Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК «Український Страховий Стандарт», третя особа ПАТ «Кредобанк» про стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат та трьох відсотків річних. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 11.04.2016 року він уклав з ПАТ «Кредобанк» кредитний договір з метою придбання транспортного засобу «Lada 319070», а 05.04.2017 року за умовами цього кредитного договору уклав із ПАТ «СК «Український Страховий Стандарт» договір добровільного страхування автомобілю «Lada 319070» д.н.з. [NUMBER]. 26.05.2017 року за участю застрахованого автомобіля під керуванням водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено застрахований транспортний засіб, про що ПАТ «СК «Український Страховий Стандарт» повідомлено у встановленому договором порядку. Оскільки ПАТ «СК «Український Страховий Стандарт» відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що застрахованим автомобілем керувала особа водійський стаж, якої менший ніж передбачений умовами укладеного між сторонами договору добровільного страхування, не врахувавши, що у цьому випадку договором передбачено збільшення безумовної франшизи, а не відмова у виплаті страхового відшкодування, [PERSON] просить суд стягнути з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на його користь 103 570 грн. страхового відшкодування, втрати від інфляції у розмірі 7 909 грн. 73 коп. та 3% річних у розмірі 3 053 грн. 94 коп. У відзиві на позовну заяву ПАТ «СК «Український Страховий Стандарт» заперечує проти позову з тих підстав, що дорожньо-транспортну пригоду за участю застрахованого автомобіля не визнано страховим випадком, у зв'язку із тим, що позивачем допущено до керування особу, яка не мала передбаченого умовами договору водійського стажу, а зміни до укладеного між сторонами договору не вносились. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник ПАТ «СК «Український страховий стандарт» - Дементєв Г.Г. у судовому засіданні заперечував проти позову, пославшись на те, що виплачувати страхове відшкодування чи ні є виключним правом страхової компанії, а у випадку коли все ж таки було б прийнято рішення про виплату стразового відшкодування, то відповідно до додаткових умов укладеного між сторонами договору добровільного страхування підлягала би збільшенню безумовна франшиза. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 11.04.2016 року між [PERSON] та ПАТ «Кредобанк» укладено кредитний договір за умовами якого банком надано [PERSON] грошові кошти на оплату за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «Lada 219070» (а.с. 12-15). 05.04.2017 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №0113-0103-2449 за яким застраховано автомобіль «Lada 219070» д.н.з. [NUMBER]. За п. 5 Розділу І цього договору особою, допущеною до керування застрахованим транспортним засобом є будь-яка особа, що керує транспортним засобом на законній підставі із стажем водія відповідної категорії 10 років. Згідно п. 7.6. Розділу І Договору розмір безумовної франшизи в разі повної загибелі ТЗ становить 5 % від страхової суми. Відповідно до п. 11 Розділу І Договору страхова сума на період страхування становить 185 000 грн. У п. 16.1 Розділу І Договору установлено, що в разі перебування за кермом в момент настання ДТП особи, яка не відповідає вимогам, згідно з п. 5 Розділу І Договору, застосовується подвійний розмір франшизи при пошкодженні ТЗ, але не менше 2% від страхової суми. Пунктом 24.1 Розділу ІІ Договору передбачено, що взаємовідносини сторін не врегульовані Розділами І та ІІ цього договору регулюються додатком № 1 до цього договору, що є його невід'ємною складовою частиною (а.с. 16-14, 115-116). Додатком № 1 до укладеного між сторонами договору добровільного страхування транспортного засобу №0113-0103-2449 є Умови добровільного страхування транспортного засобу (на підставі Правил № 050/2 від 04.01.2010 року Добровільного страхування наземного транспортного засобу (крім залізничного)). За п. 12.1.14 яких страхувальник має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку невідповідності водійського стажу водіїв, допущених до керування застрахованим транспортним засобом (а.с.117-124). 23.08.2017 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Український Страховий Стандарт» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку із настанням страхового випадку, а саме дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце за участю застрахованого автомобіля 26.05.2017 року (а.с 127). 29.09.2017 року [PERSON] подано ПАТ «СК «Український Страховий Стандарт» повідомлення про настання випадку, який має ознаки страхового, а саме того, що 26.05.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого за договором страхування від 05.04.2017 року автомобіля «Lada 219070» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (а.с. 26,125) Як вбачається зі змісту довідки УПП у м. Києві НПУ про дорожньо-транспортну пригоду 26.05.2017 року о 11 год. 14 хв. по пр-ту Маяковського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Lada 219070» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON], та автомобілями марки «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], «Mitsubihi Colt» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], а також автомобіля «Hyundai Elantra» д.н.з. [NUMBER], що був припаркований (а.с. 69-71). Відповідно до посвідчення водія серії [NUMBER], [PERSON] має стаж керування транспортними засобами категорії «В» з 05.07.2013 року (а.с. 68). Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 02.08.2017 року [PERSON] визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності (а.с. 72). Згідно звіту № 12136 про оцінку вартості матеріального збитку від 10.06.207 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Lada 219070» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортної пригоди становить 186 285 грн. 80 коп. (а.с. 29-40). Зі змісту листа ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» від 19.10.2017 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 12.1.14 додатку №1 до договору добровільного страхування транспортного засобу №0113-0103-2449 від 05.04.2017 року за яким страхувальник має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку невідповідності водійського стажу водіїв, допущених до керування застрахованим транспортом (а.с. 41). Зі змісту листа ПАТ «Кредобанк» від 27.08.2018 року вбачається, що банк не заперечує перерахування коштів страхового відшкодування на погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору (а.с. 43). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зобов'язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів. Частиною 1 ст. 526 ЦПК України установлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про страхування» передбачено, що правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Статтею982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки йогосплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснитистрахову виплату у строк, установлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). За змістом 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про страхування» умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Враховуючи, що під час розгляду справи установлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди в якій пошкоджено застрахований транспортний засіб за його кермом перебував водій який не має десятирічного стажу керування транспортними засобами, а укладений між сторонами договір добровільного страхування містить додаткову умову за якою сторони погодили, що у цьому випадку застосовується подвійний розмір франшизи, суд дійшов висновку про те, що відмова страховика у виплаті страхового відшкодування суперечить умовам укладеного між ними договору страхування. При цьому, відмова ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» у виплаті страхового відшкодування з посиланням на положення п. 12.1.14 Умов добровільного страхування транспортного засобу, що містяться у додатку № 1 до укладеного між сторонами договору добровільного страхування транспортного засобу №0113-0103-2449 є безпідставною, оскільки положення цих Умов відповідно до п. 24.1 договору страхування застосовуються лише у випадку коли умови виплати страхового відшкодування не врегульовані Розділами І та ІІ договору страхування. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позову про стягнення страхового відшкодування у сумі 103 570 грн. виходячи з того, що визначений за звітом розмір матеріального збитку перевищує розмір передбаченої договором страхової суми, а тому базовою сумою для обрахунку страхової виплати є розмір стразової суми визначеної договором, що складає 185 000 грн. за вирахуванням передбаченої договором франшизи у подвійному розмірі, що становить 5 % та залишкової вартості транспортного засобу. Таким чином, стягненню підлягає страхова виплата у розмірі 103 570 грн. виходячи із розрахунку:185 000 грн. (страхова сума) 1850 грн. (франшиза у подвійному розмірі 10 % ) - 62 930 грн. (залишкова вартість ТЗ). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки правовідносини, які склались між сторонами на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту є грошовим зобов'язанням, ПАТ «СК «Український Страховий Стандарт» повинно було здійснити страхову виплату в строк до 05.10.2017 року але було безпідставно відмовлено, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у сумі 7 909 грн. 73 коп. та три проценти річних у сумі 3 053 грн. 94 коп. за час затримки розрахунку згідно виходячи з розрахунку позивача, який відповідачем не спростовано (а.с. 44, 45). Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України з ПАТ «СК «Український Страховий Стандарт» на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати у виді сплаченого судного збору, а також витрат на оплату правничої допомоги адвоката виходячи із часу витраченого на складання позовної заяви, ознайомлення з матеріалами справи та участі у судових засіданнях, що з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» становить 2000 грн.

Outcome: approved