Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа : Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач набув 09.03.1998 року право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Загальна площа квартири 77,6 кв.м., житлова площа 58,40 кв.м., має 3 кімнати. Як зазначає позивач у позовній заяві, що його квартиру було неодноразово затоплено сусідом зверху із квартири № 42 [PERSON]. Внаслідок залиття квартира позивача потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо, на стінах, вікнах та шпалерах з`явилися грибки, перестала працювати охоронна сигналізація, зіпсовані меблі та оргтехніка. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду залиттям квартири на загальну суму 190000,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 09 березня 1998 року (а.с.49-50). Як вбачається з матеріалів справи, 08 квітня 2013 року було складено Акт про залиття квартири [ADDRESS], затвердженого директором КП ЖЕК «Лук`янівка» [PERSON], згідно якого: «Комісією було проведено огляд технічного стану квартири [ADDRESS] та встановлено: квартира 3-х кімнатна, розташована на першому поверсі 4-ох поверхового житлового будинку, загальною площею 77, кв.м. Під час комісійного обстеження приміщень вищезазначеної квартири 05.04.2013 року було встановлено: кімната площею 16,7 кв.м. - стіна (шпалери) спостерігаються вологі плями залиття 6,7 кв.м.; кімната площею 16,5 кв.м. - стеля (водоемульсійне покриття) спостерігаються вологі плями залиття 1,5 кв.м., стіна (шпалери) спостерігаються вологі плями залиття 6,5 кв.м.; коридор площею 7,6 кв.м. - стеля (водоемульсійне покриття) спостерігаються вологі плями залиття 2,0 кв.м. Зі слів гр. [PERSON] залиття квартири відбувалося неодноразово, періодично і нічний час, при користуванні власником квартири № 42 сантехнічними приладами. На ОДС КП ЖЕК «Лук`янівка» власник квартири [ADDRESS] на несправність загально будинкових мереж не звертався. Провести обстеження сантехнічного обладнання та встановити причину залиття з вище розташованої квартири [ADDRESS] станом на 05.04.2013 року немає можливості в зв`язку з відсутністю її власника в м. Києві.» (а.с.12). Згідно висновку комісії, викладено в Акті про залиття квартири [ADDRESS] від 15 квітня 2013 року, затвердженого директором КП ЖЕК «Лук`янівка» [PERSON], згідно якого: «На момент комісійного обстеження 15.04.2013 року в квартирі [ADDRESS] о 10.30 год., на кухні було виявлено зміщену від місця встановлення посудомийну машину та сліди вологи на підлозі. Комісія вважає, що причина неодноразового залиття квартири [ADDRESS] є неуважне користування сантехнічним обладнанням власником квартири [ADDRESS] (а.с.14)». Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст.. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що причиною неодноразового залиття квартири [ADDRESS], є неуважне користування сантехнічним обладнанням власником квартири [ADDRESS], проте, позивачем не надано доказів того, що [PERSON] є власником або користувачем квартири [ADDRESS], діями або бездіяльністю якого завдана шкода, а отже в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б наявність вини [PERSON] у завданні шкоди позивачу, в зв`язку з чим, вина відповідача не доведена. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди на загальну суму 190000,00 грн. Даючи юридичну оцінку наданим поясненням та доказам по справі, враховуючи те, що вина [PERSON] не доведена та відсутні докази, які б підтверджували наявність вини відповідача, а тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Куруючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-218, 294 ЦПК України; ст. ст. 316, 317, 319, 322, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed