперішній час [PERSON] є студентом денної форми навчання Запорізького національному технічного університету. Позивачка вважає, що самостійно забезпечити потреби сина не в змозі, відповідач працює офіційно на філії ПАТ «Укртрансгаз», просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до закінчення сином навчання , починаючи з 17 жовтня 2017 року. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, про час та день слухання справи був завчасно сповіщений. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON]О, перебували у зареєстрованому шлюбі з 1999 року. Шлюб розірвано 30 червня 2005 року. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо від дитини та матеріальної допомоги на дитину не надає у добровільному порядку, хоча має можливість її надавити, оскільки має дохід. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, наявності у платника аліментів інших дітей та обставин які мають істотне значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку (сина) у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] є студентом денного відділення 1 курсу денної форми навчання, бюджет Запорізького національного технічного університету, що підтверджується довідкою від 25.09.2017 року, відповідно до якої [PERSON] є студентом Запорізького національного технічного університету. Період навчання зазначено з 01.09.2017 року по 31.05.2021 року. Позивач потребує матеріальної допомоги на дитину від відповідача на теперішній час. Відповідач [PERSON] батько [PERSON], має заробіток, працює та має дохід. За розясненнями, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки, згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання сином сторін коштів, необхідних для його життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частині від доходу у розмірі 1/4 усіх його видів, якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO], щомісяця у розмірі 1/4 частина усіх доходів щомісячно, починаючи з 17.10.2017 року і до закінчення навчання- 31.05.2021 року. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору 640 грн. при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача.

Outcome: approved