Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Вінницької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02.03.2013 року, який відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.09.2014 року був розірваний. Від спільного життя мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Під час вирішення справи про розірвання шлюбу, питання про місце проживання малолітнього [PERSON] у судовому порядку не вирішувалось. Після розлучення малолітній син залишився з нею та постійно проживає за адресою її проживання. Відповідач проживає в іншій області та відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.11.2018 року сплачує аліменти на утримання сина у розмірі ј частки від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Відповідач не спілкується з сином, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться станом його здоров`я. Негідна поведінка відповідача спонукала її звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав, однак рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області було відмовлено у задоволенні позову, оскільки суд вважав позбавлення батьківських прав крайнім заходом. Малолітній син [PERSON] має хронічне захворювання, перебуває на постійному обліку в медичних закладах та потребує посиленого догляду та лікування. Після розлучення, вона неодноразово здійснювала спроби вивезти сина [PERSON] за кордон на лікування і оздоровлення, але відповідач щоразу чинив перешкоди у наданні дозволів. Оскільки відповідач не надає їй згоду на вивіз сина за кордон для лікування та оздоровлення, то єдиним способом усунення таких перешкод є встановлення у судовому порядку місця проживання дитини з матір`ю. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.10.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.12.2019 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Суду повідомила, що відповідач ніколи не заперечував, щоб син жив з нею і між ними спорів з цього приводу ніколи не було. Підставою для звернення до суду з даним позовом є те, що вона не може зареєструвати дитину за місцем свого проживання та вивезти дитину за кордон на лікування без дозволу відповідача. Представник позивача адвокат - Вавшко В.С., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги № 031/2019 від 06.09.2019 року в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутих поштових повідомлень відповідач за зазначеною адресою відсутній, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток. (66,67). Крім того, відповідач [PERSON] повідомлявся про виклик у судове засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади (а.с.78). Представник третьої особи - служба у справах дітей Вінницької міської ради в судове засіданні не з`явилася, надала суду заяву, в якій підтримала висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність визначення місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , та просили справу розглядати у відсутності їх представника. (а.с.81 ) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.03.2013 року, який відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.09.2014 року був розірваний. (а.с.8). Під час вирішення справи про розірвання шлюбу, питання про місце проживання малолітнього [PERSON] у судовому порядку не вирішувалось. Від шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого, згідно свідоцтва про народження, виданого 27.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, на підставі актового запису № 287, є відповідач [PERSON] (а.с.7). Як зазначено у позові після припинення стосунків з відповідачем по справі малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем. Згідно Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.11.2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 700 грн,, щомісячно, починаючи з 05.11.2013 року до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Заочним Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.11.2018 року змінено розмір стягнутих аліментів з твердої грошової суми на ј частку від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . (а.с.9-11). Заочним Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.09.2019 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав,- відмовлено у повному обсязі. Заочне рішення набрало законної сили 12.11.2019 року ( а.с. 93-95). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23.07.2018 року, позивач [PERSON] має на праві приватної власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі за № 999 (а.с.13-14). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 131826908 від 23.07.2018 року на підставі договору купівлі-продажу, квартири від 23.07.2018 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира , загальною площею 62,5кв.м., житловою 44,8кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . ( а.с.15) Позивач [PERSON] є фізичною особою підприємцем з 20.11.2018 року. Має стабільний дохід.( а.с.21-27). Згідно Сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду, серії 12 ЯЯТ № 009403 від 09.09.20129 року, [PERSON] [INFO] на обліку у нарколога не перебуває.( а.с.28) Відповідно до копії паспорта громадянина України, позивач [PERSON] з 03.08.2018 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (зворотній бік а.с.5). Згідно характеристики по місцю проживання позивача, виданої міським комунальним підприємством «Управляючи компанія «Господар Люкс» № 87 від 06.09.2019 року, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, але не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . ( а.с.18) Згідно акту обстеження житлових умов позивача від 06.09.2019 року, умови проживання задовільні ( а.с.19). Відповідно до довідки виданої завідувачем комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад №7 Вінницької міської ради» [PERSON] , [INFO] , відвідував КЗ «ДНЗ№7 ВМР» з 24.11.2017 року по 31.08.2018 року, вихованням дитини займалась мати ( а.с.29) Згідно довідки № 75/05-01-02 виданої завідувачем комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад №52 Вінницької міської ради» від 09.09.2019 року, [PERSON] , [INFO] , відвідує КЗ «ДНЗ№52 ВМР» з 11.09.2018 року, батько [PERSON] під час перебування дитини в закладі дошкільної освіти не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує загально - садові заходи, не сплачує за харчування дитини (а.с.30). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) [PERSON] , [INFO] , встановлено, що він спостерігається в амбулаторно-поліклінічному закладі Приватного медичного підприємства «Центр-В» з 15.12.2017 року, у ЛОР лікаря. Дитина потребує щорічного профілактичного лікування, санітарно- курортного лікування.( а.с.31) Відповідно до вимог частин 4 і 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місце проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки і піклування. Орган опіки і піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, їхнього ставлення до дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом встановлено, що виконавчим комітетом Вінницької міської ради, як органом опіки та піклування було проведено вивчення питання соціальної характеристики [PERSON] та було надано висновок № 01-00-011-61950 від 05.12.2019 року про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] (а.с. 82-84) Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої статті 4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Підставою позову є фактичні обставини, з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин сторін. Позивач [PERSON] , заявляючи вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини, посилалася на те, що оскільки відповідач не відповідає на її листи і не надає їй згоду реєстрацію дитини за місцем проживання та на виїзд сина за кордон для лікування та оздоровлення, то єдиним способом усунення таких перешкод, пов`язаних з бездіяльністю відповідача, є встановлення у судовому порядку місця проживання дитини з матір`ю. Суд, вважає, що спір виник не щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків, а у зв`язку із бажанням матері зареєструвати дитину за місцем її фактичного проживання і виїхати з дитиною за кордон без згоди батька для лікування та оздоровлення. Судом встановлено, що спору про визначення місця проживання дитини, який підлягав би вирішенню на підставі статті 161 СК України, між сторонами немає. Враховуючи вище викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у зв`язку з відсутністю спору між сторонами про визначення місця проживання дитини. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed