Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

У жовтні 2018 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,в якому зазначає, що з кінця 2016 року вона проживала однію сім*єю з відповідачем. Сторони є батьками [PERSON] [INFO],який проживає з матір*ю. В зв*язку із відсутністю взаєморозуміння між сторонами було втрачено почуття любові та з середини 2017 року вони почали проживати окремо. Відповідач,ухиляється від покладеного на нього обов*язку утримувати дитину, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Крім того, позивачка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, можливості працювати не має. Посилаючись на те,що позивач не може за рахунок лише власних доходів забезпечити сину належне лікування,оздоровлення,утримання,позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO],у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно,але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред*явлення позову та до повнолітня дитини, а також кошти на її утримання у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Провадження у справі відкрито ухвалою від 12.11.2018 року. Відповідно до ст.274 ч.4 п.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач,[PERSON] подав відзив на позов за змістом якого зазначив, що він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання сина, тому позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання сина [PERSON],[INFO],у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку,починаючи з дня пред*явлення позову та до повнолітня дитини, визнає. Обгрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог щодо стягнення коштів на утримання дружини, зазначив, що вони разом із позивачкою дійсно проживали на протязі декількох місяців з липня по серпень 2018 року. Вважає, що за такий нетривалий строк відносини складені між ними не набули статусу шлюбних відносин в розумінні ст.. 91 СК України, а визнання майнових прав та обов*язків фактичного подружжя здійснюється лише тоді, коли в судовому порядку буде встановлений факт проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу як факту, що має юридичне значення згідно ст.. 256 ЦПК України. Посилаючись на вказані обставини, та на те, що він не має фінансової можливості сплачувати кошти на утримання позивача, оскільки відповідач проживає з матір*ю та неповнолітнім братом, який має значні проблеми зі здоров*ям, вони з матір*ю пенсіонеркою несуть разом витрати на його лікування, має невиконані кредитні зобов*язання, просив відмовити в частині вимог щодо стягнення коштів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку. Клопотань від учасників справи не надходило. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обгрунтовано і підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як встановлено з матеріалів справи, позивач та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON],[INFO],яка проживає з матір*ю. Конституцією України\~проголошено, що сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою\~де визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.\~ При визначені розміру аліментів суд враховує що дитина,яка в силу віку потребує утримання від батьків,стан здоровя дитини,зростання її потреб з досягненням відповідного віку. Вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини відповідачем визнані, та відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд задовольняє їх в повному обсязі та вважає доцільним в інтересах дитини для забезпечення їй реальної матеріальної підтримки від батька є визначення аліментів у частці 1/4 від заробітку (доходу) відповідача щомісячно,що,з урахуванням коштів від матері дасть можливість утримувати дитину на належному гідному рівні. В подальшому,за наявності обставин,з якими закон повязує зміну розміру аліментів,позивач має право звернутись до суду з відповідним позовом. Вирішуючи вимоги щодо стягнення коштів на утримання дружини в розмірі визначеному позивачем суд виходить з наступного. Згідно із ч.ч. 2,6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Ч. 2 ст. 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Судом встановлено, та сторонами не оскаржувалось що [PERSON], [INFO] народився від їх відносин, які мали хоча і не тривалий час ознаки шлюбних. Обов*язки по утриманню дитини на час розгляду справи виконує позивачка, та з нею проживає дитина, що також не спростовано відповідачем. В силу того, що дитині на час розгляду справи виповнився один рік, відповідачка не має можливості працювати та забезпечувати себе та дитину. Відповідач, в совою чергу, є особою працездатною, має можливість надавати допомогу сину та матері, які на теперішній час в силу обставин не можуть забезпечити себе всім необхідним. Належних доказів про перебування на утриманні [PERSON] ані брата ані пенсіонерки матері відповідачем не надано. Посилання відповідача на наявність невиконаних кредитних зобов*язань, жодним чином не позбавляє його обов*язку утримувати матір з якою проживає дитина. З урахуванням наведеного вище суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Позивач при зверненні до суду від попередньої сплати судового збору звільнений,при задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гр.за ставкою для сплати судового збору на час предявлення позову. На підставі ст.180,182,192 Сімейного Кодексу України,ст.ст.12,13,76,81,141,258,259,263,265,279,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved