Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 85533,37 грн. за кредитним договором № б/н від 17 листопада 2011 р. та судові витрати у розмірі 2102 грн. Позовні вимоги банк обґрунтовує тим, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписала заяву № б/н від 17 листопада 2011 р. У результаті невиконання умов кредитного договору з боку відповідача існує заборгованість в розмірі 85533,37 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 2102 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його заява, в якій він просив розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася судом у встановленому ст.ст. 128,130 ЦПК України порядку, шляхом направлення судових повідомлень на адресу вказану в позовній заяві, яка є адресою її реєстрації. Жодних клопотань та відзиву на позов від відповідача на адресу суду не надходило. На підставі ст.ст. 280 - 282 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до укладеного між сторонами 17 листопада 2011 р. договору (заяви) № б/н, банк надав [PERSON] грошові кошти (кредит) у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитний рахунок, та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 27500 грн., що підтверджувався довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Згідно «Умов та правил надання банківських послуг» з метою надання послуг банк надає клієнту картку, вид якої визначається у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3, п.2.1.2.4 договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку овердрафту, який відповідно до п.1.1.51 договору - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Пунктом 1.3.2.3 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Відповідач зобов`язався на підставі п. 2.1.5.5 договору погашати заборгованість за кредитом, проценти з використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.5.7 договору, а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності п.2.1.5.6. на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту. Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином суд дійшов висновку, що 17 листопада 2011 р. між банком та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредитний ліміт на платіжну банківську карту, користувалася платіжним засобом, що свідчить про те, що відповідач була обізнана про його існування, усвідомлювала наявність заборгованості та вчиняла дії, спрямовані на виконання взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 20 вересня 2020 року має заборгованість У розмірі - 85533,37 грн., з яких: 52094,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 52074,25 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту 20330,38 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно до ст. 625, 13108,74 грн.- нарахована пеня. За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved