Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Відділ реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Боярської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] що підтверджується також свідоцтвами про право на спадщину № 3131 від 29.10.1986 р. н., № 2-2141 від 10.10.2007 р. виданих Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою. Позивач вказує, що на даний час в спірній квартирі зареєстровані він, його дружина - [PERSON], онука - [PERSON], та [PERSON] Зазначає, що відповідач в спірному будинку не проживає сім років. Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд: визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] Зобов»язати відділ реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в жилому приміщенні будинком [ADDRESS] В судове засідання позивач не з»явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, повноважних представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомляв, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, відповідно до вимог ст. 74, 75, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України. Третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Боярської міської ради в судове засідання свого представника не направило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, причини неявки суду не повідомляло. Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України, суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК України). Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину № 3131 від 29.10.1986 р. н., № 2-2141 від 10.10.2007 р. виданих Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою. Згідно довідки від 03.04.2017 р. виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Боярської міської ради в [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO] В обґрунтування своїх вимог позивач надав суду акти на предмет проживання від 11.04.2016 р., 15.07.2016 р., 17.10.2016 р., складені депутатом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області з яких вбачається, що відповідач в спірному будинку не проживає. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд звертає увагу на те, що предметом доказування у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є добровільність виїзду громадянина в інше місце проживання та не проживання у жилому приміщенні понад шести місяців, такі данні підтверджуються належними та допустимими доказами, які відповідно до ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних у судовому засіданні як свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерті. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, акти обстеження на предмет проживання від 01.02.2016 р., 08.04.2016 р., 09.06.2016 р., 10.08.2016 р., складені депутатом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області є належним доказом, з яких вбачається, що відповідач в спірній квартирі не проживає. Отже, відповідач, будучи зареєстрованою в жилому приміщенні, там не проживає, не маючи перешкод в користуванні ним, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавляться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за ними право користування жилим приміщенням, не вчиняють. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.03.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» /з наступними змінами / роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України ) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 71 ЖК України у суду є всі підстави визнати відповідача , таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved