Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із вище вказаним позовом, який в подальшому доповнив в частині обґрунтування та позовних вимог і просив суд звільнити майно, а саме: 4/5 частки нежитлової будівлі головного виробничого корпусу, що знаходиться в будинку №3, розташованому по вул. Зонова, у м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, реєстраційний номер майна 30541805; головне приміщення підстанції 154/35, реєстраційний номер майна 35601663; контору-склад, реєстраційний номер 32916182; добудову до приміщення складу, реєстраційний номер майна 35603617; 21/57 частини будівлі адміністративно-побутового корпусу, реєстраційний номер майна 28997270, що розташовані по вул. Зонова, 3 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, з-під арешту, який накладений згідно постанов [PERSON] державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 23.10.2014 року (ЗВП № 32675587) та від 03.02.2015 року (ВП 46292043) та просив зняти заборону на його відчуження. В обґрунтування позову зазначив про те, що вище зазначене майно, яке було арештовано, перебуває у зареєстрованій заставі та іпотеці, відповідно до договорів, які були укладені між ЗАТ «Оветри» та фізичною особою [PERSON], а саме відповідно: договору іпотеки від 26 грудня 2011 року, договору іпотеки від 27 травня 2011 року та договору застави від 07 вересня 2012 року. Вказані договори іпотеки та застави укладалися з метою забезпечення виконання зобовязання щодо сплати орендної плати за двома договорами оренди укладеними між ЗАТ «Оветри» та [PERSON] від 04 січня 2011 року. Таким чином, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує законні права [PERSON] як іпотекодержателя та заставодержателя частини арештованого майна, що й стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, були залучені ЗАТ «Оветри», Управління Пенсійного фонду України та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго». В судовому засіданні, зокрема у судових дебатах, позивач частково зменшив свої позовні вимоги, не просив суд знімати заборону відчуження майна, яке перебуває у зареєстрованій заставі, оскільки вважав, що його права в цій частині не порушені, в іншій частині позов підтримав повністю. Також, в доповненнях до обґрунтування пояснив, що арешт всього майна ЗАТ «Оветри», який був здійснений постановами [PERSON] державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 23.10.2014 року (ЗВП № 32675587) та від 03.02.2015 року (ВП 46292043) порушив його законі права, як іпотекодержателя та заставодержателя частини арештованого майна. Договори іпотеки та застави були укладені на законних підставах, відповідають всім чинним вимогам законодавства та ніким не були оскаржені в судовому порядку. Крім цього, посилаючись на вимоги Закону України «Про виконавче провадження» позивач вказує на те, що відповідачем не були виконані дві необхідні умови необхідні при накладені арешту на майно, яке перебуває у заставі чи іпотеці, а саме не було здійснено належне сповіщення позивача з розясненням йому його прав та не виконано умову про можливість накладення арешту на майно, яке перебуває у заставі, тільки у разі якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Представник відповідача [PERSON] державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції позов не визнав та заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що на даний час на виконанні у [PERSON] перебуває зведене виконавче провадження № 32675587 з примусового виконання 56-ти виконавчих проваджень про стягнення боргу з ЗАТ «Оветри» на користь юридичних осіб заборгованості на загальну суму 9770651, 24 грн. В недопущення порушення прав сторін стягувача були накладені арешти на все майно ЗАТ «Оветри» відповідно до постанов ВДВС Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 23.10.2014 року (ЗВП № 32675587) та від 03.02.2015 року (ВП 46292043), що зроблено виключно з метою забезпечення реального виконання рішень. Позивачу [PERSON] направлялись копії постанов про накладення арешту з розясненнями його прав відповідно до вимог ч.4 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім цього, представник вказує на те, що на даний час не існує жодних порушень прав позивача, а його позов є передчасним, оскільки [PERSON] не звертався з вимогою до ЗАТ «Оветри» про стягнення коштів за договорами оренди чи в судовому порядку не вимагав звернути стягнення на майно, яке перебуває у іпотеці чи заставі. Представник третьої особи Управління пенсійного фонду України позов не визнав, та в своїх поясненнях зазначив наступне, договори застави та іпотеки між ЗАТ «Оветри» та [PERSON] були укладені після винесення судами рішень про стягнення з боржника, а саме ЗАТ «Оветри» коштів та приблизна вартість предметів застави та іпотеки становить близько 2, 2 міл. грн., що не перевищує розмір заборгованості боржника ЗАТ «Оветри», а тому відповідачем були в повному обсязі виконані умови передбачені ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім цього, також вказував, що позов [PERSON] є передчасним, оскільки судом не виносилося рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки або нотаріусом не було вчинено виконавчого напису з приводу майна, яке перебуває у іпотеці. Представник третьої особи ЗАТ «Оветри» позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» надав до суду заяву, в якій просив позов розглянути в його відсутність, проти задоволення позову заперечував. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши\~\~докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, право на звернення до суду належить особі, яка має матеріально-правову зацікавленість у справі. Частина 1 ст. 15 ЦПК України\~передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до\~вимог ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2011 року між ЗАТ «Оветри» і фізичною особою [PERSON] укладено договір іпотеки (а.с. 11), в пункті 2 якого обумовлено, що цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя [PERSON], які випливають з Договору оренди 1/5 частки нежитлової будівлі головного виробничого корпусу від 04 січня 2011 року, укладеного між ЗАТ «Оветри» та [PERSON] (а.с. 22). Згідно вказаного договору іпотеки, внесено відповідні реєстраційні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с. 15) і до Державного реєстру іпотек (а.с. 16). 26 грудня 2011 року між ЗАТ «Оветри» і фізичною особою [PERSON] укладено договір іпотеки (а.с. 9), в пункті 2 якого обумовлено, що цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя [PERSON], які випливають з Договору оренди 7/19 частини нежитлової будівлі адміністративно-побутового корпусу від 04 січня 2011 року, укладеного між ЗАТ «Оветри» та [PERSON] (а.с. 24). Згідно вказаного договору іпотеки, внесено відповідні реєстраційні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с. 18-20) і до Державного реєстру іпотек (а.с. 17). 07 вересня 2012 року між ЗАТ «Оветри» і фізичною особою [PERSON] укладено договір застави (а.с. 13), в пункті 2 якого обумовлено, що цей договір забезпечує вимоги заставодержателя [PERSON], які випливають з договору оренди 1/5 частки нежитлової будівлі головного виробничого корпусу від 04 січня 2011 року, укладеного між ЗАТ «Оветри» та [PERSON] (а.с. 22). Згідно вказаного договору застави, внесено відповідні реєстраційні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с. 21). Постановою ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 жовтня 2014 року ЗВП № 32675587 (а.с. 127), накладено арешт на все майно, що належить ЗАТ «Оветри», у тому числі на майно, яке перебуває в зареєстрованих іпотеці та заставі, обтяжувавач [PERSON] Постановою ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 лютого 2015 року ВП №46292043 (а.с. 26), накладено арешт на все майно, що належить ЗАТ «Оветри», у тому числі на майно, яке перебуває в зареєстрованих іпотеці та заставі, обтяжувавач [PERSON] Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на все майно ЗАТ «Оветри» у тому числі на те, що перебуває у зареєстрованій іпотеці та заставі, накладено арешти та зроблено відповідні запису у реєстрі 23.10.2014 року об 11 год. 00 хв. (запис про обтяження 7439665) та 03.02.2015 року о 16 год. 00 хв. (запис про обтяження 8600096) (а.с. 26). Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, яка сформована в порядку доступу державних виконавців, вбачається, що представники Державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції дізналися про те, що майно, на яке накладається арешт, знаходиться в зареєстрованих іпотеці та заставі у фізичної особи [PERSON] не пізніше 03.02.2015 року о 14 год. 14 хв. (а.с. 160-169). Відповідно до\~ч. 7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»\~спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. За правилами ч.ч. 1, 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заявлене майно в примусовому порядку допускається як на задоволення вимог стягувача-заставодавця, так і для задоволення вимог інших стягувачів; при цьому, стягування на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувача, якій не є заставодавцем, в порядку примусового стягнення допускається лише у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та коли вартість предмета застави перебільшує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Водночас ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що при зверненні стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. В судовому засіданні надавались витяги з книг вихідної кореспонденції відповідача, в яких вказано про те, що адресату [PERSON] направлялись копії постанов про накладення арешту на майно, а саме: копія постанови про арешт від 23.10.2014 року була направлена 24.10.2014 року, копія про арешт від 03.02.2015 року була направлена 05.02.2015 року (а.с. 200, 201), листи були направлені простою кореспонденцією, що як пояснив представник відповідача не суперечить чинній Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02 квітня 2012 року. Разом з тим, з наданих доказів неможливо встановити чи були отримані копії вказаних постанов про арешт позивачем [PERSON], оскільки в книгах вихідної кореспонденції не міститься адрес позивача [PERSON] та сам позивач заперечує проти того, що він отримав копії вказаних постанов, а тому суд приходить до висновку про неналежне виконання відповідачем вимог ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що приватне обтяження (застава) було зареєстровано 07.09.2012 року (а.с. 21), тобто раніше ніж публічне обтяження (арешт майна), які зареєстровані 23.10.2014 року та 03.02.2015 року (а.с. 26) Під час реєстрації обтяжень в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна до вказаного реєстру внесено інформацію стосовно розміру основного зобовязання, яке складає 997\~500 грн. Ніяких змін щодо визначення розміру основного зобовязання до реєстру не внесено. В пункті 3 договору застави узгоджена сторонами вартість предмету застави становить 687 885 грн., що є меншим ніж розмір основного зобовязання боржника перед заставодержателем (а.с. 13-14). Таким чином, враховуючи положення ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця були відсутні правові підстави накладення обтяження на майно боржника ЗАТ «Оветри», яке знаходиться у заставі у фізичної особи [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верхового Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верхового Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Представник відповідача та третьої особи в своїх запереченнях неодноразово посилались на постанову Верховного Суду України від 04 лютого 2015 року (головуючий суддя Ярема А.Г.) та звертали увагу суду на висновок у цій справі, а саме: якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального закону «Про іпотеку». Суд приймаючи ці доводи до уваги в частині застосування до вказаної справи норм ЗУ «Про виконавче провадження», які кореспондуються з ЗУ «Про іпотеку», відзначає, що висновок зроблений у вказаній постанові ВСУ від 04 лютого 2015 року стосується розгляду справ щодо оскарження дій державних виконавців під час виконання рішень судів, а не справ про звільнення майна з-під арешту. В даній справі позивач не заперечуючи проти можливості накладення арешту на майно ЗАТ «Оветри», ставить питання про звільнення з-під арешту тільки частини цього майна, що перебуває у його зареєстрованій іпотеці та заставі. Крім цього, позивач у своїх поясненнях, посилався на постанову Верховного Суду України від 13 травня 2015 року (головуючий суддя Ярема А.Г.), в якій зроблено правовий висновок про те, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек. Вказаний висновок узгоджується й з положеннями ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин визнається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, який набрав чинності. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору, усі права, придбані сторонами правочину по ньому, повинні безперешкодно виконуватися, а створені обовязки підлягають виконанню. Виконання забезпечувального зобовязання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно із ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно з ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. В договорах іпотеки укладених між ЗАТ «Оветри» та фізичною особою [PERSON] містяться пункти, які передбачають безспірну реалізацію майна. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що державний виконавець відділу ДВС Орджонікідзевського міського управління юстиції діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження», однак арешт та заборона відчуження майна перешкоджають позивачеві реалізувати перед іншими кредиторами права іпотеко- та заставодержателя, які у нього виникли раніше ніж було накладено публічне обтяження (арешт) на майно. Таким чином, майно ЗАТ «Оветри», яке є предметом іпотеки та застави і на яке позивачем [PERSON] зареєстроване обтяження у Державному реєстрі належить звільнити з-під арешту та зняти заборону на його відчуження. На підставі викладеного,

Outcome: approved