Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У квітні 2015 року до суду надійшла позовна заява ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 27.12.2012 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правововї відповідальності водія та від нещасного випадку водія з пасажиром № 28-0199-0157/12/0814, предметом якого є страхування транспортного засобі «Volkswagen Polo Sedan», д/н [NUMBER]. 21 вересня 2014 року трапилася ДТП за участю транспортного засобу «Volkswagen Polo Sedan», д/н [NUMBER], що знаходився під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «Fiat Крома», д/н [NUMBER], під керуванням відповідача, який відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва визнаний винним у вчиненні даної ДТП. 22 вересня 2014 року Страхувальник постраждалого транспортного засобу «Volkswagen Polo Sedan», д/н [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 09 жовтня 2014 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» склало страховий акт та ремонтну калькуляцію. На підставі цих документів позивач виплатив Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 54 226,91 грн. Як зазначає позивач, на адресу відповідача 08.12.2014 року надіслано регресну вимогу щодо повернення регресної заборгованості у розмірі 54\~226,91 грн., однак, відповідачем дана сума не повернута, у звязку із чим позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом, в якому просить суд стягнути із відповідача на свою користь вказаний розмір грошових коштів та судовий збір, понесений при подачі даного позову до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Генерального Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-2828-0157, укладеного 26 квітня 2011 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», застраховано транспортний засіб «Volkswagen Polo Sedan», д/н [NUMBER] (а.с. 3). Матеріалами справи встановлено, що 21 вересня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобі «Volkswagen Polo Sedan», д/н [NUMBER], який перебував під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «Fiat Крома», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка № 9439956 (а.с. 6). Із постанови Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року вбачається, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху, та визнано останнього винним у вчинені адміністративного правопорушення. 22 вересня 2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 9). Відповідно до страхового акту № СТОКА-1615 від 09.10.2014 р. та калькуляції розмір страхового відшкодування складає 62\~637,66 грн. 10 жовтня 2014 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» сплатило ТОВ «Порше Лізинг Україна» страхове відшкодування у розмірі 54\~226,91 грн., про що свідчить наявна у матеріалах справи копія платіжного доручення № 24800 (а.с. 19). 08 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача із регресною вимогою про виплату страхового відшкодування у порядку регресу. Однак, до суду не надано доказів про добровільну сплату відповідачем таких витрат. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. З огляду на викладене, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» має право звертатися із регресним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у межах фактичних витрат. Згідно із частиною 1, статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в порядку регресу відшкодування завданих збитків та судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: approved