Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У квітні 2017 року законний представник, опікун неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача Дніпровської міської ради, треті особи: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що [INFO] померла прабабуся позивача [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, в тому числі і на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.08.2002 року. Позивач наразі є єдиною спадкоємицею, оскільки після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцями першої черги були: її чоловік [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини на користь спільного сина [PERSON] ; син [PERSON] , який у встановлений строк подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , але не оформив спадщину належним чином оскільки помер [INFO] ; правнучка [PERSON] , [INFO] за правом представлення на підставі ст.1266 ЦК України, оскільки її дід та син Спадкодавця [PERSON] , помер [INFO] , тому вона вважається такою, що прийняла спадщину, на підставі п.4 ст.1268 ЦК України, так як на момент смерті прабаби [PERSON] , померлої [INFO] , була малолітньою дитиною, а також подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті прабабусі [PERSON] , проте Постановою від 28.02.2017 року, що була постановлена державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонською Т.О., позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Обґрунтована постанова тим, що квартира [ADDRESS] , яка входить до складу спадщини та не охоплена заповітом, набута спадкоємцем під час зареєстрованого шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] . Чоловік спадкодавця [PERSON] за життя не звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Чинним законодавством України не передбачена видача Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя щодо особи, яка на час звернення спадкоємців померла та правоздатність якої припинено, тому Свідоцтво про право власності на спадщину за законом спадкоємцю [PERSON] на майно померлої [PERSON] не може бути видано. Також роз`яснено право звернення до суду для встановлення права власності на спадщину за законом після смерті спадкодавця та факту належності майна. Просила суд: визнати, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] ; встановити факт того, що [PERSON] , померлому [INFO] на момент смерті належала Ѕ частина квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв.м., жилою площею 45,7 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2017 року, справа розподілена судді Волошину Є.В., провадження у справі було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошина Є.В. від 13.04.2017 року. 15.05.2017 року представником неповнолітньої [PERSON] опікуном [PERSON] подано уточнену позовну заяву в якій замінено відповідача Дніпровську міську раду на [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2017 року замінено первісного неналежного відповідача Дніпровську міську раду на належного відповідача - [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2017 року задоволено клопотання законного представника позивача про витребування доказів. 12 липня 2017 року опікуном неповнолітньої подано уточнену позовну заяву, в якій вказала, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] , та відповідно є спільним сумісним майном подружжя та кожному із подружжя належить по 1/2 частині вказаної квартири. Відповідно, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири, і спадщина розподілилися наступним чином: 2/6 частину успадкував [PERSON] , 1/6 частину успадкувала [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої прийняла спадщину її малолітня донька [PERSON] на підставі заповіту від 19.09.2002 року. Мати позивача [PERSON] на час відкриття спадщини [PERSON] була недієздатною особою та відповідно такою, що прийняла спадщину, тому суд має визнати її недієздатною з дати встановлення їй ІІ групи інвалідності 20.02.2007 року. [PERSON] (прадід позивача) помер [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири, спадкоємцями якого є: [PERSON] , як правнучка, [INFO] , яка спадкує за правом представлення, оскільки її дід [PERSON] помер [INFO] (син спадкодавця), мати [PERSON] померла [INFO] , та була малолітньою особою на день відкриття спадщини. [PERSON] (син спадкодавця), який був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця. Відповідно, після смерті [PERSON] , спадщину прийняла [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частині квартири. Просила суд: визнати, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] ; визначити, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] , є рівними по 1/2 частці кожного; визнати недієздатною [PERSON] (дата народження [INFO] , дата смерті [INFO] ) з 20.02.2007 року; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв.м., жилою площею 45,7 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 45,7 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 25 липня 2017 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від свого імені і за довіреністю від [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя і про визнання права власності на 3/16 частки квартири за кожним в порядку спадкування першої черги за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що позивач [PERSON] (прізвище в першому шлюбі [PERSON] ) перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] їх діти. Батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 1959 року. В період шлюбу вони придбали квартиру [ADDRESS] , та кожному із подружжя на праві спільної сумісної власності належало по 1/2 частини квартири. [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її чоловік [PERSON] , син [PERSON] , а також за правом представлення онука [PERSON] , яка повинна була спадкувати частку спадщини, яка належала по закону її батьку [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину, звернувшись з заявою про прийняття спадщини до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, спадкоємець [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Спадкоємець за правом представлення [PERSON] , яка в установленому законом порядку недієздатною визнана не була, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулась, зі спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті не проживала і не була зареєстрована з нею за одним місцем проживання і, таким чином, спадщину не прийняла. Її донька [PERSON] , [INFO] , не є спадкоємцем за правом представлення після смерті прабаби [PERSON] , оскільки на момент смерті [PERSON] була жива мати [PERSON] [PERSON] , яка і призивалась до спадкування, але спадщину не прийняла. Таким чином [PERSON] успадкував в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] , свідоцтво про право на спадщину за життя у встановленому законом порядку не отримав. [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Він не залишив заповіту на спірну квартиру. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] в рівних частках по 1/4 частці був його син [PERSON] , а також за правом представлення правнука [PERSON] , яка успадкувала частку спадщини, що належала б по закону її діду [PERSON] , який помер [INFO] , який є сином [PERSON] . Її мати [PERSON] , дочка [PERSON] , померла [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на 3/4 частки квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої перги в рівних частках по 3/16 частки є позивачі по справі. В червні 2017 року позивачі звернулися до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , однак Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонської Т.О. від 10 липня 2017 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що частка [PERSON] в праві власності на спірну квартиру не виділена. Просили суд: визнати, що квартира [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] ; визначити, що [PERSON] , померлому [INFO] , належала 1\\2 частина квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , право власності на 3/16 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв. м., житловою площею 45,7 кв.м., яка складається з житлової кімнати площею 17,4 кв. м., житлової кімнати площею 17,5 кв. м., житлової кімнати площею 10,8 кв. м., кухні площею 5,9 кв. м., вбиральні площею 1,1 кв. м., ванної кімнати площею 2,0 кв. м., коридору площею 7,2 кв.м., балкона площею 0,7 кв.м. в порядку спадкування першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] , право власності на 3/16 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв. м., житловою площею 45,7 кв.м., яка складається з житлової кімнати площею 17,4 кв. м., житлової кімнати площею 17,5 кв. м., житлової кімнати площею 10,8 кв. м., кухні площею 5,9 кв. м., вбиральні площею 1,1 кв. м., ванної кімнати площею 2,0 кв. м., коридору площею 7,2 кв.м., балкона площею 0,7 кв.м. в порядку спадкування першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] , право власності на 3/16 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв. м., житловою площею 45,7 кв.м., яка складається з житлової кімнати площею 17,4 кв. м., житлової кімнати площею 17,5 кв. м., житлової кімнати площею 10,8 кв. м., кухні площею 5,9 кв. м., вбиральні площею 1,1 кв. м., ванної кімнати площею 2,0 кв. м., коридору площею 7,2 кв.м., балкона площею 0,7 кв.м. в порядку спадкування першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] , право власності на 3/16 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв. метрів, житловою площею 45,7 кв.метрів, яка складається з житлової кімнати площею 17,4 кв.м., житлової кімнати площею 17,5 кв. м., житлової кімнати площею 10,8 кв. м., кухні площею 5,9 кв. м., вбиральні площею 1,1 кв. м., ванної кімнати площею 10 кв. м., коридору площею 7,2 кв.м., балкона площею 0,7 кв.м. в порядку спадкування за законом першої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2017 року, цивільна справа за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] була розподілена судді [PERSON] . Провадження у справі було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошина Є.В. від 09.08.2017 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , в інтересах якої діє опікун [PERSON] , третя особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності в порядку спадкування за законом та позовні вимоги [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~треті особи:\~Шоста дніпровська\~державна нотаріальна\~контора,\~Служба у\~справах дітей\~Дніпровської районної\~державної адміністрації\~Дніпропетровської області,\~про встановлення\~факту,\~що має\~юридичне значення,\~визнання права\~власності в\~порядку спадкування\~за законом, об`єднано в одне провадження під головуванням судді [PERSON] . Справа перебувала у провадженні судді [PERSON] призначеного на посаду судді строком на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 18жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 18жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року, справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 26 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2019 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про призначення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи у відношенні до [PERSON] , яка померла [INFO] та призупинено провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року поновлено провадження у справі. 27.08.2020 року та 29.09.2020 року [PERSON] подано уточнену позовну заяву, відповідно просила суд: визнати, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] є рівними по 1/2 частці кожного; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 45,7 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві. Щодо позовної заяви [PERSON] просила суд ухвалити рішення відповідно до закону. Позивачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідно до заяв від 30.11.2020 року просили суд розглядати справу за їх відсутності та задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог за основним позовом та просив суд задовольнити позов [PERSON] . Представник третьої особи Шостої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Відповідно до листів просив суд розглядати справу без представника третьої особи. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за основним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позовом [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19 серпня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за №415 та записано в реєстрову книгу №516п за реєстровим №1585-234, [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (згідно з Постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 року №1375-VII місто Дніпропетровськ перейменовано на місто Дніпро). [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 1959 року з [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, який сформовано Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, державний нотаріус Гайворонська Т.О., 09.03.2017 року за №00017750764 ( т.2, а.с.32). Згідно зі Свідоцтвом про смерть, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виданого 30 березня 2007 року, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис 500 та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (т.2 а.