Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

У жовтні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.07.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір. Позивач свої зобов'язання по кредитному договору виконав, а відповідач в порушення умов договору не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по кредиту, відсотках та інших витратах за користування кредитом, у зв'язку з чим утворилася станом на 31.08.2016 року заборгованість в розмірі 28359 грн. 34 коп., що складається з заборгованості по кредиту - 2798 грн. 70 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом - 20684 грн., заборгованості по пені та комісії - 3050 грн., та штрафів, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. (штраф, фіксована частина), 1326 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON], а також просить стягнути з останнього понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника банку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю і не заперечив проти задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено судам, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідач [PERSON] позов визнав повністю і таке визнання ним позову є безумовним та не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачеві роз'яснені, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені останнім при подачі до суду позовної заяви та документально підтвердженні судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved