Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У квітні 2013 року ПрАТ «СК «Інгосстрах» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.09.2008р. ЗАТ «СК «Інгосстрах» (правонаступник - ПрАТ «СК «Інгосстрах») та [PERSON] уклали договір страхування № NKH3AU0007000, за яким позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Предметом страхування за договором є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем ВАЗ 21112, р. № [NUMBER]. 30.10.2009р. [PERSON] на 14 км + 100 м а/д Т-1506 Миколаїв-Доманівка-Берізки, керував т/з SCANIA CR 112, державний номерний знак [NUMBER], для забезпечення безпеки дорожнього руху перед виїздом не забезпечив технічно справний стан т/з, при зустрічному роз'їзді з автомобілем ВАЗ 2111 державний номерний знак [NUMBER], допустив відкриття люку багажнику, внаслідок чого допустив контактування з автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль ВАЗ 21112, р. № [NUMBER]. ПрАТ «СК «Інгосстрах» сплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 13180 грн. 83 коп., однак як згодом стало відомо, що [PERSON] вже відшкодовано страхове відшкодування СК «Саламандра Україна» у розмірі 11275,98 грн. та від [PERSON] у сумі 510,00 грн., про що відповідач не повідомив позивача, що є порушенням чинного законодавства. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 13330 грн. 83 коп., а також витрат на проведення експертизи в розмірі 150,00 грн., а всього - 13330,83 грн. У грудні 2013р. позивач змінив позовні вимоги, а саме просив суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в сумі 11275,98 грн. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю, а також про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, клопотав про застосування строків позовної давності. Від представника третьої особи - ПАТ КБ «Приватбанк» надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю, а також про те, що проти задоволення позову не заперечує. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Вислухавши пояснення відповідача по справі, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Відповідно до умов укладеного між ЗАТ «СК «Інгосстрах» (правонаступник - ПрАТ «СК «Інгосстрах») та [PERSON] договору страхування наземного транспорту № NKH3AU0007000 від 05.09.2008р. страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов'язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови правил страхування. Згідно з п. 5.1 цього договору об'єктом страхування за цим договором є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем ВАЗ 21112, р. № [NUMBER]. У відповідності до п. 7 договору страховим випадком за цим договором визнається «ДТП» - пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за його участю. 30.10.2009р. [PERSON] на 14 км + 100 м а/д Т-1506 Миколаїв-Доманівка-Берізки, керував т/з SCANIA CR 112, державний номерний знак [NUMBER], для забезпечення безпеки дорожнього руху перед виїздом не забезпечив технічно справний стан т/з, при зустрічному роз'їзді з автомобілем ВАЗ 2111 державний номерний знак [NUMBER], допустив відкриття люку багажнику, внаслідок чого допустив контактування з автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14.12.2009р. [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження № 1004 від 16.11.2009р. вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21112, р. № [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, без урахування ВТВ на підставі представлених документів складає 13412,33 грн. У відповідності до Страхового акту від 19.11.2009р. № И-13955 сума страхового відшкодування за умовами страхування складає 13180,83 грн. (13412,33 грн. вартість відновлювального ремонту * 100% - 231,50 грн. франшизи). ПрАТ «СК «Інгосстрах» сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 13180,83 грн., свідченням чого є Платіжне доручення № 16722 від 23.11.2009р. Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14.02.2012р. у задоволенні позову ПрАТ «СК «Інгосстрах» до [PERSON], ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» про відшкодування шкоди в порядку регресу, відмовлено. Вказаним рішенням суду встановлено наступне. Згідно з платіжним дорученням № 44 від 17.02.2010р. ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» здійснила виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 11275,98 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як встановлено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дн, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Від відповідача надійшло клопотання про застосування позовної давності до предмету спору. Судом встановлено, що виплата [PERSON] страхового відшкодування від ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» було здійснено 18.02.2010р. у ПАТ КБ «Приватбанк», який відповідно до договору страхування від 05.09.5008року є гарантом зобов'язань ЗАТ СК «Інгосстрах» . Крім того, ПрАТ «СК «Інгострах» було відомо про виплату [PERSON] страхового відшкодування ПрАТ «СК «Саламандра-Україна», про що свідчить Страховий акт від 19.11.2009р., в якому в графі обставини пригоди зазначено «поліс СК Саламандра ВС/0575670». Отже, перебіг позовної давності для вимоги про стягнення коштів з відповідача, які ним були отримані від ПрАТ «СК «Саламандра-Україна», розпочався з дня виплати цього страхового відшкодування - 18.02.2010р. Таким чином, строк позовної давності сплинув 18.02.2013р., проте позивач звернувся до суду с позовом лише у квітні 2013р.. Доказів на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності, позивачем не надано, так само як й не доведено факту необізнаності про виплату страхового відшкодування. На підставі вищевказаного, позивачем пропущено строк позовної давності для вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу. Враховуючи приписи статті 267 ЦК України та все вищезазначене, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з пропущенням строків позовної давності для звернення до суду.

Outcome: dismissed