Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на її користь середню заробітну плату за затримку розрахунку у сумі 12246 грн. 08 коп., а також судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року з відповідача у справі стягнуто на користь позивачки заробітну плату у розмірі 76374 грн. 30 коп., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 48109 грн. 60 коп. та зобов`язано відповідача винести наказ про звільнення позивачки і видати трудову книжку. Фактичний розрахунок відповідач провів тільки 18 вересня 2020 року, тобто затримав розрахунок на 28 робочих днів. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, обґрунтовуючи це тим, що на підприємстві було запроваджено одноденний робочий тиждень. Також визнав, що остаточний розрахунок було проведено з позивачкою було проведено 18 вересня 2020 року. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~233\~Кодексу законів\~про працю\~України, працівник може\~звернутися з\~заявою про\~вирішення трудового\~спору безпосередньо\~до районного,\~районного у\~місті,\~міського чи\~міськрайонного суду\~в тримісячний\~строк з\~дня,\~коли він\~дізнався або\~повинен був\~дізнатися про\~порушення свого\~права,\~а у\~справах про\~звільнення -\~в місячний\~строк з\~дня вручення\~копії наказу\~про звільнення\~або з\~дня видачі\~трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. (Офіційне тлумачення положення частини першої статті 233 див. в Рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала на Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод», звільнена 18.09.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормами же\~ч.\~1\~ст.\~24\~Закону України\~«Про оплату\~праці» встановлено,\~що заробітна\~плата виплачується\~працівникам регулярно\~в робочі\~дні у\~строки,\~встановлені колективним\~договором або\~нормативним актом\~роботодавця,\~погодженим з\~виборним органом\~первинної профспілкової\~організації чи\~іншим уповноваженим\~на представництво\~трудовим колективом\~органом (а\~в разі\~відсутності таких\~органів -\~представниками,\~обраними і\~уповноваженими трудовим\~колективом),\~але не\~рідше двох\~разів на\~місяць через\~проміжок часу,\~що не\~перевищує шістнадцяти\~календарних днів,\~та не\~пізніше семи\~днів після\~закінчення періоду,\~за який\~здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та зобов`язання вчинити певні дії встановлено, що середньоденна заробітна плата позивачки становить 437 грн. 36 коп. (сума без урахування відрахувань і податків) (а.с. 7-15). Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч. 1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні представником відповідача надано низку наказів, відповідно до яких було встановлено одноденний робочий тиждень, а доказів зворотного представником позивачки не надано. Крім цього, представник позивачки вказав, що остаточний розрахунок було проведено 18 вересня 2020 року, а представник відповідача в судовому засіданні визнав дану обставину. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, середній заробіток за весь період затримки становить: за період з 11 серпня 2020 року по 18 вересня 2020 року було 6 (шість) тижнів, відтак середня заробітна плата за час затримки розрахунку становить: 6 (кількість тижнів за період) *437,36 (середньоденна заробітна плата) = 2624,16 грн. (сума без урахування відрахувань і податків). Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, надання консультацій тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачка надала: квитанцію до прибуткового касового ордера № 76 від 12.10.2020 року, відповідно до якого позивачка сплатила адвокатові Бурчак П.І. 1000 грн. 00 коп. за професійну правову допомогу; ордер Серії ДП № 173/029. Крім цього, адвокат Бурчак І.П. неодноразово приймав участь у судовому засіданні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що на користь позивачки підлягає стягненню 1000 грн. 00 коп. в якості відшкодування судових витрат. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 1135 грн. 60 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: partial