с.103). Відповідно до спадкової справи №843/2007, заведеної 20.09.2007 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , із заявами про прийняття спадщини до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулися 20.09.2007 року - син [PERSON] . Чоловік [PERSON] , спадкоємець по закону на майно померлої [INFO] дружини [PERSON] заявою від 18 вересня 2007 року відмовився від належної йому частки в спадщині на користь сина [PERSON] . 28 жовтня 2016 року із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , на день смерті була малолітньою дитиною, вказане майно приймає згідно ст.1266 ЦК України, оскільки її дід син померлої [PERSON] (дата смерті [INFO] ) та мати онука померлої [PERSON] (дата смерті [INFO] ), померли до відкриття спадщини (т.2 а.с. 98-128). Отже спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її чоловік [PERSON] , син [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 28 лютого 2017 року [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку майна, а саме квартиру [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] . Встановлено наступне: чоловік спадкодавця [PERSON] , спадкоємець першої черги за законом, на підставі ст.1261 ЦК України, протягом строку, який встановлений законом для прийняття спадщини подав заяву до нотаріальної контори 18.09.2007 року за реєстровим №1565 із відмовою від прийняття спадщини на користь сина спадкодавця [PERSON] ; син спадкодавця [PERSON] , спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори; правнука спадкодавця [PERSON] , [INFO] , спадкоємець за правом представлення, оскільки її дід та син спадкодавця [PERSON] , помер [INFO] , вважається такою, що прийняла спадщину на підставі п.4 ст.1268 ЦК України, так як на момент смерті прабаби [PERSON] була малолітньою дитиною, а також подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори 20.10.2016 року за №1565; до складу спадщини входить квартира [ADDRESS] , яка набута спадкодавцем під час зареєстрованого шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] . Свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю [PERSON] на майно померлої [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] , нотаріусом можуть бути видані лише після визнання права власності за померлим чоловіком спадкодавиці [PERSON] частки у майні, яке набуте подружжям в період зареєстрованого шлюбу. \~ \~ \~ \~Згідно зі Свідоцтвом про смерть, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, виданого 05 липня 2011 року [PERSON] помер [INFO] , актовий запис 805 та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно (т.1 а.с.36). Відповідно до спадкової справи №674/2016, заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 09 березня 2017 року [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку майна, а саме квартиру [ADDRESS] , що належала дружині спадкодавця - [PERSON] та права власності на частку в спільному майні подружжя щодо якої за спадкодавцем [PERSON] за його життя не виділено ( т.2 а.с.63-97). [INFO] помер [PERSON] , актовий запис №78 від 17 січня 2012 року, що підтверджується повторною копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 06 червня 2012 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (т.2 а.с.42). Спадкоємцем першої черги за законом є дружина [PERSON] ( т.1 а.с.27,28), син [PERSON] (т.1 а.с.34), дочка [PERSON] ( т.1, а.с.30,31,32,33), дочка [PERSON] ( т.1 а.с.29). Відповідно до спадкової справи №521/2012, заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Гайворонської Т.О. від 10 липня 2017 року [PERSON] (який діє особисто від свого імені та в інтересах [PERSON] та [PERSON] ), [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку майна, а саме квартиру номер [ADDRESS] , що належала [PERSON] , відмовлено, оскільки на теперішній час неможливо встановити обсяг спадкового майна ( т.1 а.с.41-42). Щодо заявлених позовних вимог позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позовних вимог [PERSON] в частині визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] та визнання, що їх частки є рівними по 1/2 частці кожного, то суд виходить з наступного. Відповідно до п. 6 Прикінцевих положень Сімейний кодекс України може регулювати відносини, які виникнуть починаючи з дня набрання ним чинності. У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя. Згідно зі ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст.24 КпШС України , майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Згідно зі ст. 60 СК України\~майно, набутеподружжям за час шлюбу, належитьдружині та чоловікові на правіспільноїсумісноївласності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, веденнядомашньогогосподарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійногозаробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як встановлено в судовому засіданні квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] , тому виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя та кожному з подружжя належало по 1/2 частці, отже позовні вимоги позивачів в цій частині позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 3/16 частки квартири за кожним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого, [INFO] та позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частки квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , то суд виходить з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами\~Цивільного кодексу України. Як передбачено\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповіднодо\~п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Гайворонської Т.О. від 10 липня 2017 року [PERSON] (який діє особисто від свого імені та в інтересах [PERSON] та [PERSON] ), [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку майна, а саме квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] , оскільки на теперішній час неможливо встановити обсяг спадкового майна. Також Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Гайворонською Т.О. від 09 березня 2017 року [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку майна, а саме квартиру [ADDRESS] , що належала дружині спадкодавця - [PERSON] та права власності на частку в спільному майні подружжя щодо якої за спадкодавцем [PERSON] за його життя не виділено. Оскільки судом визнано, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та кожному із подружжя за життя належало по 1/2 частці, та у позивачів відсутні перешкоди щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на свої частки в нотаріальній конторі, та як вбачається із матеріалів справи в цій частині позовних вимог відсутній спір між сторонами, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цих частинах позовних вимог. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~понесені судові витрати не перерозподіляються та покладаються на сторони.

Outcome: partial