Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

У жовтні 2019 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності [PERSON] - Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , виданого 16 липня 2001 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради за реєстраційним номером 54. В обґрунтування заяви посилається на те, що при оформлені зазначеного свідоцтва в написанні імені заявника допущено помилку, замість правильного « [PERSON] », помилково зазначено « [PERSON] ». Розбіжності прізвища заявника в свідоцтві від 16 липня 2001 року та в її паспорті перешкоджає заявнику розпорядитися своєю власністю, тому заявник звернулася до суду та з урахуванням уточненої заяви, просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, квартиру [ADDRESS] , виданого 16 липня 2001 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради за реєстровим №54. У судове засідання представник заявника - адвокат Полтавець Т.О. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причин неявки судові не повідомив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 16 липня 2001 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, на підставі довідки ЖБК №182 «Побудовець» від 15 червня 2001 року №28 та рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21 жовтня 1999 року № 2091, заявнику [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , однак в зазначеному Свідоцтві від 16 липня 2001 року ім`я заявника зазначено - « [PERSON] ». 18.09.2019 представник заявника за довіреністю [PERSON] звернулася до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради для проведення державної реєстрації права власності. Рішенням Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 24 вересня 2019 року представнику заявника [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки в Свідоцтві про право власності від 16 липня 2001 року, не вірно зазначено ім`я заявника - « [PERSON] ». За змістом п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Пленуму Верховного суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від 31.03.1995 року №5, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючий документ, оскільки зазначені в них прізвища, ім`я, по-батькові, місце та час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Факт належності даного документу заявнику знайшов своє підтвердження у суді та підтверджується копією паспорта заявника, копією ідентифікаційного номеру заявника та іншими документами, які знаходяться в матеріалах справи. Таким чином, враховуючи принцип верховенства права, вимоги заявника підлягають задоволенню. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, судові витрати слід віднести на рахунок заявника.

Outcome: approved