Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 1981 року, виданого Четвертою Дніпропетровської державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі під № 1-3024 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13 жовтня 2011 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі під № 1-1193 належить ? частина домоволодіння № [ADDRESS]. В даному домоволодінні зареєстрована вона та відповідач по справі [PERSON], який є її чоловіком. З 1999 року відповідач [PERSON] в домоволодінні не мешкає без поважних причин, його речі в будинку відсутні. Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає позивачу в користуванні та розпорядженні її власністю, вона вимушена сплачувати за останнього комунальні послуги, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім іншого, зазначили, що відповідачу ніхто не чинить перешкоди в користуванні домоволодінням. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 1981 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д., зареєстрованого в реєстрі під № 1-3024 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13 жовтня 2011 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. зареєстрованого в реєстрі під № 1-1193 позивачу [PERSON] належить ? частина домоволодіння [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] не проживає за адресою своєї реєстрації з 1999 року. Дані обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка показала, що є сусідкою позивача. Відповідач не проживає у будинку десь з 1999 року. Факт не проживання відповідача [PERSON] та відсутність його особистих речей в спірному домоволодінні також підтверджуються наданим актом голови квартального комітету від 23 липня 2014 року наявним в матеріалах справи. Реєстрація відповідача в спірному будинку перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю власністю, у зв'язку з чим вона звернулася до суду. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку більше року без поважних причин, а тому є такими, що втратив право користування домоволодіння [ADDRESS], а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: approved