Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

у квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг за розпискою в розмірі 20 000 грн., моральну шкоду в розмірі 500 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, у позовній заяву справу просить розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 09.04.2018 року [PERSON] передав [PERSON] у борг гроші в розмірі 20\~000 грн. Згідно боргової розписки відповідач зобов'язалась повернути позивачу зазначену суму позики до 10.04.2018 року, але у вказаний строк свої зобовязання не виконала. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно змісту ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 610 та 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за розпискою від 09.04.2018 року в розмірі 20\~000 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст.\~1167\~ЦК України передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. За змістом\~ст. 611 ЦК України\~право на відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобовязання настає у разі коли така підстава встановлена договором або законом. В даному випадку чинним законодавством України не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди за порушення зобов'язання, в тому числі за договором позики. Приймаючи до уваги та враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial