Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , стягнути судові витрати та стягнути 6231,57 грн. на оплату комунальних виплат. Позов обґрунтовано тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Крім нього у вказаній квартирі зареєстрована [PERSON] , яка більше одного року за місцем реєстрації не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає. Водночас, реєстрація відповідача в квартирі квартири [ADDRESS] збільшує витрати по комунальним платежам, що порушує права позивача. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2020\~року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні 14 грудня 2020 року позивач [PERSON] позовні вимоги в частині втрати права користування квартирою підтримав, просив їх задоволити. Від вимог у частині стягнення витрат на житлово-комунальні послуги відмовився. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні 14\~грудня 2020 року позовні вимоги визнала в частині визнання її такою, що втратила право користування житлом, та надала відповідну письмову заяву по суті справи. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2020 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та стягнення витрат на житлово-комунальні послуги закрито в частині вимог про стягнення витрат на житлово-комунальні послуги. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 150 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК\~Української РСР) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом установлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 27 вересня 2013\~року. За відомостями Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради за адресою: [ADDRESS] , станом на 21 вересня 2020 року зареєстровано 2 особи. Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 9 листопада 2020 року, що надійшла до суду 11 листопада 2020 року, [PERSON] , 1976 року народження, з 12 січня 2017 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Рішенням Соснівського районного суду м.\~Черкаси від 21 травня 2020 року (яке набрало законної сили 7 серпня 2020 року) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з довідкою №473від 22 вересня 2020 року, затвердженої головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Зелений», за підписами сусідів, [PERSON] , 1976 року народження, у квартирі [ADDRESS] дійсно фактично не проживає з 2\~липня 2019 року по теперішній час, її власних речей у квартирі не має. Вказані обставини визнала у судовому засіданні й відповідач, пояснивши при цьому, що в не ї на даний час є житло, в якому вона проживає. Згідно зі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.\~405\~ЦК України право на користування житлом відповідно до закону мають члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову та враховуючи, що вона більше року не проживає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, має інше місце проживання, а реєстрація її місця проживання у квартирі позивача створює йому перешкоди у користуванні своїм майном, які полягають в необхідності нести додаткові витрати на комунальні послуги, що нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб, то такі перешкоди мають бути усунуті у судовому порядку шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування вказаною квартирою. При зверненні до суду з позовом позивач не доплатив судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. за вимогами про стягнення з відповідач боргу за житлово-комунальні послуги. Разом з тим, з огляду на визнання відповідачем позову в частині немайнових вимог до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно компенсувати з державного бюджету 50 % сплаченого ним за таку вимогу судового збору, а всього 420 грн 40 коп. судового збору. Таким чином, шляхом зарахування вказаних судових витрат з позивача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп. Водночас із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 50\~%\~сплаченого ним судового збору за немайновими вимогами у розмірі 420\~грн 40 коп.

Outcome: approved