Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У квітні 2015року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 39 573,66 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14 липня 2014 року між ПАТ Банк «МЕЛІОР БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0/ФКР/26/14. Згідно вищезазначеного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 50 000,00, зі сплатою 25,00 % річних, строком на 12 місяців з 14 липня 2014 по 13 липня 2015 року зі сплатою кредиту, відсотків за користування ним та інших платежем. Протягом строку дії Кредитного договору боржник систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Станом на 16.03.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 39 573,66 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 20 845,00 грн.; заборгованість за простроченим кредитом - 16 590,00 грн., прострочені проценти - 1 025,56 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 75,01 грн., пеня за несвоєчасно сплату кредиту - 1 038,09 грн. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення вищевказаної суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно до ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись з матеріалами справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 14 липня 2014 року між ПАТ Банк «МЕЛІОР БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0/ФКР/26/14 (а.с. 10-15). Позивач виконав свій обов'язок по кредитному договору щодо надання позичальнику грошових коштів в розмірі 50 000,00 грн. за вирахуванням, відповідно до п. 1,2 кредитного договору, суми комісії у розмірі 500,00 грн. Факт надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором підтверджується меморіальним ордером № 5764 від 14.07.2014 року на суму 49 500,00 грн. (а.с. 16). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За приписами ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим, станом на 16 березня 2015 року виникла заборгованість відповідача за кредитним договором, яка, згідно розрахунку заборгованості (а.с. 6-7), становить 39 573,66 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 20 845,00 грн.; заборгованість за простроченим кредитом - 16 590,00 грн., прострочені проценти - 1 025,56 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 75,01 грн., пеня за несвоєчасно сплату кредиту - 1 038,09грн. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають судовому захисту, оскільки права позивача порушені неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань. Тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вимоги ст. 80 ЦПК України, відповідно до якої ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, суд визначає, що ціна позову у даній справі становить 39 573,66 грн., у зв'язку з чим судовий збір у цій справі підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі - 395,74 грн. На підставі ст.ст. 526, 527, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved