Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням . На обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до договору дарування № 356 від 21 березня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області, він є власником житлового будинку по вулиці Радісна 38 в м. Новий Буг Миколаївської області. Вказаний житловий будинок йому подарував відповідач. Починаючи з квітня місяця 2015 року та по час звернення до суду з позовом відповідач не проживає в будинку, витрати на його утримання не несе. Посилаючись на зазначене, а також на те, що відповідач понад шість місяців в належному йому житловому будинку без поважних причин не проживає, просив позов задовольнити. 26 жовтня 2016 року [PERSON] подав до суду зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення . Відповідач зазначив, що до 17.07.2015 року він був власником житлового будинку по вулиці Радісна 38 в м. Новий Буг та земельної ділянки розміром 0,1000 га. Разом з ним проживав його син [PERSON], якому від 21.03.2011 року подарував вказаний житловий будинок разом з земельною ділянкою, що на ній розміщений. Відповідач являючись особою похилого віку та тяжко хворіючим, потребує постійної сторонньої допомоги, а позивач її не надає, у звязку з чим під час проживання між ними виникали непорозуміння, що змусило відповідача на початку квітня 2015 року покинути житло та переїхати проживати до доньки [PERSON], яка про нього піклується. Після цього позивач змінив замки, а нові ключі йому не надав, через це він не може вселитися до будинку , хоча комунальні послуги сплачуються ним(відповідачем). Посилаючись на викладенні обставини, відповідач [PERSON] просив його позовні вимоги задовольнити, вселити його до житлового будинку. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 1 листопада 2016 року вимоги за зустрічним позовом об'єднані в одне провадження з первісним позовом [PERSON] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини, які зазначені у позовній заяві, просили його задовольнити, мотивуючи тим, що з квітня 2015 року відповідач в будинку № 38 по вулиці Радісна в м. Новий Буг Миколаївської області не проживає, але з реєстрації не знімається. Проти задоволення зустрічного позову заперечили, мотивуючи це тим, що позивач не перешкоджав відповідачу користуватись житловим будинком, а той сам, добровільно, через відсутність позивача, який тривалий час знаходився на лікуванні та вже не міг доглядати за ним, перейшов проживати до доньки [PERSON] в м. Новий Буг по вулиці Щербакова, 3. Крім того, представник позивача [PERSON] зазначив, що в один з відїздів позивача на лікування до м. Миколаїв, відповідач разом зі своєю донькою [PERSON], шляхом вільного доступу до будинку, вивіз частину побутових речей, меблів та техніки, що там знаходились, через це в будинку стало складно проживати. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували, мотивуючи тисм, що відповідач періодично з'являється в будинку, але через свій безпорадний стан сам не може в ньому проживати, зустрічний позов підтримали, посилаючись на те, що позивачем створюються перешкоди для проживання в будинку відповідача ( пошкоджена система опалення будинку, замінені замки у вхідних дверях). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Частина 1\~ст.15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2\~ст.15 ЦК України). За правилами ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~ст.321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому згідно зі\~\~ст.321 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст..383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.379 ЦК України). За змістом ч.3\~ст.9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статті\~150,156 ЖК України\~передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Водночас,\~ст.405 ЦК України\~встановлює сервітутне право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема: - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім'ї власника належать особи, зазначені в ч.2\~ст.64 ЖК України\~(дружина (чоловік), їх діти і батьки). За змістом з ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму житлового приміщення не розривається, а член сімї, який вибув втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно з ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до пункту 5 частини третьої ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сімї понад шість місяців у випадку влаштування непрацездатних осіб у будинку-інтернаті, та в іншій установі соціальної допомоги протягом усього часу перебування в них. За правилами ст.ст.10,11,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При цьому, згідно із\~ст.60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що [PERSON] (відповідач), на підставі договору дарування, посвідченого 21 березня 2011 року приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №356, подарував, а [PERSON]В.(позивач) отримав житловий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку , які розташовані в м. Новий Буг Миколаївської області по вулиці Радісна № 38 (а.с.7,8). Право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок та земельну ділянку зареєстроване 17.07.2015 року ( а.с.14,15). Як видно з будинкової книги для прописки громадян, що проживають [INFO] по вулиці Радісна 38 в м. Новий Буг, за вказаною адресою з 10.01.1983 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON] З пояснень позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] видно, що в житловому будинку разом проживали позивач та відповідач. Відповідач [PERSON], як особа похилого віку, яка хворіє та не може самостійно себе обслуговувати, а також вільно пересуватись, потребує стороннього догляду за ним. З пояснень позивача [PERSON] та його представника [PERSON] вбачається, що позивач періодично протягом року знаходиться на лікуванні в Миколаївській обласній психіатричній лікарні, зокрема останній раз з 30.08.2016 по 26.10.2016 року та госпіталізований 31.10.2016 року, що вказує на те, що він не має можливості постійно здійснювати догляд за відповідачем. У звязку з виниклими обставинами, а також з тим, що позивач перестав надавати допомогу відповідачу, той вимушений був просити доньку [PERSON] надавати йому таку допомогу. Як видно з показань свідків [PERSON],[PERSON],[PERSON] відповідач на протязі 2015-2016 років не мав постійного місця проживання, а переїздив до родичів, які за ним доглядали, а саме з травня 2015 року до доньки [PERSON], з 25 серпня 2015 року до сестри в м. Мала Виска Кіровоградської області, деякий час в 2015- 2016 роках перебував у брата [PERSON] в м. Новому Бузі, а також періодично проживав в [INFO] за місцем своєї реєстрації. В 2016 році в вересні, жовтні місяці разом зі своєю донькою [PERSON], її чоловіком [PERSON] та братом [PERSON] проводили ремонтні роботи в спірному будинку , маючи намір облаштувати його так, щоб можна було проживати в ньому взимку, але не довели ремонт до кінця та вирішили, що відповідач зиму 2016-2017 року проведе у доньки [PERSON] в м. Новий Буг по вулиці Щербакова 3. З показань свідка [PERSON] вбачається, що вона , як донька відповідача має бажання його доглядати, але можливості його постійного проживання в її помешканні не має, а тому, з приходом тепла, вона разом з батьком буде проживати та доглядати за ним в його житлі по вулиці Радісна 38 в м. Новий Буг. З пояснень представника відповідача [PERSON], показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснень представника позивача [PERSON], та змісту його заперечень на зустрічну позовну заяву , вбачається, що відповідач періодично відвідував своє помешкання, мав доступ до свого житла, але з поважної причини не мав можливості самостійно в ньому проживати , так як потребував догляду, а його син [PERSON], через вади психічного здоровя, не мав можливості такий догляд здійснювати. За такого, на думку суду, позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не надали суду безспірні докази того, що відповідач , без поважної причини, вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, у звязку з чим втратив право на користування житловим приміщенням житловим будинком № 38 по вулиці Радісна в м. Новий Буг,що вказує на безпідставність первісного. Посилання представника позивача [PERSON] на те, що позивач сплачує комунальні платежі, а також несе додаткові витрати по утриманню будинку, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як зі змісту абонентських книжок за газопостачання, електропостачання та водопостачання, видно, що платником (абонентом) по ним, до теперішнього часу є відповідач [PERSON], а по іншим витратам позивачем доказів надано не було. Більш того,в судовому засіданні з показань свідків [PERSON], [PERSON], що також не оспорювалось позивачем та його представником, вбачається, що відповідачем та його донькою [PERSON] понесено витрати по налагодженню системи опалення в будинку для можливості проживання в ньому взимку. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, суд з урахуванням вищезазначеного, вважає, що відповідачем [PERSON] та його представником [PERSON] не доведено, що позивач перешкоджав відповідачу проживати у будинку. Підтвердженням цього була можливість відповідача відвідувати житловий будинок на протязі 2015-2016 років, про що повідомили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та періодично там проживати. З пояснень представника відповідача [PERSON], що також підтверджено показаннями вищевказаних свідків, видно, що крім основної причини, яка перешкоджає проживати відповідачу в житлі, а саме його немічність та потреба в сторонньому догляді; пошкоджена система опалення та необхідність щоденного обігріву житла пічним опаленням, яке остаточно не відремонтоване, унеможливлює проживання відповідача взимку в будинку. Вказані умови не створені позивачем, а тому відповідачем не доведене перешкоджання позивачем проживанню відповідача в будинку. Посилання представника відповідача [PERSON] на зміну замків позивачем в будинку, спростовується його ж поясненнями, про те, що не дивлячись на це відповідач, в жовтні 2016 року, вселився в житловий будинок і проживав у ньому, але через відсутність опалення був вимушений тимчасово переселитись до доньки [PERSON] За такого, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення та відмовляє в його задоволенні Посилання представника відповідача [PERSON] та представника позивача [PERSON] на те, що сторони періодично звертались до правоохоронних органів з питань користування житловим приміщенням та речей домашнього вжитку, які там знаходились, а також результати проведення перевірок за такими зверненнями, не спростовують висновку суду про безпідставність позовних вимог за первісним та зустрічним позовом. Питання судових витрати вирішене відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed