Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

У квітні 2018 року до суду звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що товаришував з [PERSON], який часто звертався за допомогою до позивача. У 2006 році [PERSON] звернувся до позивача із проханням допомогти і запропонував оформити на позивача договір дарування домоволодіння та скласти заповіт на земельні ділянки. Оскільки право власності на земельні ділянки [PERSON], які він отримав як паї після реформування КСП, не було оформлені, а виготовлення правовстановлюючих документів мало коштувати 3\~115 грн., тому [PERSON] погодився оформити на вказану суму договір позики із позивачем, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 18 квітня 2006 року. На даний час цей борг виріс до 20 тисяч гривень. Так як [PERSON] не мав можливості виконати свої зобовязання за договором, то запропонував скласти заповіт на користь позивача щодо земельних ділянок (паїв). На протязі життя позивач постійно надавав фінансову допомогу [PERSON], яка на день смерті перевищила 12\~000 грн., 05 листопада 2017 року [PERSON] помер. Позивач звернувся до нотаріальної контори із вимогою кредитора про погашення заборгованості, проте отримав від нотаріуса відмову із розясненням прав. Також позивач звертався до спадкоємця [PERSON] із вимогою про погашення боргу одним платежем, однак вона відмовилась від виконання зобовязань. У позові позивач просить: накласти стягнення на майно спадщини [PERSON], що складається із земельних ділянок, право власності яких підтверджена державними актами на площу 0, 7879 га, кадастровий номер: 3221287000:04:006:0093 та площею 0, 3676 га з кадастровими номерами: 3221287000:03:003:0073, 3221287000:02:008:0067, на користь [PERSON] Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У відзиві за позовну заяву представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що згідно договору позики від 18 квітня 2006 року, позичальник [PERSON] зобовязувався повернути позику у строк до 18 квітня 2011 року. Тобто строк позовної давності за вимогою про погашення боргових зобовязань за вказаним договором минув 19 квітня 2014 року, тому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] доводи позову підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Також пояснили, що на момент розгляду справи заборгованість за договором позики зросла, тому загальний борг [PERSON] перед [PERSON] становить близько 30\~000 грн. Заперечували проти доводів сторони відповідача про пропуск строку позовної давності, вважаючи, що такий строк має обраховуватись з дня смерті спадкодавця. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник адвокат [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення за договором позики, а доводи позивача про існування інших боргових зобовязань [PERSON] є безпідставними та недоведеними. Представник третьої особи Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області до суду не зявився, направивши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 05\~листопада 2017\~року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК №421024. (а.с 92) 28 листопада 2017 року Броварською районною державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа до майна померлого 05 листопада 2017 року [PERSON] за заявою [PERSON], яка прийняла спадщину за заповітом, посвідченим 11.12.2015 року за р. № 1083 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON], згідно якого померлий заповів їй все своє майно. 30 листопада 2017 року [PERSON] подав до Броварської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 08 серпня 2006 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 2664, згідно якого [PERSON] заповів йому земельні ділянки 0,7879 га кадастровий номер 3221287000:04:006:0093, земельної ділянки площею 0,3676 га кадастрові номери 3221286800:03:003:0097, 3221286800:02:008:0067. 13 лютого 2018 року до Броварської районної державної нотаріальної контори надійшла заява від [PERSON], як кредитора спадкодавця [PERSON], який зазначив кредитну заборгованість, яка рахується за спадкодавцем в сумі 20614 грн. 87 коп. відповідно до договору позики, посвідченого 18.04.2006 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], та витрати, які були використані на виготовлення ним правовстановлюючих документів на його майно та забезпечення життєдіяльності [PERSON] У листі завідувача нотаріальної контори №528/02-14 від 15.02.2018 року, адресованому [PERSON] та [PERSON], розяснено, що заповіт, посвідчений 11.12.2015 року за р. № 1083 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON], скасував заповіт, посвідчений від імені померлого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] 08 серпня 2006 року за р. № 2664. Отже, [PERSON] не має права на спадкування на земельні ділянки 0,7879 га кадастровий номер 3221287000:04:006:0093, земельної ділянки площею 0,3676 га кадастрові номери 3221286800:03:003:0097, 3221286800:02:008:0067. (а.с. 11) Крім того, у цьому ж листі запропоновано [PERSON] та [PERSON] вирішити питання щодо погашення в безспірному порядку кредитних зобовязань. Отже, спадкоємцем після смерті [PERSON] є відповідач [PERSON] Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач просить накласти стягнення на майно спадщини [PERSON], посилаючись на те, що спадкодавець [PERSON] не повернув кошти згідно договору позики від 18 квітня 2006 року у розмірі 3\~115 грн., та на час звернення до суду згідно розрахунків позивача пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за період з 18.04.2011 року по 18.01.2018 року становить 5\~437 грн. (а.с. 32). Так, відповідно до договору позики, укладеного 18 квітня 2006 року, [PERSON] (позикодавець) передає у власність [PERSON] (позичальнику) грошові кошти у розмірі 3\~115 грн., а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2077. (а.с. 4) Відповідно до пункту 2 Договору позики позичальник зобовязується повернути позику в повному розмірі не пізніше 18 квітня 2011 року. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Отже, відповідно до вищевказаного договору позики [PERSON] взяв у позивача позику та не повернув цю позику у строки, визначені договором, тобто порушив взяті на себе зобовязання. Проте, відповідач вважає, що позивач пропустив строк позовної давності щодо повернення боргу за договором позики, тому подав до суду заяву про застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності, тобто просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання щодо пропуску позивачем строків позовної давності, суд приходить до таких висновків. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком\~виконання перебіг позовної давності починається зі спливом\~строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно із ч. ч. 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові . Отже, строк виконання зобовязання за договором позики настав 18 квітня 2011 року, саме з цього часу позивач дізнався про його порушене право на повернення боргу за цим договором. До суду не надано ніяких доказів, які б підтверджували продовження строків повернення боргу чи повернення [PERSON] частини боргу після настання строків виконання зобовязання. Також, як встановлено в судовому засіданні, позивач не предявляв вимог до спадкодавця про повернення боргу у судовому порядку. Враховуючи ті обставини, що трирічний строк з моменту порушення права позивача [PERSON] на повернення боргу минув 19 квітня 2014 року, а позов предявлений до суду у квітні 2018 року, тобто за межами строку позовної давності, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про накладення стягнення на спадкове майно в межах боргу та пені за договором позики (8\~552, 87 грн.) у звязку із пропуском строку позовної давності. Також, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 2006 року він надавав [PERSON] фінансові і матеріальні послуги, вартість яких відповідно до записів позивача становить більше 12\~000 грн. Так, до матеріалів справи наданий рукописний текст, складений позивачем, де він перелічив додаткові витрати по догляду за [PERSON] (а.с. 13), надані квитанції про оплату земельного податку із записами про те, що платник [PERSON], платив [PERSON] (а.с. 14-16) Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували обовязок спадкоємців [PERSON] відшкодувати понесені [PERSON] витрати по догляду за [PERSON] Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним витрат по догляду за [PERSON] чи оформлення якихось правовстановлюючих документів. Посилання позивача на ті обставини, що ним надавались такі фінансові послуги [PERSON] в рахунок того, що останній складе заповіт на земельні ділянки (паї) на користь [PERSON] є безпідставними та жодними доказами не доведеними. Проте, навіть якщо між позивачем та [PERSON] були якісь усні домовленості щодо оформлення земельних ділянок та складення заповіту на користь [PERSON], такі домовленості не створюють обовязку спадкоємців [PERSON] на відшкодування витрат [PERSON] по догляду за спадкодавцем. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, враховуючи викладені обставини, відсутні підстави для звернення стягнення на спадкове майно на користь позивача. Таким чином, заслухавши учасників судового процесу, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про накладення стягнення на спадкове майно для погашення боргу спадкодавця за договором позики задоволенню не підлягають за пропуском строку позовної давності та в іншій частині у звязку із недоведеністю та безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed