Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно сплачених аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що він на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2012 року сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, прочинаючи з 16.12.2011 року та до досягнення дитиною 23 років за умови його навчання. На примусове виконання рішення суду було видано виконавчий лист №2-3871/11 від 26 квітня 2012 року. Позивач вказує, що з 16 вересня 2014 року його син став студентом п'ятого курсу факультету банківської справи денної форми навчання Харківського інституту банківської справи університету банківської справи НБУ (м. Київ), а тому постановою державного виконавця з нього стягувалися аліменти, починаючи з 16 вересня 2014 року. Зазначив, що згідно наказу Харківського інституту банківської справи університету банківської справи НБУ (м. Київ) сина було відраховано з університету з 14 січня 2015 року, однак утримання аліментів продовжувалося до березня 2015 року, внаслідок чого утворилася переплата. Посилаючись на вищезазначене та враховуючи те, що відповідачка добровільно відмовляється повернути суму надмірно сплачених коштів, просив стягнути з [PERSON] на свою користь отримані без достатньої правової підстави кошти у розмірі 5 811 грн. 15 коп. та судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини поважності неявки, суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідачки з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження за виконавчим листом №2-3871/11 від 26 березня 2012 року, виданого Подільським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, прочинаючи з 16.12.2011 року та до досягнення дитиною 23 років, за умови її навчання (а.с.6). Відповідно до довідки Харківського інституту банківської справи університету банківської справи НБУ (м. Київ) від 17 вересня 2014 року № 227, [PERSON] є студентом п'ятого курсу факультету банківської справи, денної форми навчання, з терміном навчання з 16.09.2014 року по 31.01.2016 (а.с. 4) Як зазначив у судовому засідання позивач, у зв'язку з тим, що син став студентом, з його заробітної плати почали відраховувати аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] (а.с. 5). Як вбачається з довідки Харківського інституту банківської справи університету банківської справи НБУ (м. Київ) від 14 січня 2015 року № 08-с, [PERSON] відрахований з даного університету з 14.01.2015 року за невиконання вимог навчального плану (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених Сімейним Кодексом. Згідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання повнолітній дитині припиняється у разі припинення навчання. Тобто право на утримання невід'ємно пов'язане із навчанням, тому такі обставини як закінчення навчання, тимчасова перерва в навчанні, виключення з навчального закладу автоматично припиняють це право. Позивач, як на підставу своїх вимог, посилається на те, що, оскільки сина було відраховано з університету з 14 січня 2015 року, а до березня 2015 року з нього незаконно відраховувалися аліменти на користь відповідачки. Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї норми права застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події і застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Суд враховує, що відповідачкою були безпідставно отримані грошові кошти, утримані на її користь як аліменти, однак з врахуванням недобросовісності з боку відповідачки, якій як особі, яка пред'явила виконавчий документ до виконання, не могло бути не відомо про те, що аліменти на утримання [PERSON] стягнуті саме на час навчання в певному навчальному закладі, і яка про відрахування з навчального закладу державного виконавця повідомила тільки у березні 2015 року та продовжувала отримувати аліменти. Як вбачається з довідки про заробітну плату позивача, за період з 16.01.2015 року по 01.03.2015 року ним було сплачено аліменти на користь відповідача у сумі 5 811 грн. 15 коп., яка відповідно до ст. 1212 ЦК України повинна бути повернена [PERSON] останньому безпідставно отримані грошові кошти, так як син [PERSON] з 14.01.2015 року відрахований з університету та на даний час не навчається. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved