Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У жовтні 2016р. Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з зазначеним позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], посилаючись на те, що 27 вересня 2009р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №15-к-24 від 27 вересня 2007р. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №15-к-24 від 27 вересня 2007р. між банком та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір застави автомобіля б/н від 25 вересня 2007р., згідно умов якого останній передав ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в заставу рухоме майно, а саме автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску, тип кузова седан, реєстраційний номер [NUMBER], №двигуна 4В11АN5787, номер кузова [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] Позивач зазначав, що постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №В-12/600 від 26 грудня 2008 року при примусовому виконанні судового наказу №2н-777/08 виданого Приморським районним судом м. Одеси було накладено арешт та заборону на відчуження всього майна, що належить боржнику, у тому числі на зазначений автомобіль, який є заставним майном ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Позивач стверджував, що він, як заставодержатель вищевказаного майна має пріоритет на задоволення забезпечених заставою вимог, оскільки договір застави був укладений раніше винесеної держаним виконавцем постанови, а боржник звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про добровільну реалізацію заставного майна, для погашення заборгованості. Посилаючись на вищевикладене, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» просило суд винести рішення, яким скасувати арешт з автомобілю марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску, тип кузова седан, реєстраційний номер [NUMBER], №двигуна 4В11АN5787, номер кузова [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ 1-го МРВ [PERSON] України в Одеській області 25 вересня 2007року, накладений постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №В-12/600 від 26 грудня 2008 року при примусовому виконанні судового наказу №2н-777/08 виданого Приморським районним судом м. Одеси. Представник позивача, діючий на підставі довіреності від 08 вересня 2016р. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с.25). Представник Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, якою просив розгляд справи провести у його відсутності (а.с24). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON]у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином(а.с.26). Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС№072386, виданого РЕВ 1-го МРВ [PERSON] України в Одеській області 25 вересня 2007року належить автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску, тип кузова седан, реєстраційний номер [NUMBER], №двигуна 4В11АN5787, номер кузова [NUMBER]. 27 вересня 2009р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №15-к-24 від 27 вересня 2007р.(а.с.6-8). В якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №15-к-24 від 27 вересня 2007р. між банком та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір застави автомобіля б/н від 25 вересня 2007р., згідно умов якого останній передав ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в заставу рухоме майно, а саме автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску, тип кузова седан, реєстраційний номер [NUMBER], № двигуна 4В11АN5787, номер кузова [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] (а.с.9-11). Судом встановлено, що постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №В-12/600 від 26 грудня 2008 року при примусовому виконанні судового наказу №2н-777/08 виданого Приморським районним судом м. Одеси накладено арешт та заборону на відчуження всього майна, що належить [PERSON] (а.с.18). Встановлено, що 24 січня 2009 року арешт Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції був внесений на автоматизований облік ТСЦ№5142 РСЦ в Одеській області (а.с.4-5). Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Згідно ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власник розсуд. Згідно ч.1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Оскільки автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску, тип кузова седан, реєстраційний номер [NUMBER], №двигуна 4В11АN5787, номер кузова [NUMBER], перебуває з 2007 року у заставі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. З матеріалів справи вбачається, що позивач має намір звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення [PERSON] заборгованості, проте накладення державним виконавцем арештуна майно останнього, перешкоджає йому у реалізації своїх прав як заставодержателя. Слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом застави. Разом із тим ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У силу положень ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право заставодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави. Тобто, внаслідок накладення арешту на заставлене майно позивач на сьогоднішній день позбавлений можливості реалізувати свої права заставодержателя, які передбачені законодавством України та договором застави, на задоволення своїх вимог у позасудовому порядку стягнення на предмет застави шляхом прийняття предмету застави у свою власність або шляхом продажу предмету застави будь-якій особі, що порушує його права та законні інтереси. Отже, наявність арешту, накладеного державним виконавцем позбавляє позивача застосувати позасудовий порядок стягнення на предмет застави, як спосіб стягнення, який дозволяє задовольнити грошові вимоги переважно перед іншими кредиторами відповідачки. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення в частині звільнення вказаного транспортного засобу з-під арешту. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в про звільнення заставного майна з-під арешту є обґрунтованими та законними, оскільки оскаржувана постанова порушує права позивача, щодо виконання рішення суду про стягнення заборгованості з позивача. Судовий збір у справі складає 1378,00грн. та був сплачений позивачем у повному обсязі (а.с.46).

Outcome: approved