overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У жовтні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 40181,95грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2013р. за договором банк надав відповідачу 14000грн кредиту через платіжну картку терміном, що відповідає строку дії картки, під 30% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 01.11.2013р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 14000грн. через платіжну картку зі сплатою за користування 30% річних, терміном, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 24.09.2014р. становить: за кредитом - 26352,15грн, за відсотками - 10690,18грн, за комісією, пеня - 750грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500грн, штраф (процентна складова) - 1889,62грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія, суми штрафу. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У жовтні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 40788,86грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2013р. за договором банк надав відповідачу [PERSON] 42232,18грн кредиту, строк кредиту: 48 місяців, під 0,01% річних (перші 12 місяців), починаючи з 13-го місяця - 48,00%річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, у встановленому порядку повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №29092008894557 від 24.06.2013р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 42232,18грн., строком кредиту на 48 місяців, під 0,01% річних (перші 12 місяців), починаючи з 13-го місяця - 48,00%річних, що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 12.08.2014р. становить: за кредитом - 39498,88грн, за відсотками - 1289,98грн. За умовами кредитного договору сторін та відповідно до положень ст.1050 ЦК України позивач через невиконання перед ним зобов'язань має право вимагати дострокового повернення кредиту. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У жовтні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 5289,02грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 17.05.2011р. за договором банк надав відповідачу 4097,00грн кредиту терміном до 17.05.2014р, під 0,0001% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №002-14522-170511 від 17.05.2011р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 4097,00грн шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, зі сплатою за користування 0,0001% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 17.05.2014р., що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 10.09.2014р. становить 5289,02грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягає стягненню неповернена кредитна сума. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У жовтні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 81824,65грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2007р. за договором банк надав відповідачу 97016,75грн кредиту, терміном до 26.12.2014р. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,80% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №DN81AR12610221 від 28.12.2007р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 97016,75грн зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,80% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту, з кінцевим строком повернення кредиту 26.12.2014р., що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 01.10.2014р. становить: за кредитом - 23844,51грн, за відсотками - 3,06грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нарахована пеня - 57977,08грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, пеня. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

У жовтні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на користь держави заподіяну шкоду рибному господарству внаслідок порушення відповідачем правил рибальства в розмірі 2278,00 грн., а також судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково на суму 1500 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2014 р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП за фактом порушення правил рибальства. Зазначеною постановою встановлено, що 16 квітня 2014 р. [PERSON] на р. Інгул у м. Миколаєві під час весняно-літньої заборони здійснював вилов риби просмисловим знаряддям лову без дозволу на промисел (а.с. 2). Як передбачено частиною 1 статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до розрахунку заподіяної шкоди рибним запасам (а.с. 7), сума шкоди визначена в розмірі 2278,00 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт заподіяння відповідачем шкоди рибному господарству, а тому, відповідно до ст. 1166 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані. Між тим, достатнім і співмірним із заподіяною шкодою, розміром її відшкодування слід визначити 1300 грн. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У жовтні 2014р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням наступних уточнень, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 500грн щомісяця на утримання їх повнолітнього сина на час його навчання, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що від шлюбу з відповідачем в них є син [PERSON], [INFO]., який проживає з нею та по досягненню повноліття продовжує навчання в Вищому професійному училищі №21 м.Миколаєва, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач як батько не надає. У судовому засіданні позивач, її представник вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Останній проживає з матір'ю. З 01.09.2014р. [PERSON] є студентом денного відділення Вищого професійного училища №21, строк навчання в якому закінчується 30.06.2015р., що підтверджується копією довідки навчального закладу. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати до 23 років своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, при умові, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, право на звернення за якими мають як той з батьків, з ким мешкає дочка, син, так і самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи працездатний вік відповідача, відсутність даних про наявність у нього постійного заробітку, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500грн щомісяця. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У жовтні 2014р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, посилаючись на те, що від спільного життя з відповідачем має неповнолітню дочку, на утримання якої відповідач - батько дитини - регулярно та без нагадувань коштів не надає. У судовому засіданні позивач була відсутня, надала заяву про підтримку позову і розгляд справи без її участі. Відповідач, у встановленому порядку повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO].народження. Батьки дитини проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. Угоди щодо її утримання сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що вимагається стягнення на утримання одної дитини, що відповідач працездатного віку, фізично здоровий, інших утриманців не має. Доцільно визначити стягнення у вигляді 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У жовтні 2014р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач - батько дитини - коштів не надає. У судовому засіданні позивач була відсутня, надала заяву про підтримку позову і розгляд справи без її участі. Відповідач, у встановленому порядку повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьки дитини проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. Угоди щодо її утримання сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що вимагається стягнення на утримання одної дитини, що відповідач працездатного віку, фізично здоровий. Доцільно визначити стягнення у вигляді 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У жовтні 2014р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] на час його навчання, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що від шлюбу з відповідачем в них є син [PERSON], [INFO]., який проживає з нею та по досягненню повноліття продовжує навчання в Миколаївському будівельному коледжі, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач - позов визнав. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO].народження. Останній проживає з матір'ю. З 01.09.2011р. [PERSON] є студентом денного відділення Миколаївського будівельного коледжу, строк навчання в якому закінчується 26.06.2015р. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв органу РАЦС, довідками навчального закладу. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати до 23 років своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, при умові, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, право на звернення за якими мають як той з батьків, з ким мешкає дочка, син, так і самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідач [PERSON] працює в Миколаївському зоопарку, має постійний заробіток. За таких обставин суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину [PERSON] на період його навчання. З врахуванням вищевикладеного, суд визначає розмір аліментів в 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У жовтні 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON]. аліментів в розмірі 1/4 на своє утримання, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання її самої, як матері дитини. Позивач надала заяву про підтримку позову, розгляд справи в її відсутність, та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 79 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем, яка є матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на утримання позивача, що відповідно до ст. ст. 84, 91 СК України, є підставою для стягнення аліментів, розмір яких суд визначає згідно до ст. 80 СК України 1/4 частину доходів відповідача для позивача (а.с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У жовтні 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 на своє утримання, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання її самої, як матері спільної дитини. Позивач надала заяву про підтримку позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач надав суду заяву про згоду з позовом та про розгляд справи в його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. ст. 84, 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів, розмір яких суд визначає згідно до ст. ст. 80, 182, 183 СК України 1/4 частину доходів відповідача для позивача (а.с. 3, 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved