Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, мотивуючи тим, що 3 липня 2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № 002-04465-030714, відповідно до котрого банк прийняв у позивача грошові кошти в розмірі 24 700 доларів США на депозитний рахунок зі виплатою процентів у розмірі 9% річних строком до 2 серпня 2014 року. Проте, по закінченню дії договору позивач не змогла отримати суму вкладу, оскільки з 24 липня 2014 року постановою Правління Національного банку України № 435 від 22 липня 2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи у Донецькій (де проживала позивач), Луганській областях та Автономної Республіки Крим, а з 3 березня 2015 року в банк введено тимчасову адміністрацію. Згодом позивач отримала 200 000 грн. гарантованої суми вкладу за допомогою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Проте, на депозитному рахунку позивача на день подання позову обліковується сума вкладу в розмірі 13 230,43 доларів США, що еквівалентно 355 238 грн. 12 коп. Тому, позивач просила суд стягнути суму вкладу в розмірі 13 230,43 доларів США, що еквівалентно 355 238 грн. 12 коп., а також 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача за приводу неповернення вкладу у строк, визначений сторонами в договорі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав письмові заперечення, відповідно до котрих Постановою Національного банку України від 2 жовтня 2015 року № 664 відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію банку. Гарантована сума вкладу у розмірі 200 000 грн. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу виплачена. Крім того, позивачем не доведені обставини щодо стягнення моральної шкоди. Тому, суд розглянув справу у відсутність представник відповідача, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 1 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Судом встановлено, що 3 липня 2014 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу № 002-04465-030714, відповідно до котрого банк прийняв у позивача грошові кошти в розмірі 24 700 доларів США на депозитний рахунок зі виплатою процентів у розмірі 9% річних строком до 2 серпня 2014 року (а.с. 6). Проте, по закінченню дії договору позивач не отримала суму вкладу, оскільки з 24 липня 2014 року постановою Правління національного банку України № 435 від 22 липня 2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи у Донецькій (де проживала позивач), Луганській областях та Автономної Республіки Крим, на підставі постанови Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня 2015 року № 51 з 3 березня 2015 року в ПАТ «Дельта Банк» введено тимчасову адміністрацію. Згодом позивач отримала 200 000 грн. гарантованої суми вкладу за допомогою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що визнається сторонами. Станом на 29 вересня 2015 року за позивачем обліковується залишок коштів за вкладом у розмірі 13 230,43 доларів США (а.с. 7-10). Оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором банківського вкладу та не повернув всю суму вкладу позивачу, то суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 13 230,43 доларів США. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 13 230,43 долари США, що за курсом Національного банку України станом на 3 березня 2015 року (дата введення тимчасової адміністрації в банк) еквівалентно 355 238 грн. 12 коп. (з розрахунку 100 доларів США = 26,85 грн.). Разом з тим, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки таке не передбачено умовами договору банківського вкладу та чинним законодавством. Оскільки позивач при поданні позову була звільнення від сплати судового збору, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial