Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, в редакції позовної заяви від 12.05.2017 р. (том 1, а.с.146-150), просив: - визнати незаконними наказ №1075к від 20.08.2013 року та №1163 від 09.09.2013 року про звільнення позивача з посади керуючого відділення №1406 ПАТ «Банк Форум»; -поновити позивача на посаді керуючого відділенням №1406 ПАТ «Банк Форум»; -стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та затримку розрахунку з 09 вересня 2013 року по час поновлення на роботі у сумі 383572, 04 гривень (станом на 31.01.2017 року); -стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 гривень; -допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі та присудження виплати позивачу заробітної плати за один місяць. В обґрунтування позовної заяви в редакції від 12.05.2017 р. (том 1, а.с.146-150) позивач вказав на те, що 06 лютого 2006 року його було прийнято на посаду керуючого Новомосковського відділення Акціонерного комерційного банку «ФОРУМ» ([PERSON]») на підставі наказу №17-к від 06 лютого 2006 року. 13 листопада 2010 року позивач був переведений на посаду керуючого відділенням №1406 Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» (ПАТ «БАНК ФОРУМ») м.Новомосковськ, вул.Червоноармійська, 2, наказ №203 к/ від 09 листопада 2010 року. 25 червня 2013 року позивача попередили, що він буде звільнений, попередження від 25 червня 2013 року, підстава рішення Правління ПАТ «БАНК ФОРУМ» протокол засідання №30 від 19.06.2013 року, Наказ № 88-в «Щодо внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності та штату працівників» від 25 червня 2013 року, що призвело до порушення його Конституційного права на труд, яке передбачено ст.43 Конституцією України та нормами Конвенції міжнародної організації з питань праці, у звязку з чим, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві в редакції від 12.05.2017 р. (том 1, а.с.146-150), підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивачем був пропущений строк звернення до суду із позовною заявою про вирішення трудового спору, який передбачений ст.233 КЗпП України. Крім того, законність звільнення позивача була предметом дослідження в іншій справі й порушень з боку роботодавця судом встановлено не було, тому, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у звязку з наступним. Відповідно до приписів\~ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Стаття 234 КЗпП України\~передбачає можливість поновлення судом строків, передбачених ст.233 КЗпП України, у разі пропуску їх з поважних причин. Відповідно до розяснень, викладених в \~п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» - встановлені статтями\~228,\~233 КЗпП України\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а й всі інші обставини справи, права і обов'язки сторін. Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом із пропуском строку, передбаченого\~ст.233 КЗпП України, тобто 22 квітня 2016 року (а.с.1). При цьому, як вбачається з позовної заяви в редакції від 12.05.2017 р. (том 1, а.с.146-150), позивач не клопотав перед судом про поновлення пропущеного ним строку для звернення до суду, а тому, суд вважає, що позивачем пропущений строк, передбачений ст.233 КЗпП України. Також, суд з'ясовує й всі інші обставини справи. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу №203-к від 09.11.2010 року, 13.11.2010 року [PERSON] прийнятий на посаду керуючого відділенням №1406 ПАТ «Банк Форум», у звязку з переведенням з Дніпропетровської філії ПАТ «Банк Форум» (том 1, а.с.156, 176). Судом встановлено, що на підставі наказу № 17-к від 06.02.2006 року [PERSON] був прийнятий на роботу посаду керуючого Новомосковським відділенням АКБ «Форум». Наказом № 203/к від 09.11.2010 року був переведений на посаду керуючого відділення 1406 ПАТ «Банк Форум». Відповідно до наказу №1075к від 20.08.2013 року [PERSON], керуючому відділенням №1406 ПАТ «Банк Форум», надано щорічну відпустку на 10 календарних днів з 26.08.2013 року по 04.09.2013 року, на підставі заяви [PERSON], з виплатою компенсації за невикористану відпустку з розрахунку 31 календарний день та з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку (том 1, а.с.177). 19.06.2013 року правлінням ПАТ «Банк Форум» було внесено зміни до організаційної структури банку, а саме: прийнято рішення про закриття відділення № 1406 та здійснення процедури закриття відділення відповідно до вимог чинного законодавства України. Наказом № 88-в від 25.06.2013 року були внесені зміни до штатного розпису банку та встановлено скорочення чисельності та штату працівників. [PERSON] був попереджений про скорочення штату та про звільнення із займаної посади згідно з п. 1 ст.40 КЗпП України, з яким він ознайомився. 04.09.2013 року відповідно до наказу №1075-к від 20.08.2013 року [PERSON] звільнений з роботи згідно ст.40 п.1 КЗпП України (скорочення штату працівників), про що зроблено запис у трудовій книжці за №34(том 1, а.с.156,176). Відповідно до наказу №1163к від 09.09.2013 року у звязку з хворобою з 03.09.2013 року під час основної щорічної відпустки керуючого відділенням №1406 ПАТ «Банк Форум» [PERSON] подовжено щорічну відпустку на два календарні дні та змінено дату звільнення з 04.09.2013 року згідно пункту 2 наказу №1075к від 20.08.2013 року на дату звільнення 08.09.2013 року (том 1, а.с.178). Відповідно до запису №35, зробленого у трудовій книжці [PERSON] 09.09.2013 року, запис за №34 недійсний. [PERSON] звільнений з роботи 08.09.2013 року згідно ст. 40 п. 1 КЗпП України (скорочення штату працівників) (том 1, а.с.156,176). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2014 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Банк Форум» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди (том 1, а.с.195-202, 203-207). Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року, за заявою [PERSON] про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Форум Банк» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку\~за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди скасовано, позовні вимоги задоволено частково: визнано незаконними накази від 20 серпня 2013 року № 1075к та від 09 вересня 2013 року № 1021к про звільнення [PERSON] з посади керуючого відділенням № [NUMBER] «Форум Банк» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлено його на роботі на посаді керуючого відділенням № [NUMBER] «Форум Банк»; стягнуто з ПАТ «Форум Банк» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2013 року в сумі 124271 грн. 68 коп. та 3 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди (том 2, а.с.38-41,43-45). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з\~розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Враховуючи, що законність звільнення позивача була предметом дослідження в іншій справі й порушень з боку роботодавця судом встановлено не було, суд приходить до переконливого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними наказів №1075к від 20.08.2013 року та №1163 від 09.09.2013 року про звільнення позивача з посади керуючого відділення №1406 ПАТ «Банк Форум» та поновлення позивача на посаді керуючого відділенням №1406 ПАТ «Банк Форум». Що стосується інших вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та затримку розрахунку з 09 вересня 2013 року по час поновлення на роботі у сумі 383572, 04 гривень (станом на 31.01.2017 року) та стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, суд приходить до висновку, що вони також задоволенню не підлягають, так як вбачається з матеріалів цивільної справи, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року, рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2015 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 26\~жовтня 2015 року, якими було задоволено позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул за нововиявленими обставинами, було скасовано та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, в силі є рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30.01.2014 року, яким відмовлено [PERSON] у поновленні на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому в цій частині позовні вимоги також є безпідставними. Отже, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed