Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом в якому вказувала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок [ADDRESS] , що був набутий (проте не оформлений) спадкодавцем в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка та батька позивачки [PERSON] (який помер [INFO] ). Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Франкевич І.М. з приводу оформлення своїх спадкових прав після смерті матері. Проте нотаріус відмовила позивачці в оформленні спадкових прав щодо будинку у зв`язку з тим, що спадкодавцем за життя не було зареєстровано право власності на спадкове майно. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] просила в судовому порядку визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Бузької сільської ради Вознесенського району в підготовче засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивачки та представника відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем у підготовчому засіданні позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок [ADDRESS] , що був набутий (проте не оформлений) спадкодавцем в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка та батька позивачки [PERSON] (який помер [INFO] ). Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Франкевич І.М. з приводу оформлення своїх спадкових прав після смерті матері. Проте нотаріус відмовила позивачці в оформленні спадкових прав щодо будинку у зв`язку з тим, що спадкодавцем за життя не було зареєстровано право власності на спадкове майно. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.. 1261 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Факт належності спадкодавцю спірного майна та, відповідно, факт його включення до спадкової маси, повністю підтвердився: - копією акту про передачу житлового будинку, розташованого в с. Таборівка Вознесенського району [PERSON] , як переселенцю, згідно переселенського квитка № [NUMBER] (а.с. 10); копією виписки з протоколу зібрання уповноважених членів КСГП «Таборівка» від 07 лютого 1997 року №1, яким вирішено надати згоду [PERSON] , як переселенцю, оформити у власність житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 11); копією довідки КСГП «Таборівка» від 17 березня 1997 року №33, згідно якої [PERSON] повністю виплатив вартість житлового будинку [ADDRESS] в розмірі 2\~300 крб. (а.с. 12); копією рішення виконкому Таборівської сільської ради народних депутатів Вознесенського району від 28 березня 1997 року №15, яким затверджено акт прийому передачі переселенського будинку колгоспу ім. Леніна (реорганізованого в КСГП «Таборівка»), розташованого по [ADDRESS] [PERSON] , та зобов`язано Вознесенський МБТІ зареєструвати право власності набувача на вказаний будинок (а.с. 13); копією рішення виконкому Таборівської сільської ради Вознесенського району від 28 травня 2008 року №35, яким житловому будинку, розташованому по [ADDRESS] , належному [PERSON] , присвоєно №15 замість старого №13 (а.с. 14). При цьому, відповідно до п. 9 додатку №1 до Інструкції Міністерства комунального господарства Української РСР «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої наказом від 31 січня 1966 року (чинної на час отримання [PERSON] акту передачі переселенцю житлового будинку) акти про передачу будинків у власність переселенцям при наявності рішень про це виконкомів районних Рад депутатів трудящих і довідок фінансових відділів про остаточний розрахунок переселенця за одержану будівлю належали до правовстановлюючих документів, на підставі яких проводилася реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. Разом з тим, згідно п. 7 додатку №1 до «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року №56 (чинних на час прийняття рішення виконкому Таборівської сільської ради народних депутатів Вознесенського району, яким затверджено акт прийому передачі у власність [PERSON] переселенського будинку) рішення місцевих органів державної виконавчої влади, місцевого самоврядування щодо права власності на об`єкти нерухомого майна належали до правовстановлюючих документів, на підставі яких проводилася реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб; - довідкою приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Франкевич І.М. від 09 серпня 2019 року №384/02-14 (а.с. 9), а також довідкою-роз`ясненням приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Франкевич І.М. від 16 жовтня 2020 року №100/01-16 (а.с. 32), згідно яких [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON] . При цьому, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, належним чином прийняла спадщину після смерті матері. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов`язкову частку, судом не виявлено. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивачка, як спадкоємець, має право на спадщину у вигляді спірного будинку, проте не має іншої можливості оформити свої права на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved