Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

У жовтні 2017 року Маріупольська міська рада звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 29.02.2008 року №5/19-3429, між Маріупольською міською радою та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки від 23.04.2008 року. Згідно з умовами вищевказаного договору, Маріупольська міська рада передала, а [PERSON] прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Маріуполь, пр.. Перемоги, 54 - 56, площею 0,0454 га. Договір укладено строком на 10 років (до 28.02.2018 року) з фіксованою платою за земельну ділянку в грошовій формі у розмірі 4% від грошової оцінки земельної ділянки за рік. Додатковою угодою від 15.06.2011 року зареєстрованої в книзі записів про державну реєстрацію\~ договорів оренди землі 13.12.2011 року за № 141230004000574, внесено зміни, до Договору та встановлено, що орендна плата за землю сплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від грошової оцінки земельною ділянки (на рік). Відповідно до п. 4.4. та п. 4.5 Договору оренди земельної ділянки орендна плата за землю вноситься за базовий податковий (звітний) період щомісячно протягом 30 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Розмір орендної плати за земельну ділянку змінюється у разі індексації у встановленому законом порядку грошової оцінки. У разі індексації грошової оцінки земель міста Маріуполя Орендар зобов'язаний вносити орендну плату у новому розмірі з дня індексації. Згідно з п.4.11. Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, Орендарі сплачують орендодавцеві пеню у розмірі 0,3 % від несплаченої суми за кожен день прострочення, доки суму простроченої орендної плати не буде повністю сплачено, але не більше ніж 120 %\~ річної облікової ставки НБУ, діючої на день виникнення боргу або на день його погашення, в залежності від того, яка з цих величин більше. Станом на 22.06.2017 року заборгованість з орендної плати за землю [PERSON] перед місцевим бюджетом за період з березня 2015 року по 30 квітня 2017 року складає 55 653,18 гривень, в тому числі пеня 11 676,02 гривень. Вказане порушення вимог закону спричиняє шкоду інтересам Маріупольської територіальної громади, оскільки порушується порядок виконання державних та місцевих програм щодо раціонального використання земель, розвитку інфраструктури міста. А враховуючи, що бюджети місцевого самоврядування складають єдину бюджетну систему України, дії відповідача порушують такі її основні принципи, як повнота та ефективність та спричиняють шкоду також інтересам держави. Просив стягнути вищевказану суму заборгованості, суму пені, нараховану за невнесення орендної плати у встановлені договором строки, а також судові витрати, повязані із зверненням до суду із зазначеним позовом. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 березня 2018 року зазначений позов було задоволено у повному обсязі, з [PERSON] на користь Маріупольської міської ради стягнуто заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою у сумі 43 977,16 гривень та пеню у розмірі 11 676,02 гривень, а всього 55653,02 гривень, суму судового збору у розмірі 1600,00 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 червня 2018 року вказане заочне рішення суду було скасоване, а справа призначення до розгляду у загальному порядку. Незгода відповідача [PERSON] із предявленим позовом, представництво інтересів якого здійснюється адвокатом [PERSON], викладена у заяві від 05.04.2018\~ про перегляд заочного судового рішення і обґрунтована тим, що з 15.03.2006 відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте, у подальшому діяльність була припинена. Крім цього на земельній ділянці розташований нежитловий обєкт пральня, який може використовуватись лише разом із земельною ділянкою тільки для здійснення підприємницької діяльності. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що під час проведення антитерористичної операції субєкти господарювання, які здійснюють діяльність на території її проведення, звільняються\~ від сплати платежів за користування земельними ділянками державної та комунальної форми власності, а тому вимоги, повязані зі стягнення заборгованості по орендній платі і пені за період з березня 2015 року по 17 травня 2016 року є необґрунтованими Відтак, вважає, що орендна плата має бути обчислена з 15.05.2016 і становитиме 22602,51 гривень. Будь-яких інших заяв по суті справи в ході підготовчого провадження сторонами надано не було. Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача, [PERSON], діюча на підставі довіреності, у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою заявлені позовні вимоги підтримала повністю. Відповідача [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] також у судове засідання не прибули, просили вирішувати справу у їх відсутність з урахуванням доводів, викладених у заяві від 05.04.2018. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставин та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлено, що 23 квітня 2008 року між орендодавцем в особі Маріупольської міської ради, з одного боку, орендарем приватним підприємцем [PERSON], з іншого, було укладено договір оренди земельної ділянки № 04.08.162.00287 (далі Договір оренди). Згідно із п. 1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 Договору оренди Маріупольська міська рада надала, а підприємець [PERSON] прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Маріуполь, пр-т Перемоги, 54-56, площею 0,0454 га, строком на 10 років, з фіксованою платою у розмірі 4% від грошової оцінки земельної ділянки за рік, за цільовим призначенням: для прання, обробки білизни та інших текстильних виробів (функціонування пральні). 15 червня 2011 року між сторонами було укладено додатковий договір до договору оренди змеленої ділянки № 04.08.162.00287 від 23.04.2008, яким орендну плату за користування земельною ділянкою визначено у розмірі 3% за рік від грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди земельної ділянки. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Плата за землю справляється у вигляді орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки землі. Відповідно до ст. 14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Суб'єктом плати за землю (платником) є землекористувач, у тому числі орендар. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за угодою сторін у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду) є однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки. Відповідно до п.4.4. та п.4.5 Договору оренди землі, орендна плата за землю вноситься за базовий податковий (звітний) період щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Розмір орендної плати за земельну ділянку змінюється у разі індексації у встановленому законом порядку грошової оцінки. У разі індексації грошової оцінки земель міста Маріуполя, Орендар зобов'язаний вносити орендну плату у новому розмірі з дня індексації. Земельним Кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов'язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в пп. 9.2.8, 9.3.1.4. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку договірних обовязків по орендній платі за землю за договором оренди № 04.08.162.00287 від 23.04.2008, орендна плата за користування земельною, починаючи з квітня 2015 року, систематично не вноситься, внаслідок чого станом на 30 травня 2017 року уторилася заборгованість у загальній сумі 55653,18 гривень, у тому числі пеня в межах річного строку позовної давності за період з 30.05.2016 по 30.05.2017 у сумі 11676,02 гривень. Факт наявності заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 17 травня 2016 року по травень 2017 року у загальній сумі 22602,51 гривень відповідачем [PERSON]В визнано та не спростовано згідно із поясненнями, викладеними у заяві від 05.04.2018. Разом зі тим, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яким розпочато проведення антитерористичної операції, в тому числі на територіях Донецької та Луганської областей. Статтею 6 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в редакції від 02.09.2014 було визначено, що під час проведення антитерористичної операції звільнити субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Згідно із Переліком, затвердженим Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р, який втратив чинність 02.12.2015, а також Переліком, затвердженим Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р, місто Маріуполь Донецької області віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Законом України № 1365-VІІІ від 17.05.2016 внесено зміни до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та статтю 6 викладено у новій редакції: «Звільнити субєктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону». Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в редакції від 17.05.2016 перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію. Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р (із змінами та доповненнями), відповідно до якого місто Маріуполь Донецької області не є населеним пунктом, що розташований на лінії зіткнення. Таким чином, у період з 14.04.2014 по 16.05.2016 включно від сплати орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності звільнялися субєкти господарювання, які здійснювали діяльність на території проведення антитерористичної операції, в тому числі і на території міста Маріуполя. Проте, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.09.2017, фізична особа-підприємець [PERSON] з 20.02.2015 припинив підприємницьку діяльність, і дана обставина визнана і не спростована останнім в ході судового розгляду справи. Таким чином, після припинення підприємницької діяльності, тобто з 21.02.2015, [PERSON] продовжував користуватися орендованою земельною ділянкою як фізична особа. Доказів того, що відповідач мав намір припинити чи розірвати договір оренди земельної ділянки, в ході судового розгляду справи сторонами не надано і посилань на їх наявність не наведено взагалі. Відтак, суд вважає спростованими доводи відповідача [PERSON] щодо поширення на нього у період з 21.02.2015 по 16.05.2016 мораторію на нарахування орендної плати відповідно до ст. 6 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в редакції від 02.09.2014. Проте, згідно із наданим позивачем розрахунком договірних обовязків по орендній платі за землю за договором оренди № 04.08.162.00287 від 23.04.2008 у період дії мораторію з 14.04.2014 по 20.02.2015 відповідачеві [PERSON] було неправомірно нараховано орендну плату у загальній сумі 11471,16 гривень ((1078,73*12/365*261)+(1347,32*12/365*50)). З даного розрахунку також вбачається, що станом на 30.05.2014 за відповідачем [PERSON] рахувалася переплата з орендної плати за користування земельною ділянкою у загальній сумі 3543,30 гривень. При цьому у період дії мораторію, а саме з 14.04.2014 по 15.01.2015, відповідачем було сплачено орендну плату на загальну суму 9258,70 гривень. Отже, враховуючи неправомірність нарахування орендної плати за період з 14.04.2014 по 20.02.2015 у загальній сумі 11471,16 гривень, наявність переплати у загальній сумі 3543,30 гривень, а також фактично сплаченої орендної плати у період з 14.04.2014 по 15.01.2015 у загальній сумі 9258,70 гривень, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позову, а тому стягує з відповідача заборгованість з орендної плати станом на 22 червня 2017 року у загальній сумі 19704,00 гривень (43977,16-3543,30-11471,16-9258,70). Вирішуючи позов частині стягнення з відповідача пені за прострочення сплати орендної плати, суд виходить з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно із ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Пунктом 4.11 Договору оренди встановлено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожен день прострочення, доки суму простроченої орендної плати не буде повністю сплачено, але не більше ніж 120% річної облікової ставки НБУ, діючої на день виникнення боргу або на день його погашення, в залежності від того, яка з цих величин більше. В сенсі наведених норм та викладених обставин, зважаючи на встановлену судом часткову неправомірність нарахування орендної плати та наявність фактичної переплати орендної плати, судом встановлено, що заборгованість зі сплати орендної плати за договором станом на 30 серпня 2016 року становила 1864,20 гривень (26137,36-3543,30-11471,16-9258,70). Отже, враховуючи період, в межах якого заявлено позовні вимоги, розмір встановленої договором орендної плати та пені за прострочення її сплати,\~ показники офіційних облікових ставок НБУ, чинні на момент виникнення боргу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з вересня 2016 року по червень 2017 року включно у загальній сумі 1458,72 гривень (1864,2/100*(15,5*120%/365)*296)+(1930,71/100*(15*120%/365)*265)+(1930,71/100*(14*120%/365)*235)+(1930,71/100*(14*120%/365)*205)+(1930,71/100*(14*120%/365)*174)+(1930,76/100*(14*120%/365)*145)+(2046,55/100*(14*120%/365)*115)+(2046,55/100*(14*120%/365)*81)+(2046,55/100*(13*120%/365)*54)+(2046,55/100*(13*120%/365)-31). У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє на підставі вищевикладеного вмотивування. Крім того, відповідно до ст. ст.ст. 133, 141\~ ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору пропорційно до суми задоволеного позову, що складає 608,48 гривень (1600,00/100*(21162,72/(55653,18/100))). На підставі викладеного,

Outcome: partial