Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме встановити факт приналежності Державного акту на право постійного користування землею серії ОД-10-03-04, громадянину України землекористувачеві - [PERSON] , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за 03 № 04 від 14.07.1994 року. Цільове призначення вказаної земельної ділянки, площею 16,00 га - для організації селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Вказана заява обґрунтована тим, що відповідно до рішення І сесії 22 скликання Ізмаїльської районної ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 14 липня 1994 року № 4 заявнику [PERSON] було видано зазначений держаний акт. Згідно рішення Ізмаїльської районної ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 28 травня 1992 року № 109 громадянину [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 16,00 га для організації селянського (фермерського) господарства. Згідно запису в паспорті від 30.12.1997 року прізвище, ім`я та по батькові заявника значиться - [PERSON]. Тобто, в правовстановлюючому документі, а саме в Державному акті на право постійного користування землею серія ОД -10-03-04, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за 03 № 04 від 14.07.1994 року та в документі, що посвідчує особу, а саме в паспорті є розбіжності в написанні по батькові землекористувача земельної ділянки, замість [PERSON] [PERSON] . Заявник у судове засідання не з`явився про час слухання справи сповіщен належним чином. Представник заявника у судовому засіданні заяву підримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення, заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні, з матеріалів справи встановлено, державний акт на право постійного користування землею серії ОД-10-03-04 видано на « [PERSON] » (а.с.4) Згідно паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 30.12.1997 року по батькові заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с.7) Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. У відповідності із п.4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я , по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім`ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Організація, яка видала правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки згідно із п.2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» - виправлення та внесення змін до вказаних документів не допускаються. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved