Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

У жовтні 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про позбавлення батьківських прав. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Вимоги мотивує тим, що сторони по справі перебували в шлюбних відносинах з 2000 р. по 2005 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин між батьками дитина постійно проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2005 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина. Відповідач аліменти не сплачує, станом на 01.06.2019 має заборгованість в сумі 68813,04 грн. Протягом майже 14 років відповідач з дитиною взагалі не спілкується, не цікавиться його життям, не приймає участі у вихованні та розвитку дитини, не піклується про стан його здоров`я. Крім того, в липні 2011 року відповідач звертався до суду з позовом про оспорювання актового запису про батьківство. Рішенням суду в задоволенні позову було відмовлено. Дитина на цей час навчається в ДНЗ «Запорізький професійний ліцей автотранспорту». За весь період життя та розвитку дитини батько жодного разу не цікавиться вихованням дитини, станом його здоров`я. Така поведінка відповідача свідчить про його небажання приймати участь в житті та розвитку дитини, вихованні сина. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, представник позивача [PERSON] надала заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, надав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив задовольнити. Третя особа до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її представника, винести рішення в інтересах дитини, та надіслала до суду акт обстеження умов проживання неповнолітньої дитини.. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Як вбачається зі Свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 15.02.2002 Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: Батько - [PERSON] , Мати - [PERSON] . Згідно довідки № 62, виданої 24.07.2019, дитина [PERSON] відвідував заклад дошкільної освіти № 293 «Багряні вітрила» з серпня 2004 р. по травень 2009 р. За весь цей період батько [PERSON] в дошкільному закладі не з`являвся і участі у вихованні сина не приймав. Як вбачається з довідки, виданої 30.09.2019, [PERSON] навчався у Запорізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 97 Запорізької міської ради. Батько [PERSON] не приймав участі у класних зборах, за період навчання дитини в школу не приходив. На теперішній час [PERSON] навчається у ДНЗ «Запорізький професійний ліцей автотранспорту», що підтверджується інформацією від 30.09.2019. За період навчання його мати відвідувала батьківські збори, цікавилася успіхами у навчанні. Батько учня батьківські збори не відвідував. Згідно інформації, наданої 30.09.2019 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перебуває на обліку в дитячій амбулаторії № 10 з лютого 2019 року. Лікуванням та обстеженням дитини займається мати. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем Запорізького районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області, [PERSON] станом на 01.06.2019 має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у сумі 68813,04 грн. 29.05.2019 державним виконавцем Запорізького районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] на суму заборгованості по аліментам. За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району надано акт обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] в родині його матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого в квартирі створені умови для проживання, у неповнолітнього є все необхідне для відпочинку, розвитку та навчання. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Наразі суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання своєї неповнолітньої дитини. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Заходи впливу на відповідача виявились безрезультатними, оскільки протягом розгляду справи відповідач для себе належних висновків не зробив, подальших намірів щодо виховання та утримання дитини не виявив, жодних реальних кроків на це спрямованих не вчинив. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні [PERSON] його неповнолітнього сина [PERSON] судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] виконував або намагався виконувати вищезазначені батьківські обов`язки. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. Потреби у стягненні аліментів на утримання дитини суд не вбачає, оскільки вони раніше вже були стягнуті судовим рішенням. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити [PERSON] , що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно сина в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. При цьому суд констатує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, а тому суд приймає визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved