Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

У квітні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив виселити [PERSON] із належної йому частини квартири спільного заселення №14 по вул. Чигрина, 248 в м. Миколаєві, а саме з території де знаходилася належна йому житлова кімната площею 11,3 кв.м., посилаючись на самовільне перепланування відповідачем всієї квартири спільного заселення через що його власність (кімната) припинила існування. Ухвалами суду від 07 липня 2015 р. було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі [PERSON] (а.с. 114) В судове засідання позивач не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі (а.с.113). Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надалі не зявився. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 08 червня 2015 р. у справі за участю тих самих сторін були встановлені такі обставини. Згідно технічного паспорту, виготовленого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, станом на 13 липня 2001 р., вказана квартира складалась із двох житлових кімнат площею 18,4 м-2 та 11,3 м-2, а також приміщень спільного користування: коридору площею І -8,5 м-2, ванної кімнати площею ІІ - 2,0 м-2, вбиральні площею ІІІ 1 м-2, кухні площею 4 9,7 м-2. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 травня 2001 р., виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської Ради, та зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 08 травня 2001 р. за № 18511, кімната площею 11,3 м-2 названої квартири була передана у приватну власність [PERSON] [PERSON] і його син [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 липня 2001 р., виданий названим вище органом, в рівних частках стали співвласниками іншої кімнати житловою площею 18, 4 м-2 тієї ж квартири. Інші приміщення квартири перейшли у спільну власність названих осіб, відповідно до їх частки у житлових кімнатах Таким чином, загальна площа названої квартири становила 31, 5 м-2, житлова 18, 4 м-2. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2008 р. право власності за [PERSON] на належну йому частку названої квартири було припинено на користь [PERSON] У звязку з цим і, відповідно до довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації № 3036 від 28 листопада 2014 р. уся названа квартира була зареєстрована за [PERSON] 11 травня 2001 р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі продажу квартири спільного заселення №14 у будинку №248 по вул. Чигрина в м. Миколаєві загальною площею 19,4 кв. м, житловою площею 11,3 м-2, посвідчивши його нотаріально, у звязку з чим, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру станом на 24 листопада 2014 р. [PERSON] став власником 1/1 частки названої квартири. Згідно цієї ж довідки коридор 1 -8,5 м-2, ванна 2-2,0 м-2, вбиральня 3 - 1 м-2, кухня 4 - 9,7 м-2 залишилися у спільному користуванні власників двох ізольованих кімнат. Крім того рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2014 р., залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 листопада 2014 р., встановлено, що внаслідок самовільно проведеної [PERSON] у 2002-2004 р.р. реконструкції спірної квартири зруйновано два перестінки кімнати площею 11,3 м-2, що належить [PERSON] і поєднано названу кімнату з кухнею 14-4 та частиною коридору 14-1. Дані судові рішення є приюдиційними, а, відповідно, обставини та правовідносини встановлені ним, не підлягають доведенню в даній справі. Виселення є способом захисту права на користування житловим обєктом нерухомості, в даному випадку, обєкту права власності. За відсутності самого цього житла, що встановлено наведеними вище судовими рішеннями, в зареєстрованих технічних параметрах захист цього права в судовому порядку до фізичного відновлення обєкту нерухомості здійснити неможливо. Тому позов заявлений передчасно і у його задоволенні слід відмовити. Суд звертає увагу, що рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2014 р. у справі №2/489/2314/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про той самий предмет та з тих самих підстав (а.с.77), було скасовано ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 04 березня 2015 р., а позов було залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (провадження 22ц/784/364/15). Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed