Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, [PERSON] про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру. У 1987 році [PERSON] став членом ЖБК «Академічний-15» та отримав ордер на житлове приміщення в квартирі [ADDRESS]. У листопаді 1989 року [PERSON] помер, на день своєї смерті ним було не в повному обсязі сплачено пайовий внесок за квартиру, решта суми пайового внеску сплачена за рахунок позивача. Незважаючи на такі обставини, свідоцтво про право власності на спірну квартиру було видано на ім'я [PERSON]., дружини [PERSON], яка стала єдиним власником спірної квартири. В подальшому після відкриття спадщини щодо майна померлої [PERSON]. виявилося, що остання усе своє майно залишила племінниці [PERSON] Позивач посилається на положення Закону України «Про власність» та Цивільного кодексу України, вказує, що [PERSON]. була лише співвласником спірної квартири, а тому їй було незаконно видано свідоцтво про право власності на всю квартиру. За таких обставин, позивач просить визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право власності, видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 29 листопада 2004 року на квартиру [ADDRESS]. Під час розгляду справи судом за заявою позивача з переліку відповідачів було виключено [PERSON] та залучено її до участь у справі в якості третьої особи. Також до участі у справі залучені [PERSON] та ЖБК «Академічний-15» в якості третіх осіб. У вересні 2014 року від третьої особи [PERSON] надійшла позовна заява про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру. Вимоги третьої особи мотивовані тим, що [PERSON] зареєстрована та постійно проживає у спірній квартирі з листопада 1987 року. Пайовий внесок за квартиру був сплачений спільними зусиллями всіх членів сім'ї члена кооперативу, а тому третя особа із самостійними вимогами також є співвласником спірної квартири. [PERSON] посилається на те, що ні вона, ні її чоловік [PERSON] не надавали своєї згоди на видачу свідоцтва про право власності на квартиру на ім'я [PERSON]. Позивач зазначає, що відповідачем були порушені вимоги Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року. Відповідач не був наділений повноваженнями на видачу свідоцтва про право власності на спірну квартиру. Отже, третя особа із самостійними вимогами [PERSON] просить визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право власності, видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 29 листопада 2004 року на квартиру [ADDRESS]. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивач зазначив, що про порушення своїх прав на спірну квартиру він дізнався лише 2012 році після смерті [PERSON]. та звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, на адресу суду надіслав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, з цих підставі просив відмовити у задоволенні позову. (а.с. 134-135) У своїх запереченнях відповідач зазначає, що свідоцтво про право власності видавалося на кооперативну квартиру, у такому випадку надання письмової згоди всіх повнолітніх мешканців квартири законодавством не передбачено. (а.с. 154-155) Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримала свій позов, не заперечувала проти задоволення позову [PERSON]. Представник третьої особи ЖБК «Академічний-15» у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. На підставі ордеру на жиле приміщення у будинку житлово-будівельного кооперативу від 16 листопада 1987 року [PERSON] отримав право на заселення до квартири [ADDRESS]. Таке право [PERSON] отримав як член ЖБК «Академічний-15», разом з ним у складі родини зазначені [PERSON] - син, [PERSON] - дружина сина. (а.с. 8) 19 лютого 1988 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом РАГСу Печерського району м. Києва, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11) Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 29 листопада 2004 року Головним управлінням житлового забезпечення КМДА, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Свідоцтво видано на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 14 жовтня 2004 року № 1898-С. Нормами Житлового кодексу Української РСР, прийнятого 30 червня 1983 року, встановлені правила забезпечення громадян жилими приміщеннями в будинках житлово-будівельних кооперативів і користування ними. Згідно зі ст. 134 ЖК Української РСР на облік бажаючих вступити до житлово-будівельного кооперативу беруться громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР) і потребують поліпшення житлових умов. Згідно зі ст. 145 ЖК Української РСР члени сім'ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Такого ж права набувають