Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування, посилаючись на те, що 11.11.2015 року на вул. Донецьке шосе у м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху, при керуванні автомобілем Фольксваген, д/н [NUMBER], автомобіля [PERSON], д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та вантажного фургону МАН д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті цього автомобіль [PERSON], д/н [NUMBER], який належить [PERSON], отримав механічні пошкодження. Даний автомобіль був застрахований за договором № АІ/2507677 від 24.02.2015 року ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА». Розмір страхового відшкодування, який страхова компанія виплатила на підставі заяви потерпілої особи склав 49000 грн. Вироком суду було встановлено, що на момент ДТП автомобіль [NUMBER] на підставі договору оренди перебував у володінні ТОВ «Автотранспортне підприємство 11231». Позивач просить стягнути з [PERSON] та ТОВ «Автотранспортне підприємство 11231» на користь позивача на відшкодування шкоди 49000 грн., а також та сплачений судовий збір. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав проти задоволення позову не заперечував. Представник відповідача ТОВ «АТП 11231» у судовому засіданні у задоволенні позову в частині позовних вимог до ТОВ «АТП 11231» просила відмовити, посилаючись на те, що ТОВ «АТП 11231» є неналежним відповідачем. На момент ДТП діяв договір оренди автобусу з екіпажем № 70, укладений між ТОВ «АТП 11231» та ФОП [PERSON] 11 листопада 2015 року транспортний засіб Фольксваген ЛТ46, державний номер [NUMBER], не залучався до пасажирських перевезень, а находився на ремонті. Позивач не довів факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «АТП 11231», факт спричинення шкоди [PERSON] у звязку з виконанням своїх трудових обовязків, оскільки вироком АНД районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2016 року встановлено, що [PERSON] 11 листопада 2015 року самостійно вирішив сісти за кермо, після чого вчинив ДТП. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 листопада 2015 року на вул. Донецьке шосе в м. Дніпропетровську відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Фольксваген, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля Мерседес-Бенц, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та вантажного фургону МАН, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Фольксваген, державний реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПРОВІДНА» згідно полісу № АІ/2507677. Вироком АНД районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, що стала причиною пошкодження застрахованого автомобілю, відбулася внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України. При цьому судом було встановлено що [PERSON] перебував у стані алкогольного спяніння. 04.12.2005 року до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування власник пошкодженого автомобіля [PERSON], державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] Зазначену подію було визнано страховою, про що складено страховий акт № [NUMBER] та розрахована сума страхового відшкодування. Відповідно до висновку експерта № 2964 від 20.12.2015 року, позивач виплатив потерпілому суму страхового відшкодування у розмірі 49000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 0017520 від 20.04.2016 року. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним твоїх трудових (службових) обовязків. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2017 року було встановлено, що між ТОВ «АТП 11231» та власником транспортного засобу Фольксваген ЛТ 46, державний номер [NUMBER], ФОП [PERSON] було укладено договір оренди автобусу з екіпажем № 70, який діяв на момент ДТП 11 листопада 2015 року. ТОВ «АТП 11231» орендував даний транспортний засіб виключно для здійснення господарської діяльності, а саме перевезення пасажирів на автобусному маршруті. Обовязок керування автомобілем, його технічної експлуатації, а також проведення поточного та капітального ремонту покладено на орендодавця. Згідно довідки ТОВ «АТП 11231» № 14 від 11.01.2017 року водій [PERSON] станом на 11.11.2015 року не знаходився у трудових відносинах з ТОВ «АТП 11231». Вироком АНД районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2016 року встановлено, що 11 листопада 2015 року транспортний засіб Фольксваген ЛТ 46, державний номер [NUMBER], протягом усього дня знаходився на ремонті, на маршрут не виходив. Водій [PERSON]М, перебуваючи у стані алкогольного спяніння самостійно вирішив сісти за кермо, після чого вчинив ДТП. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з водія [PERSON] виплаченого страхового відшкодування у розмірі 49000 грн. законні та підлягають задоволенню. В частині стягнення виплаченого страхового відшкодування з ТОВ «АТП 11231» позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ТОВ «АТП 11231» не несе відповідальність за завдану матеріальну шкоду.

Outcome: partial