Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], з підстав його відсутності у вказаному житлі понад рік без поважних причин. Протокольною ухвалою суду від 15.06.2016 року, прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, в частині коректного відображення прізвища третьої особи - «[PERSON]». Ухвалою суду від 15.06.2016 року об'єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», Голосіївський районний відділ Головного управління державної міграційної служби у м. Києві про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення. Згідно об'єданого позову [PERSON] просив зобов'язати [PERSON] усунити перешкоди в користуванні ним квартирою за адресою: [ADDRESS], шляхом його вселення до зазначеної квартири та передачі ключів від неї. В обгрунтування вимог обє'днаної позовної заяви, [PERSON] вказав, що відповідач [PERSON] змінила вхідні замки на дверях та не впускає його до помешкання і обмежує його в користуванні ним, з огляду на, що вони з дружиною вимушені орендувати житло та сплачувати орендну плату, хоча при цьому позивач має право власності та право користування житлом за місцем реєстрації. Позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник в судовому засіданні первісний позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав викладених у ньому, об'єднаний позов просили залишити без задоволення. Додатково зазначили, що з доказів наданих стороною позивача, а саме відповідних актів про не проживання відповідача у спірній квартирі більш ніж 1 рік, вбачається, що відповідач понад встановлені строки не мешкає у спірному приміщенні, у результаті чого втратив право користування ним. Також зауважили, що факт не проживання відповідача у спірному приміщенні більше року підтверджується, обставинами вкладеними в об'єднаній позовній заяві, де відповідач зазначає , що в спірній квартирі не проживає з 1992 року у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до батька за адресою: [ADDRESS]. В той же час стороною відповідача не надано доказів перешкоджання позивачем в доступі до спірного житлового приміщення. Представник відповідача, позивача за об'єднаним позовом в судовому засіданні вимоги об'єднаної позовної заяви підтримав, проти задоволення первісного позову заперечував. Зазначив, що ордер на вселення до квартири [ADDRESS] було видано на ім'я [PERSON], та на ім'я відповідача, позивача за об'єднаним позовом, як члена сім'ї [PERSON]. Зазначив, що [PERSON] проживав у вказаному житловому примішенні разом з позивачем та своєю сестрою, [PERSON], з грудня 1987 року по 1992 рік. Крім того, зауважив, що щодо зазначеного нерухомого майна у лютому 1995 року [PERSON] було використано право на безоплатну приватизацію в обсязі 9,73 кв.м., з огляду на, що останній вражає себе співвласником спірного майна. Також вказав, що у лютому 2016 року [PERSON] звернувся до позивача за первісним позовом із проханням надати ключі та дозвіл вселитися в квартиру, де він зареєстрований та в якій має право проживати, однак з'ясував, що не може потрапити до квартири, оскільки позивачем замінено замки, що свідчить про вчинення нею перешкод у користування оспорюваним жилим приміщенням. Третя особа за первісним позовом та об'єднаним позовом [PERSON] в судовому засіданні вважала первісний позов таким, що підлягає задоволенню, а об'єднаний - таким, що задоволенню не підлягає. Третя особа за об'єднаним позовом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» в судове засідання свого представника не направило, згідно заяви направленої на адресу суду просило розглядати справу у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом достовірно встановлено, що спірним жилим примішенням є квартира [ADDRESS]. Як вбачається з об'єднаної позовної заяви та не заперечувалося сторонами по справі та їх представниками в судовому засідання, ордер на отримання вказаної квартири було видано на ім'я [PERSON] та на ім'я [PERSON], як її сина, тобто члена сім'ї. Згідно об'єднаної позовної заяви, [PERSON] посилається на те, що вважає себе співвласником квартири [ADDRESS], так як ним було використано право безоплатної приватизації вказаного житла в обсязі 9, 73 кв.м. Разом з тим, вказані доводи сторони відповідача, позивача за об'єднаним позовом не можуть бути прийняті судом до уваги, та як згідно Договору дарування частини квартири від 24.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник І.Р., за реєстровим № 1234, та відповідного витягу з Державного реєстру правочинів за № 6127393 (а.с. 7-8), [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняла у власність 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Вищевказаний договір у встановленому законом порядку не визнано недійсним, а тому відсутні правові підстави вважати, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається зі змісту об'єднаної позовної заяви та було підтверджено в судовому засідання представником відповідача [PERSON], [PERSON] проживав у спірному житловому приміщенні з грудня 1987 року по 1992 року, після чого виїхав на постійне проживання за місцем проживання свого батька, за адресою: [ADDRESS]. Крім того, як вбачається з актів про не проживання від 20.01.2016 року, 24.03.2016 року та від 26.02.2016 року, засвідчених начальником ЖЕД-103 [PERSON], відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, що підтверджуються сусіди (а.с 10-12). Доказів на підтвердження поважності не проживання відповідача [PERSON] у спірному житловому приміщення, стороною відповідача, позивача за об'єднаним позовом не надано. Посилання відповідача, позивача за об'єднаним позовом та його представника на те, що зі сторони [PERSON] вчинялися перешкоди у користуванні спірним приміщенням не можуть бути прийняті судом зважаючи на те, що стороною відповідача, позивача за об'єднаним позовом, не надано жодного доказу на підтвердження наявності перешкод у [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS], звернення до власника квартири [PERSON] з метою отримання доступу до неї. Разом з тим, як вбачається з письмових доказів наданих стороною позивача за первісним позовом, та підтверджується показами свідка [PERSON], який проживає у вказаному житловому приміщенні разом зі своєю дружиною [PERSON], відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає, перешкоди у користуванні квартирою йому не чинилися, останній добровільно після розлучення батьків виїхав за місцем проживання свого батька. За таких обставин, зважаючи на те, що стороною позивача за первісним позовом доведено факт не проживання відповідача [PERSON], як члена її сім'ї, у квартирі [ADDRESS] понад 1 рік, що не спростовано стороною відповідача, з урахування того, що стороною відповідача, позивача за об'єднаним позовом не доведено наявності зі сторони позивача перешкод у користування вказаним житловим приміщення, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, у задоволенні об'єднаного позову необхідно відмовити у зв'язку з його недоведеністю. Враховуючи викладене та

Outcome: approved