Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] , як за колишнім членом колгоспного двору та на 1/8 частини цього будинку в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . Позов мотивовано тим, що відповідно до довідки Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 30 вересня 2020 року № 03-25/839 житловий будинок [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Станом на 15 квітня 1991 року в зазначеному будинку крім голови двору проживали: [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] та [PERSON] \~ онуки голови двору, які також мають право на частку в майні колгоспного двору, яка становить 1/6 частини вказаного будинку. [INFO] голова двору [PERSON] помер, спадкоємцями за законом після його смерті на належну йому 1/6 частини будинку були: [PERSON] його дружина та [PERSON] його син, які фактично прийняли спадщину, але не оформили її в установленому законом порядку. [INFO] померла [PERSON] , яка на випадок своєї смерті залишила заповідальне розпорядження на користь своєї онуки [PERSON] , яка в свою чергу протягом 6 місяців після відкриття спадщини подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини. У зв`язку з цим спадщину після смерті [PERSON] прийняли за законом її син позивач у справі та дочка [PERSON] , була заведена спадкова справа. Спадкоємці частково оформили свої права, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Залишилася не успадкованою 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного округу Чумак\~Л.\~В. від 27 липня 2020 року № 162/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову частину вказаного житлового будинку з будівлями і спорудами у зв`язку з тим, що вказане будинковолодіння належить до колгоспного двору, а тому частки його членів є рівними, таким чином, не тільки голова колгоспного двору спадкодавець є його власником і видача свідоцтва про право на спадщину приведе до порушення прав інших членів колгоспного двору. Позивач зауважив, що треті особи, які в сукупності мають право на ѕ\~частини спадкового будинку відмовляються від своїх часток, тому просить визнати за ним право власності на 3/4 частини вказаного будинковолодіння, як за колишнім членом колгоспного двору та просить визнати за ним право власності на 1/8 частини цього будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері. Позивач не має іншої можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати своє право власності на нерухоме майно, тому за захистом своїх прав змушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29\~жовтня 2020\~року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09-00 год. 26 листопада 2020 року. 26 листопада 2020 року підготовче засідання відкладено на 08-30 год. 23\~грудня 2020\~року. Від позивача на адресу суду надійшла заява про підтримання позовних вимог, прохання про їх задоволення та розгляд справи в його відсутність У клопотанні від 05 листопада 2020 року представник відповідача в.о.\~старости Ніжинського старостинського округу № 3 Ніжинського району Чернігівської області позов визнав, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов визнала. У судове засідання треті особи у справі не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхню відсутність, не заперечували проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні у разі визнання позову відповідачами. Статтею 206 ЦПК України\~встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12\~червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»,\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідачі визнали позов у повному обсязі і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалося. Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданим Виконавчим комітетом Ніжинської районної ради народних депутатів від 28 серпня 1989 року на підставі рішення від 24 березня 1989\~року № 79, вказаний будинок належав колгоспному двору, головою є [PERSON] (а.\~с. 13). Указана обставина підтверджується також технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який міститься на а. с. 14 18, згідно з яким зазначений житловий будинок зареєстрований в цілому на праві особистої власності як колгоспний двір за [PERSON] його головою. Станом на 15 квітня 1991 року в домоволодінні [ADDRESS] проживали: [PERSON] власник (помер [INFO] ), [PERSON] дружина (померла [INFO] ), [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] та [PERSON] онуки голови двору, що вбачається з довідки Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 30 вересня 2020\~року № 03-25/839 (а. с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК\~УРСР; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР\~розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991\~року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991\~року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але\~\~не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі Вказівки № 112/5), а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР\~від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69). За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абз. 2 п. 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Після введення в дію Закону України «Про власність» 15 квітня 1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Зі справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не втратили права на вказане будинковолодіння, їхні частки є рівними по 1/6. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 березня 2011 року серії [NUMBER] (а. с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження від 20 липня 1962 року серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які перебували у шлюбі з 16 липня 1958 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а. с. 10, 22). У матеріалах наданої на запит суду спадкової справи № 54/2019, заведеної щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 97) є відповідь на запит Державного нотаріального архіву Чернігівської області, відповідно до якої спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] успадкували кожен по 1/12 частини вказаного будинковолодіння, набувши у власність кожен по ј\~частини будинку. Матеріалами справи підтверджується, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17 грудня 2018 року серії [NUMBER] (а. с. 9). Згідно з копією спадкової справи №\~54/2019, заведеної приватним нотаріусом Ніжинського районного округу Чумак Л. В. щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулися [PERSON] її син та [PERSON] дочка. 15 липня 2019 року приватний нотаріус Ніжинського районного округу Чумак Л. В. видала на ім`я [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,0657 га, яка за життя належала [PERSON] . Отже, неоформленою позивачем після смерті матері [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 1/8 частини будинковолодіння [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного округу Чумак\~Л.\~В. від 27 липня 2020 року № 162/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову частину вказаного житлового будинку [ADDRESS] (а. с. 6). Постанову мотивовано тим, що до складу спадкового майна входить житловий будинок, який відноситься до типу колгоспний двір. Однак станом на 15 квітня 1991 року в спадковому будинку разом з головою колгоспного двору проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які також мають право на частку в майні колгоспного двору. У наданому спадкоємцем свідоцтві про право власності на жилий будинок вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, при цьому зазначено лише голову колгоспного двору, а інформація про інших членів двору відсутня, тому оформити спадщину на підставі такого правовстановлюючого документа неможливо. Згідно зі ст. 2 ЦПК України з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ст.\~328\~Цивільного кодексу\~України (далі\~-\~ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.\~182\~ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відмова в оформленні права власності на спірний будинок, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в судовому порядку. Оскільки позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері та батька, інші члени колгоспного двору треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, не заперечують проти задоволення позову визнання права власності на житловий будинок у вказаних частинах, позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку оформити спадщину у вигляді будинковолодіння, яке є колгоспним двором, то його права підлягають захисту в обраний ним спосіб, в межах заявлених позовних вимог. Разом з цим у п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У свою чергу ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом.\~До складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст. 15, 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Оскільки позивач [PERSON] прийняв спадщину в установленому законом порядку після смерті своєї матері [PERSON] , але отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом у порядку спадкування на вказане будинковолодіння не може, тому суд вважає наявними правові підстави для визнання за позивачем права власності на частку в зазначеному будинковолодінні в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. При цьому спадкодавець [PERSON] не втратила до своєї смерті права на належну 1/6 частини вказаного домоволодіння, як члена колгоспного двору та на належну в порядку спадкування після смерті чоловіка 1/12 частини будинку, які входять до складу спадщини; цивільна правоздатність спадкодавця як фізичної особи відповідно до ст.\~25\~ЦК України припинилася в момент смерті. При цьому зі справи не вбачається, що набуття позивачем права власності на зазначене будинковолодіння в цілому порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved