Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № R181.312-004-UGB.0024154 від 20.03.2013 року (надалі - Кредитний договір). Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав повністю, а саме: відповідачу було видано кредит у розмірі 71524,00 грн. зі сплатою 16,49 % процентів річних, виходячи з фактичної кількості календарних днів у місяці та році, щомісячної комісії за обслуговування боргу у розмірі 2,39% від суми кредиту, на строк користування 60 місяців, з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості за кредитом до 20 березня 2018 року. Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 11 квітня 2018 року становить 162949,79 грн. та складається з 60526,40 грн. заборгованості по сплаті основної суми кредиту, 22080,65 грн. процентів за користування кредитом, 80342,74 грн. комісії. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38-14 від 02.09.2014 р. «Про визначення територіальної підсудності» та у зв'язку з тимчасовим призупиненням роботи Амвросіївського районного суду Донецької області по відправленню правосуддя, щодо підсудних цьому суду справ визначається територіальна підсудність Оріхівському районному суду Запорізької області. Виходячи з положень ч. 2, ч. 4, ч. 6 ст. 19, ст. 176, ст. 274 ЦПК України, ухвалою суду від 20.04.2018 року було вирішено питання про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, якою учасникам справи були встановлені процесуальні строки для подання письмових заяв по суті справи та відповідних доказів, а також про виклик відповідача в судове засідання шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади України. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив, відзиву позову не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 березня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 71 524,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 16,49% річних виходячи з фактичної кількості календарних днів у місяці та році, щомісячної комісії за обслуговування боргу у розмірі 2,39% від суми кредиту, на строк користування 60 місяців, з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості за кредитом до 20 березня 2018 року. Фактичне надання кредиту підтверджується Меморіальним ордером № Loan-28367 від 20.03.2018 року. Відповідно до п.2.2 Кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути наданий кредит, сплатити відсотки та комісію за користування кредитом. Пунктом 3.2 Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником щомісячно згідно Графіку платежів. У Додатку № 1 до Кредитного договору сторони узгодили Графік платежів, за яким в період з 19.04.2013 року по 20.03.2018 року відповідач мав зобов'язання щомісячно сплачувати внесок у розмірі 3468,42 грн., який складався з відповідних частин основної суми кредиту, процентів, та щомісячної комісії у розмірі 1709,42 грн. Останній раз відповідач здійснив платіж за Кредитним договором 20.05.2014 року на суму 20,43 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. В подальшому відповідач свої зобов'язання не виконував. Внаслідок цього виникла заборгованість, яка станом на 11 квітня 2018 року яка становить 162949,79 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 60526,40 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 22 080, 65 грн., та комісії банку у розмірі 80342,74 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 10561 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. Таким чином, факт невиконання відповідачем кредитних зобов'язань за Договором підтверджується матеріалами справи, позов є законним і обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054-10561 ЦК України,

Outcome: approved