Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що з 1999 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 20.01.2005 року відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2012 року. Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу син проживає з нею, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] пред'явив зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з ним, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу син проживає з ним і він має можливість створити необхідні умови для належного виховання та утримання дитини, тоді як мати не цікавиться життям дитини та не приймає участі у його вихованні. У судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] не з'явилася, у письмовій заяві просила розглянути позов у її відсутності та задовольнити його. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник не з'явилися, повідомивши письмово про розгляд справи в їх відсутності та просили задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у позовній заяві, а у задоволенні первісного позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER]. 20.01.2005 року відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2012 року. Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає з батьком, який її матеріально утримує та займається вихованням, що підтверджується матеріалами справи та показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] З огляду на наведене та враховуючи, що позивачем за первісним позовом не надано належних доказів на підтвердження обставин щодо перебування дитини на її утриманні, суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина, а тому відмовляє у задоволенні первісного позову. За правилами частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Дані, які надані позивачем за зустрічним позовом свідчать проте, що він забезпечений житлом, має постійний заробіток, проявляє турботу відносно сина. Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації надав письмовий висновок про доцільність визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] З огляду на наведене суд дійшов висновку, що саме батько неповнолітнього [PERSON] здатний забезпечити належні умови для виховання дитини, а тому вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком, який проявляє увагу та турботу про дитину і має кращі можливості для створення належних умов для її виховання та розвитку. На підставі викладеного та

Outcome: approved