Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач в позовній заяві зазначив, що з відповідачкою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2002 року. Шлюб зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 791. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Фактичні подружні стосунки з відповідачем припинені після укладення шлюбу, тому що він вимушений був виїхати до Ізраїлю та більше вони з відповідачкою не зустрічалися, примирення та подальше перебування у шлюбі є неможливим. Між ними склались неприязні стосунки, вони не підтримують сімейних відносин і він категорично заперечує проти можливості відновлення подружніх стосунків, тобто примушування до подальшого спільного життя буде прямо суперечити його інтересам. Зазначив, що примирення між ними неможливе, а тому надання терміну для примирення не вбачав за необхідне. Відновлювати подружні відносини з відповідачем позивач не збирається. Вважає, що сім`я розпалась остаточно і шлюб необхідно розірвати. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 грудня 2019 року сторонам надано строк на примирення до 04 лютого 2020 року 04 лютого 2020 року представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Також зазначила, що в наданий судом строк для примирення, сторони не примирилися. Позивач вважав, що примирення між ним та відповідачем не можливе. Враховуючи викладене просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21 червня 2002 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 791. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Фактичні подружні стосунки сторін припинені, так як позивач виїхав до Ізраїлю, де і мешкає на теперішній час. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її неможливо. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. Згідно з п.1 ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з п.2 ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Даною нормою закону закріплено право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Встановивши право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач не бажає разом проживати з відповідачкою у шлюбі, і крім того вважає, що це суперечить його інтересам, не бажає примиритися з відповідачкою, вважає, що фактично шлюбні відносини з нею вже припинені, сторони припинили шлюбні відносини, вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не призвели до примирення сторін, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача у справі і позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved