Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 17 липня 2007 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 151. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось: не зійшлись характерами. Спору щодо спільного майна не мають. Позивач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач, згідно з поданою нею заявою, не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 липня 2007 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 151. (а.с.4). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин, суд вважає що сімя сторін фактично розпалася, між ними втрачені почуття любові, довіри та взаємоповаги і шлюб носить формальний характер. Заяв про надання строку на примирення від сторін спору суду не надходило, відтак за відсутності клопотань від позивача та відповідача, суд вважає за недоцільне надавати строк на примирення. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін, врахувавши, що одна із основних засад шлюбу є його добровільність, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. На підставі викладеного та

Outcome: approved