Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь грошові кошти сплачені за попереднім договором у розмірі - 142 000 грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 10 000 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі - 1 420 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 31 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком О.В., зареєстрований у реєстрі № 1180, за умовами якого [PERSON] зобов`язалася у майбутньому не пізніше 31 травня 2023 року укласти договір купівлі-продажу 1/6 частки квартири [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язалася у порядку та на умовах визначених договором сплатити 312 000 грн. 00 коп. На виконання умов договору при його укладенні позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі - 12 000 грн. 00 коп. У подальшому з червня 2018 року по лютий 2019 року позивачем сплачено відповідачу грошові кошти у розмірі - 5 000 грн. 00 коп. щомісячно, також у квітні та липні 2020 року позивачем сплачено по 5 000 грн. 00 коп., всього сума сплачена за попереднім договором становить 142 000 грн. 00 коп. На даний час позивач у зв`язку із трагічною смертю брата [PERSON] не в змозі виконувати умови договору. Відповідно до пункту 9 попереднього договору невиконання Стороною-2 ( [PERSON] ) умов даного договору (відмова від придбання об`єкту нерухомості) тягне за собою наступні наслідки: грошові суми зазначені у пункті 8 цього договору повертаються стороні-2. У добровільному порядку [PERSON] відмовляється повернути грошові кошти. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 29 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що укладений попередній договір діє до моменту повного виконання його умов сторонами. Таким чином, позивач повинна була до 31 травня 2023 року виконувати його умови, при цьому у разі порушення зобов`язань [PERSON] мала право звернутися до суду про стягнення заборгованості. У тексті попереднього договору відсутня будь-яка умова, пов`язана із фінансовою підтримкою брата позивача [PERSON] , при цьому останній також не був стороною договору. Вважають, що позивач порушила умови попереднього договору, а тому підстави для стягнення коштів відсутні. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача та її представника, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком О.В., зареєстрований у реєстрі № 1180. Відповідно до пункту 1 вказаного договору сторони зобов`язуються з моменту отримання Стороною-1 ( [PERSON] ) всіх необхідних документів на відчуження належної їй на праві власності 1/6 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , але не пізніше 31 травня 2023 року укласти договір купівлі-продажу на умовах, встановлених цим договором. При цьому [PERSON] буде покупцем, а [PERSON] продавцем. Пунктом 3 договору передбачено, що продаж буде здійснено за 312 000 грн. 00 коп. Згідно із пунктом 8 договору на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу, [PERSON] , передала, а [PERSON] прийняла гроші у сумі 12 000 грн. 00 коп. Зазначена сума розцінюється сторонами як аванс у рахунок наступного договору купівлі-продажу. Сторона-2 ( [PERSON] ) зобов`язується щомісячно, починаючи з червня 2018 року, у строк до 28 числа передавати Стороні-1 ( [PERSON] ) суму у розмірі - 5 000 грн. 00 коп. Загальна сума грошових коштів, що мають бути передані Сторін-1 у строк до 31 травня 2023 року має складати 300 000 грн. 00 коп. Пунктом 9 договору передбачено, що невиконання Стороною-2 умов даного договору (відмова від придбання об`єкту нерухомості), тягне за собою наступні наслідки: грошові кошти зазначені у пункті 8 цього договору Стороні-2 повертаються. Відповідно до пункту 10 договору невиконання Стороною-1 умов даного договору (відмова від продажу об`єкту нерухомості), тягне за собою наступні наслідки: повернення Стороні-2 грошової суми, отриманої згідно із пунктом 8 цього договору, протягом трьох банківських днів з дня вимоги, заявленої у будь-якій формі. З матеріалів справи вбачається, що у рахунок виконання пункту 8 попереднього договору від 31 травня 2018 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі - 130 000 грн. 00 коп. Факт отримання останньою грошових коштів у вказаній сумі підтверджується розписками (а.с.7-26).Останній раз грошові кошти у розмірі - 5 000 грн. 00 коп. позивач передала відповідачу у липні 2020 року. Під час укладення попереднього договору позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі - 12 000 грн. 00 коп. для підтвердження дійсних намірів. Всього сума грошових коштів, отриманих за попереднім договором становить - 142 000 грн. 00 коп. З матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2019 року у Броварському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після державної реєстрації дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно із частиною першою статті 15, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. У постанові Великої Палати Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19) зазначено, що: «однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до частин першої, третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. З огляду на викладені обставини, враховуючи положення попереднього договору та наявність у позивача права відмовитися від придбання об`єкту нерухомості (пункт 9 попереднього договору), суд дійшов висновку про те, що грошові кошти отримані [PERSON] за попереднім договором підлягають поверненню позивачу, а саме сплачений аванс у розмірі - 12 000 грн. 00 коп. та передані за розписками кошти у розмірі - 130 000 грн. 00 коп. При зверненні до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі - 1 420 грн. 00 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 1 420 грн. 00 коп. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом паяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19) зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20). На підтвердження надання правничої допомоги позивач подала до суду договір № 70/20 від 14 серпня 2020 року ордер на представництво інтересів у суді, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю рахунок № 1/20 від 14 серпня 2020 року з детальним описом наданих послуг та дублікат квитанції про оплату [PERSON] (всі документи у копіях). Разом з тим, у задоволенні заяви про відшкодування витрат на оплату правничої допомоги позивачу слід відмовити з огляду на їх не доведення та ненадання позивачем детального розрахунку та опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved