Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Чернігівської області, зазначивши третьою особою на стороні відповідача [PERSON], в якому просив визнати недійсним та скасувати рішення VIII сесії VI скликання від 23.10.2012 [PERSON] селищної ради про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,068 га по провулку Шкільний, б. 4 сел. Козелець; скасувати Державний акт на право власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану по пров. Шкільний, 4 селища Козелець площею 0,0591 га, серії ЯО 728551, кадастровий номер 7422055100:72:100:0007; [PERSON] селищній раді внести відповідні зміни в земельно-облікові документи; Державному підприємству [PERSON] районний центр Державного земельного кадастру привести правочини відповідно з рішенням суду. У позові посилався на те, що на підставі договору дарування від 26.12.1973 він набув у власність 1/2 частину будинку з надвірними будівлями, розташованому на земельній ділянці площею 0,91 га по провулку Шкільному, 2 у селищі Козелець, якою на даний час користується. Його право власності посвідчене Технічним паспортом, виданим 26.10.2007 Комунальним підприємством «Ніжинське бюро технічної інвентаризації». Оспорюваним рішенням [PERSON] селищної ради від 23.10.2012 [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,068 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по провулку Шкільний, 4 у селищі Козелець, на якій були розташовані належні позивачу надвірні споруди: два сараї, погріб, колодязь та вбиральня. У травні червні 2013 року [PERSON] знесла належні позивачу прибудинкові споруди, не зважаючи на рішення суду, яким було відмовлено їй у розподілі домоволодіння, надвірних споруд і присадибної земельної ділянки, розташованих по провулку Шкільному, 4 селища Козелець. Позивач зазначав, що з часу набуття права власності на 1/2 частину будинку й надвірних споруд він набув право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Посилався на те, що протиправність оспорюваного рішення [PERSON] селищної ради встановлено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2015 року. Ухвалою суду від 06 серпня 2015 року залучено в якості співвідповідачів до участі у справі відділ Держземагенства в [PERSON] районі та [PERSON] (т. 1 а.с. 102-103). Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 серпня 2015 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] селищної ради Чернігівської області, [PERSON], відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Чернігівської області про скасування рішення селищної ради про передачу у власність земельної ділянки та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку відмовлено в повному обсязі. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення Козелецького районного суду від 27 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити повністю, посилаючись на неповне зясування судом фактичних обставин, що мають істотне значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги є тотожними доводам позовної заяви. Щодо процесуальних порушень заявник зазначає, що залучення до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] та відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Чернігівської області мало місце без його згоди. Вказує, що рішенням Козелецького районного суду від 11 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, відмовлено [PERSON] в розподілі домоволодіння, надвірних споруд і присадибної земельної ділянки, розташованих по провулку Шкільний, 4 селища Козелець, і цим рішенням підтверджується наявність спору між [PERSON] та [PERSON], а тому є хибним висновок районного суду щодо відсутності порушень прав позивача оспорюваним рішенням [PERSON] селищної ради. Справа розглядалась судом неодноразово. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача [PERSON] та його представника адвоката [PERSON], які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати рішення суду першої інстанції, пояснення представника відповідача [PERSON] селищної ради Чернігівської області [PERSON], представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON], які наполягали на законності рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову [PERSON] Згідно з частиною 1 статті 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що стороною відповідача [PERSON] селищною радою не було жодним чином порушено права позивача, оскільки він не надав суду доказів, які підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно саме по провулку Шкільному, 4 смт. Козелець та того, що він є законним власником земельної ділянки за цією адресою. Однак, погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд зважаючи на наступне. З матеріалів інвентаризаційної справи № 342 на домоволодіння по провулку Шкільному, 4 (раніше вул. Франка, 2; провулок Шкільний, 2) в селищі Козелець вбачається, що згідно свідоцтва про право спадкування від 14 серпня 1946 року після смерті [PERSON] (помер 26.11.1939) спадкоємцями його майна, а саме домоволодіння по вул. Франка, 2, були його дружина [PERSON] на половину домоволодіння, що складається з кімнати, кухні, половини передпокою, коридору та половини комори, та його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] на половину домоволодіння, що складається з кімнати, половини коридору, половини комори. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 24 квітня 1972 року після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] успадкував 1/2 частину будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в м. Козелець по провулку Шкільному, 2. [PERSON] успадкувала за заповітом 1/2 частину будинку з надвірними будівлями в м. Козельці по провулку Шкільному, 2 після [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим 25.04.1973, та 26.12.1973 подарувала за договором дарування [PERSON] (позивачу по справі) 1/2 частину будинку з надвірними спорудами в місті Козелець по провулку Шкільному під № 2. Згідно довідки № 97, виданої Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації в грудні 1973 року, на підставі якої посвідчувався договір дарування від 26.12.1973, домоволодіння по провулку Шкільному, 2, у місті Козелець знаходиться на земельній ділянці площею 1200 кв.м (лишки 602 кв.м) та складається з жилого будинку (А-1ж), сіней (а), сіней (а1), крильця (а2), сараю (Б), сараю (В), погребу (П), колодязя (К), парканів № 1 та № 2. Відповідно до рішення [PERSON] селищної ради V сесії V скликання від 07 травня 2007 року «Про прийняття у комунальну власність» було прийнято у комунальну власність територіальної громади [PERSON] селищної ради 1/2 частину житлового будинку № 4 кв. 2 по провул. Шкільному загальною площею 22,6 кв.м житлова площа 18,9 кв.м прибудова 5,7 кв.м. 20 вересня 2007 року [PERSON] видано ордер на квартиру в будинку 4/2 по провулку Шкільний. Розпорядженням органу приватизації № 596-к від 27.09.2007 [PERSON] передано в приватну власність квартиру за адресою: смт. Козелець, провулок Шкільний, 4/2. 23 листопада 2007 року органом приватизації при виконавчому комітеті [PERSON] селищної ради [PERSON] видано свідоцтво серії ЯЯЯ №781569 про право власності на нерухоме майно на підставі розпорядження [PERSON] селищної ради від 27.09.2007 на квартиру № 2 в одноповерховому будинку по провулку Шкільному, 4 в смт. Козелець Чернігівської області. За договором купівлі-продажу від 12 серпня 2008 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS], при цьому у договорі зазначено, що відчужується трикімнатна квартира дерево, в цілому має 18,9 кв.м житлової площі та 28,3 кв.м загальної площі, прибудова дерево «а» загальною площею 5,7 кв.м (а.с. 90). 26 жовтня 2007 року Комунальним підприємством «Ніжинське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № 4 по провулку Шкільному в смт. Козелець на імя [PERSON] із зазначенням його власником будинку із долею 1/2 (а.с. 85-87). Із вказаного технічного паспорту вбачається, що домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1372 кв.м і складається із жилого будинку А, прибудов а, а1, сараїв Б, В, погребу П, колодязя К . Згідно експлікації до плану будинку він складається з двох квартир: квартира № 1 має житлову площу 12 кв.м, загальну - 31,2 кв.м; квартира № 2 має житлову площу 18,9 кв.м, загальну 28,3 кв.м, у тому числі сіни - площею 5,7 кв.м. З технічного паспорту на квартиру № 2 (а.с. 127-128 т. 2), власником якої є [PERSON]В, вбачається, що квартира знаходиться в домоволодінні по провулку Шкільному, 4 у селищі Козелець. Згідно довідки № 928 від 19.02.2009, виданої виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради, станом на день її видачі, за домоволодінням в сел. Козелець по провулку Шкільному, 4 закріплена земельна ділянка площею 0,1372 га. Земельна ділянка між сусідами не розділена та не приватизована. Рішенням VІІ сесії VІ скликання [PERSON] селищної ради від 03 липня 2012 року надано дозвіл на складання технічної документації по передачі безкоштовно у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] площею 0,68 га по провулку Шкільному, 4 (а.с. 28 т. 1). Рішенням VІІІ сесії VІ скликання [PERSON] селищної ради від 23 жовтня 2012 року відповідно до ст.ст. 118, 121 ЗК України передано у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0680 га в сел. Козелець по провулку Шкільному, 4 (а.с. 29 т. 1). На підставі вказаного рішення 28.12.2012 [PERSON] отримала два державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по провулку Шкільний, 4 у селищі Козелець Козелецького району Чернігівської області серії ЯО № 728551, кадастровий номер 7422055100:72:100:0007 площею 0,0591 га та серії ЯО № 728550, кадастровий номер 7422055100:72:100:0008 площею 0,0089 га (а.с. 105-106 т. 2). Із технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельні ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по провулку Шкільному, 4 в смт. Козелець (а.с. 107-125 т. 2), вбачається, що акт встановлення та погодження меж земельної ділянки суміжним землекористувачем [PERSON] не підписувався. В якості правовстановлюючого документу, у відповідності і на підставі якого було розроблено дану технічну документацію, додано рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 15 травня 2012 року, яким припинено право власності [PERSON] на 1/2 частини сараю «Б», сараю «В», пригребиці та погребу «П», вбиральні «У»; визнано за [PERSON] право власності в цілому на сарай «Б», сарай «В», пригребицю та погріб «П», вбиральню «У»; встановлено порядок користування присадибною земельною ділянкою домоволодіння № 4 по провулку Шкільний в смт. Козелець шляхом виділення у користування [PERSON] та [PERSON] по 680 кв.м згідно варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11.04.2012 року № 02-12 [PERSON] цьому із вказаного варіанту вбачається, що [PERSON] виділено у користування земельну ділянку, на якій розташовані надвірні споруди сараї Б, В, погреб П та колодязь К. Згідно матеріалів цивільної справи № 734/153/13-ц, дослідженої апеляційним судом, за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння, надвірних споруд і присадибної земельної ділянки, розташованих по провулку Шкільному, 4 в смт. Козелець, рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 15 травня 2012 року, на підставі якого була розроблена вищезазначена технічна документація із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельні ділянки [PERSON] було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2012 року і справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді вказаної справи рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2013 року (а.с. 62-66), в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння, надвірних споруд і присадибної земельної ділянки було відмовлено. Суд першої інстанції зробив висновок, що позивач ([PERSON]В.) не є власником жодної надвірної будівлі, а натомість відповідач ([PERSON]О.) згідно договору дарування став власником частини будинку з надвірними будівлями, тобто в договорі дарування не вказано, що відповідач став власником якоїсь частини надвірних будівель, а тому треба розуміти, що він став власником всіх надвірних будівель, які існували на час укладення договору дарування. Таким чином, матеріалами інвентаризаційної справи БТІ, цивільної справи № 734/153/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння, надвірних споруд і присадибної земельної ділянки підтверджено, що 1/2 частина будинку з надвірними будівлями, що належить за договором дарування від 26 грудня 1973 року [PERSON] і, як зазначено у вказаному договорі розташована по провулку Шкільному, 2 смт. Козелець, та квартира [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12 серпня 2008 року, на теперішній час знаходяться в одному жилому будинку та на одній земельній ділянці по провулку Шкільному, 4 в смт. Козелець. Відтак висновок районного суду про те, що [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження виникнення у нього права власності на нерухоме майно саме по провулку Шкільному, 4 смт. Козелець є помилковим. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно приписів ст.ст. 16, 21 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 41 Конституції, частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право приватної власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як зазначено у частині 1 статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно приписів ст. ст. 152, 153 ч. 1 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2015 року (а.с 7-19 т. 1), постановленій у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] селищної ради Чернігівської області, третя особа [PERSON], про скасування рішення, якою провадження у справі закрито, зазначено, що апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов обґрунтовано прийшов до висновку про протиправність оскаржуваного рішення [PERSON] селищної ради Чернігівської області від 23 жовтня 2012 року, яким селищна рада обмежила право позивача на користування та володіння належним йому майном. Також суд апеляційної інстанції вірно зазначив про невідповідність фактичним обставинам справи висновку суду першої інстанції щодо наявності у третьої особи ([PERSON]В.) права на приватизацію земельної ділянки та відсутності будь-яких прав на цю земельну ділянку у позивача на час винесення спірного рішення (а.с. 7-8). Зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджено, що оспорюваним рішенням [PERSON] селищної ради від 23 жовтня 2012 року, передано у власність [PERSON] земельну ділянку, на якій були розташовані належні [PERSON] на праві приватної власності надвірні споруди, чим порушено право останнього на користування та володіння належним йому майном, а також на преюдиціальний характер ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2015 року, якою встановлено протиправність рішення [PERSON] селищної ради Чернігівської області від 23 жовтня 2012 року, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом визнання незаконним та скасування рішення VІІІ сесії VІ скликання від 23 жовтня 2012 року [PERSON] селищної ради про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0680 га по провулку Шкільному, 4 у селищі Козелець Козелецького району Чернігівської області, а також визнання незаконним та скасування виданого на підставі вказаного рішення державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по провулку Шкільний, 4 у селищі Козелець Козелецького району Чернігівської області, площею 0,0591 га, виданого 28 грудня 2012 року, серії ЯО № 728551, кадастровий номер 7422055100:72:100:0007. Посилання представників відповідачів [PERSON] селищної ради та [PERSON] у судовому засіданні апеляційного суду на те що, рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 липня 2013 року (справа № 734/1587/13-ц), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24 вересня 2013 року, вже було відмолено [PERSON] в задоволенні його позову до [PERSON] про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки серії ЯО № 728550 та серії ЯО № 728551 (а.с. 31-33 т. 1), а тому рішення районного суду в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування державного акту серії ЯО № 728551 підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині, не заслуговують на увагу, оскільки підставою для відмови у позові по справі № 734/1587/13-ц, стало те, що позивачем не оспорювалось рішення [PERSON] селищної ради від 23 жовтня 2012 року, яке у даній справі ним оспорюється. Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення наступних позовних вимог [PERSON]: - [PERSON] селищній раді внести відповідні зміни в земельно-облікові документи; - Державному підприємству [PERSON] районний центр Державного земельного кадастру привести правочини відповідно з рішенням суду, оскільки вони неконкретизовані та не носять зобовязального характеру. Під час розгляду даної справи згідно наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 07 листопада 2016 року за № 283 було ліквідовано як юридичну особу публічного права без правонаступництва відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі Чернігівської області (а.с. 52 т. 2), який брав участь у справі в якості співвідповідача, у звязку з чим він підлягає виключенню із кола відповідачів. Враховуючи вищевикладене, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. За дві задоволені вимоги немайнового характеру ставка судового збору, у відповідності до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»(у редакції чинній на час подання позову), становить 487,20 грн (243,60 грн х 2 вимоги). При зверненні до суду з позовною заявою [PERSON] сплатив 121,80 грн (а.с. 1 т. 1). У звязку з частковим задоволенням позову, з [PERSON] селищної ради Чернігівської області та [PERSON] за розгляд справи судом першої інстанції підлягає стягненню судовий збір по 60 грн 90 коп. з кожного відповідача (121,80 грн : 2) на користь [PERSON]О та по 182 грн 70 коп. з кожного відповідача ( (487,20 грн 121,80 грн) : 2) на користь держави. За апеляційне оскарження рішення суду ставка судового збору, у відповідності до п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 535,92 грн (487,20 грн х 110%). При зверненні до суду з апеляційною скаргою [PERSON] сплатив 267,96 грн (а.с. 162, 167, т. 1). У звязку з частковим задоволенням апеляційної скарги в частині оскарження двох вимог немайнового характеру з [PERSON] селищної ради Чернігівської області та [PERSON] за апеляційний розгляд справи підлягає стягненню судовий збір по 133 грн 98 коп. з кожного відповідача (267,96 грн : 2) на користь [PERSON]О та по 133 грн 98 коп. з кожного відповідача ( (535,92 грн 267,96 грн) : 2) на користь держави. Всього за розгляд справи судом першої інстанції та за апеляційний розгляд справи з [PERSON] селищної ради Чернігівської області та [PERSON] підлягає стягненню судовий збір по 194 грн 88 коп. з кожного відповідача (60,90 грн + 133,98 грн) на користь [PERSON] та по 316 грн 68 коп. з кожного відповідача ( 182,70 грн + 133,98 грн) на користь держави.

Outcome: partial