Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним, [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 27.04.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом №212. В обґрунтування позову позивач вказував, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Позивач зазначає, що в сім?ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали чужими людьми. Від шлюбу сторони мають дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим 18.07.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис за № 1103. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2020, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Повідомлення про розгляд справи Голосіївським районним судом м. Києва було розміщено на офіційному сайті веб-порталу «Судова влада України» з посиланням на веб-портал Єдиного державного реєстру судових рішень. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила що з позовом погоджується в частині розірвання шлюбу. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, за актовим записом №212, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу мають дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим 18.07.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис за № 1103. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно роз'яснень, викладених у пп. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що розлад в сім'ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, який виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, а при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved