Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», третя особа Європейське відділення публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», про визнання кредитного договору частково недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22 березня 2017 року між позивачем та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» було укладено кредитний договір № 2203652043601, за умовами якого банк надав позивачу кредитні кошти в розмірі 29388,60 грн. на споживчі потреби з терміном повернення до 21 березня 2020 року. Позивач зазначає, що розділом 9 Договору встановлена фіксована ставка на строкову заборгованість у розмірі 15% ; та на прострочену заборгованість 56,0 % річних, також встановлена щомісячна комісія: 3.9% від суми кредиту та комісія за надання кредиту 3 288,60 грн. Сума 3 288,60 це разова плата за надання кредиту справляться за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання. З Розділу 9 Договору вбачається що встановлена щомісячна комісія в розмірі 3.9 %, але не зрозуміло, що це за додаткова комісія. В додатку № 1 до договору в графіку платежів вказано, що 3,9 % це комісія за користування кредитом (платежі за супутні послуги комісія (1)), що становить 1 146 грн. на місяць. Разом з тим в умовах договору не вбачається, які супутні послуги надаються позичальнику. Таким чином відповідач нарахував позивачу суму кредиту 29 388, 60 грн. та в день надання кредиту банком утримано 3 288, 60 грн. (комісію за надання кредиту). В результаті чого на споживчі потреби позивач 22.03.2017 року було отримано готівкою кредитні кошти в розмірі 26 100 грн. Позивач стверджує, що зазначені кредитні умови є такими, що суперечить нормам діючого законодавства, є несправедливою умовою договору щодо споживача відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому просив суд визнати недійсним розділ 9 кредитного договору № 2203652043601 від 22.03.2017 року, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», в частині комісії за надання кредиту в сумі 3 288, 60 грн. та щомісячної комісії 3,90 %, та Додаток №1 до договору № 2203652043601 від 22.03.2017 року, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», в частині встановлення щомісячної комісії в сумі 3,9 % та комісію за надання кредиту в сумі 3 288,60 грн. Також, позивач просить суд застосувати наслідки недійсності правочину та зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро повернути [PERSON] сплачену комісію банку за період 22.03.2017 року по 26.09.2019 року в сумі 34 384,80 грн. та сплачену комісію за надання кредиту в сумі 3 288, 60 грн. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причин неявки судові не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 березня 2017 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» було укладено кредитний договір № 2203652043601 про надання кредиту у розмірі 26100,00 гривень з кінцевим терміном виконання зобов`язань у зв`язку з отриманням кредиту 21 березня 2020 року, цільове призначення кредиту: на споживчі потреби та оплати комісії за надання кредиту. Поданням та підписанням заяви про надання кредиту позивачем підтверджено, зокрема, те, що перед укладанням кредитного договору банк в письмовій формі надав позивачу всю передбачену чинним законодавством інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Також підтверджено, що в дату укладання кредитного договору банк надав позивачу детальний розпис сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки та графік платежів по кредиту. Позивачем взято на себе зобов`язання повернути отриманий кредит та сплатити плату за кредит (комісії, проценти) а також штрафні санкції (у випадку наявності) та відшкодовувати шкоду (у випадку її завдання) на умовах та в порядку, визначених цим кредитним договором, УДБО, тарифами банку. Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» виконало зобов`язання за кредитним у повному обсязі, своєчасно надало кредит [PERSON] . Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що 22 березня 2017 року при укладені кредитного договору № 2203652043601 між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» сторонами було дотримано вимоги, передбачені ст. 203 Цивільного кодексу України. Означений договір кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, [PERSON] на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконував його. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором| встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», третя особа Європейське відділення публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», про визнання кредитного договору частково недійсним. Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: dismissed