особи, які вселилися в жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу як члени сім'ї, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Члени сім'ї члена кооперативу, крім дружини, що має право на частину паєнагромадження, не вправі вимагати поділу приміщення, його обміну і здачі в найом, а також вселення інших осіб, за винятком неповнолітніх дітей. Якщо член житлово-будівельного кооперативу помер або вибув з нього з інших причин чи переселився в іншу квартиру в будинку того ж кооперативу, члени його сім'ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. Член сім'ї, який виявив бажання вступити до кооперативу замість попереднього члена кооперативу, має перевагу перед іншими особами. Дружині члена кооперативу, що має право на частину паєнагромадження, надається перевага на вступ до кооперативу перед іншими членами сім'ї. При відсутності дружини, що має право на частину паєнагромадження, а також при відмовленні її від вступу до кооперативу така перевага надається спадкоємцям члена кооперативу, які проживали разом з ним. Як убачається з матеріалів справи, на час відкриття спадщини щодо майна померлого [PERSON] сума паєнагромадження, сплачена ним, становила 5230,73 карбованців, що підтверджується довідкою ЖБК «Академічний-15» від 23 липня 1990 року №319. (а.с. 219) Відповідно до копії спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина спадкодавця [PERSON]. Заяв від інших спадкоємців не надходило. В порядку спадкування за законом [PERSON]. успадкувала паєнагромадження у сумі 5230,73 карб., розташованого у ЖБК «Академічний-15» Мінського району м. Києва, яке належить померлому на підставі довідки № 319 від 23 липня 1990 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 липня 1990 року старшим державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Якименко В.А., реєстровий № 14-2328. (а.с. 221) Після успадкування паєнагромадження [PERSON]. була прийнята до членів ЖБК «Академічний-15», що підтверджується Архівним витягом із рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 19 жовтня 1990 року № 902 «Про вирішення окремих житлових питань по ЖБК». Згідно із зазначеним рішенням виконком Київської міської ради вирішив погодитись з пропозиціями житлової комісії /з питань ЖБК/ та затвердити рішення загальних зборів членів ЖБК про прийняття членами ЖБК у зв'язку з передачею паю або переходу його в спадщину та закріплення квартир за громадянами. Так, серед іншого, був затверджений протокол житлової комісії ЖБК «Академічний-15» від 06 вересня 1990 року № 64/4-90, за яким до членів ЖБК прийнято [PERSON] з родиною три особи (вона, син, дружина сина) по квартирі [ADDRESS] Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач [PERSON] посилається на те, що після смерті [PERSON] решта суми пайового внеску була сплачена ним, що підтверджується довідкою ЖБК від 04 листопада 2013 року (а.с. 17), витягом з книги про сплату пайових внесків членами ЖБК «Академічний-15», оригінал якої був оглянутий судом у судовому засіданні (а.с. 193-195) З пояснень голови правління ЖБК «Академічний-15» [PERSON], наданих у судовому засіданні, вбачається, що вона є головою правління ЖБК з вересня 2011 року, членом ЖБК [PERSON] стала у 1992 році, до цього часу до складі правління ЖБК не входила. Про прийняття [PERSON]. до членів ЖБК правлінню невідомо, оскільки протоколи житлової комісії, свідоцтво про визнання права власності на паєнагромадження в порядку спадкування у правління відсутні. Разом з тим, голова правління [PERSON] зазначила, що багато документації ЖБК було знищено внаслідок аварії водопровідної мережі. Оцінюючи вказані докази, зібрані по справі, судом встановлено, що починаючи з жовтня 1990 року членом ЖБК «Академічний-15» стала [PERSON]., яка успадкувала паєнагромадження після смерті свого чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та Архівним витягом із рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 19 жовтня 1990 року № 902 «Про вирішення окремих житлових питань по ЖБК». Прізвище «Висоткіна», яке вказано у зазначеному архівному витягу, є очевидною помилкою, допущеною у прізвищі «Висотіна», оскільки усі інші дані узгоджуються з матеріалами справи, а саме: номери квартири, будинку, склад родини члена ЖБК. Поряд з цим, позивачем та третьою особою із самостійними вимогами не надано доказів на спростування встановлених обставин. Згідно з п. 3 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 р. № 186, число громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, повинно відповідати кількості квартир у жилому будинку (будинках) кооперативу, запланованому до будівництва. За приписами ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до п. 6 Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31 серпня 2001 р. № 1820, в редакції, чинній на час видачі свідоцтва, Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації здійснює оформлення права власності та видає свідоцтва про право власності фізичним та юридичним особам на квартири, за які члени житлово-будівельних кооперативів чи товариств повністю внесли пайові внески. Згідно з п. 12.4 Положення додатково до документів, зазначених в пунктах 9 і 10 цього Положення (заяви, паспорту, матеріалів поточної технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, оформлених БТІ), для оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності заявниками до Головного управління житлового забезпечення надаються на квартиру, яку було надано в користування члену житлового, житлово-будівельного кооперативу, за яку член цього житлового, житлово-будівельного кооперативу повністю вніс пайовий внесок: - довідка житлового, житлово-будівельного кооперативу чи товариства про членство в кооперативі, товаристві та повне внесення цим членом кооперативу, товариства пайового внеску; - ордер. Згідно з витягом з наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 14 жовтня 2004 року № 1898-С свідоцтво про право власності на ім'я [PERSON]. на квартиру [ADDRESS] видано на підставі заяви, витягу з рішення та довідки про повну виплату паю. (а.с. 171) Копії документів, на підставі яких було видано свідоцтво, зберігаються в архіві органу протягом 5 років. Ордер на жиле приміщення у будинку ЖБК [PERSON] не надавався, оскільки такий ордер був виданий на ім'я іншої особи - померлого [PERSON], а [PERSON]. була прийнята до членів ЖБК у зв'язку з успадкуванням паєнагромадження. Відтак, оспорюване свідоцтво про право власності на квартиру видано уповноваженим органом на ім'я [PERSON]., яка була членом ЖБК та надала довідку про повну сплату пайового внеску. Підстав для скасування такого свідоцтва судом не встановлено. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача та третьої особи [PERSON] на положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в частині необхідності письмової згоди усіх повнолітніх членів сім'ї при передачі квартири в спільну сумісну або часткову власність, оскільки дія вказаного закону регулює відчуження квартир державного житлового фонду на користь громадян України, а у даному випадку оскаржується правомірність видачі свідоцтва, на підставі якого особа набула право приватної власності на квартиру, споруджену ЖБК. Згідно із ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Спірні правовідносини, пов'язані з передачею у власність квартири члену ЖБК, врегульовані Цивільним кодексом України та Житловим кодексом Української РСР, а тому відсутні підстави для застосування судом аналогії закону, а саме: застосування до спірних правовідносин Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56, та складеного відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Доводи позивача про сплату ним решти суми пайового внеску за квартиру після смерті свого батька [PERSON] правового значення при вирішенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру не мають, оскільки ані позивач, ані третя особа [PERSON] до членів ЖБК не приймалися. На час розгляду справи [PERSON]. померла, залишивши на випадок своєї смерті заповіт на все своє майно, складений на ім'я третьої особи [PERSON] Отже, між сторонами ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]) фактично виник спір з приводу визнання спірної квартири об'єктом права спільної власності громадян, як такого, що придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї. За таких обставин, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу та третій особі [PERSON] право на звернення до суду з позовом про визнання спірної квартири об'єктом права спільної власності та визнання права власності на частину квартири. Відповідно до ст. ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд погоджується з позицією позивача, який стверджує, що про порушення своїх прав на спірну квартиру, він дізнався у 2012 році після смерті своєї матері [PERSON]. та звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Отже, у квітні 2014 року позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів в межах строку позовної давності. Також судом не встановлені підставі для постановлення окремої ухвали відносно Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON]. про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру та відмову у задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру.

Outcome: dismissed