overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивач посилається на те, що з 25 січня 2014 року він з відповідачкою перебуває у шлюбі, який зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 23. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. З січня 2015 року шлюбні відносини припинили. Причиною розпаду сім'ї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Між ними спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається виховуватися та проживати разом з відповідачкою. Просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з січня 2015 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Між сторонами спору стосовно поділу спільного майна немає. Дитина буде жити з відповідачкою. Позивач сплачую аліменти на утримання сина за рішенням суду. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявленого позову позивач посилається на те, що з 26 січня 1985 року він з відповідачкою перебуває у шлюбі, який зареєстрований Міськвідділом РАЦС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 54. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. З вересня 2015 року шлюбні відносини припинили. Причиною розпаду сімї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів. Вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Між ними спору стосовно поділу спільного майна немає. Просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з вересня 2015 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сімї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Між сторонами спору стосовно поділу спільного майна немає. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 24 січня 1998 року він з відповідачкою знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб, сім'ю, ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини були припинені з 2014 року, спільного господарства не ведуть. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встано влено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 січня 1998 року у Жовтневому відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 35 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 24 січня 1998 року). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03 лютого 1999 року). Спір про місце проживання дитини відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити відповідачу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував 01 червня 1997 року з відповідачем шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей: доньку Лілію, [INFO], та сина Миколу, [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісного проживання припинено. З 2011 року проживають окремо, на даний час позивач проживає з іншою жінкою і бажає офіційно зареєструвати з нею шлюб, вважає неможливим подальше збереження сімї і не бажає цього, а тому просив суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявилася, подавши до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 червня 1997 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №001952 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку Лілію, [INFO], та сина Миколу, [INFO]. Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сімю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував 30 липня 2004 року з відповідачем шлюб, від якого мають неповнолітню доньку Яну, [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісного проживання припинено. Позивач вважає неможливим подальше збереження сімї і не бажає цього, а тому просив суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявилася, подавши до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 липня 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 108461 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку Яну, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сімю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.06.1992 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Палацом урочистих подій м. Олександрії в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №262. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Останнім часом спільне життя з відповідачем розладилось. Фактичні шлюбні відносини припинили влітку 2013 року, з того часу проживають окремо. Спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна не мають. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Позивач надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ОЛ №321624, виданого Палацом урочистих подій м. Олександрії, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.06.1992 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №262. Прізвища після укладення шлюбу [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені у 2013 році, спільне господарство не ведеться, спір про поділ спільного майна відсутній. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб має формальний характер, а збереження родини суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 01 червня 2013 року він уклав шлюб з відповідачкою. Під час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося по причині різності їх характерів та поглядів на життя, внаслідок чого постійно виникали конфлікти. Між ними втрачено почуття взаємоповаги та взаєморозуміння. Зусилля позивача, які докладалися для збереження сімї, виявилися марними. З січня 2016 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо. Примирення між ними виключається. Шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задоволити. В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги, просив їх задоволити. Судом надавався сторонам строк для примирення. Примирення між ними не досягнуто. Після надання строку на примирення, позивач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що мати позивача [PERSON] з 1995 р. 2007 р. перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Шлюб між ними розірвано 07 лютого 2007 року. Від даного шлюбу народився 24 лютого 1998 року [PERSON], який навчається в Ізюмському професійному ліцеї з 01.09.2015 р. по 18.01.2017 р. з денною формою навчання, та потребує матеріальної допомоги. Усі витрати, пов'язані з утриманням сина, несе мати позивача сама. Відповідач добровільної допомоги на утримання не надає. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Матеріалами справи встановлено, що мати позивача [PERSON] з 1995 р. 2007 р. перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] (а.с.10). [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с.9). [PERSON] є повнолітнім. Він навчається в Ізюмському професійному ліцеї, строк навчання до 18.01.2017 року, що підтверджується довідкою (а.с.11) і потребує додаткових коштів. У відповідності ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

у квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Оболонського району м. Києва, третя особа: Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація про вселення. [PERSON] зазначив, що на даний час не працює, має матеріальні труднощі та не має можливості сплатити судовий збір. Посилаючись на вищевикладене, [PERSON] просив суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим відстрочити сплату судового збору до ухвалення остаточного судового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

у квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Лисівської сільської ради Гадяцького району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що у січні 2009 року помер його син [PERSON],після смерті сина залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки. Позивач не оформив спадщину в нотаріальній конторі в шестимісячний термін, в звязку з тим, що захворів та тривалий час перебував на лікуванні, тому звернувся до суду. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Сторони також направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що [PERSON] народився 10 листопада 1975 року в с.Мала Обухівка Гадяцького району, його батьками є [PERSON] та [PERSON] 12 квітня 2014 року в с. Мала Обухівка Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно Державного акту на право власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,07 га. 1 січня 2009 року в в с.Мала Обухівка Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно довідки Лисівської сільської ради Гадяцького району на дату смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав один [INFO]. Згідно повідомлення державного нотаріуса після померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Згідно довідки Рашівської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини [PERSON] перебував на лікуванні з 23 червня 2009 року по 5 липня 2009 року з діагнозом: правобічна пневмонія, гіпертонічна хвороба ІІ ст. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини захворювання [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

у квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Рашівської сільської ради Гадяцького району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що у жовтні 2006 року помер його батько [PERSON],після смерті батька залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки. Позивач не оформив спадщину в нотаріальній конторі в шестимісячний термін, в звязку з тим, що реально відбував покарання за вироком суду і про смерть батька дізнався тільки після повернення з місць позбавлення волі, тому звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримала, суду пояснила, що позивач пропустив строк прийняття спадщини після смерті батька з поважних причин, так як відбував покарання за вироком суду. Просила визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Рашівська сільська рада Гадяцького району звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що [PERSON] народився 28 травня 1975 року в с.Степуки Лохвицького району, його батьком є [PERSON] 26 жовтня 2006 року в м. Гадяч [PERSON] помер. Згідно довідки Рашівського будинку-інтернату загального типу на дату смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав в будинку-інтернаті. Згідно довідки Комсомольського ВУ № 136 Полтавської області [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі з 30 березня 2004 року по 7 лютого 2008 року. Приватним нотаріусом позивачу відмовлено у відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] в звязку з пропущенням строків прийняття спадщини. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини перебування у місцях позбавлення волі [PERSON] на час смерті його батька та відсутність повідомлень про дану подію. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved