Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просить суд встановити факт належності йому на праві власності автомобіля ГАЗ-21Р. В обґрунтування заяви вказує, що на підставі договору дарування від 25.12.1982, посвідченого нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори, йому належить автомобіль ГАЗ-21Р,державний номерний знак [NUMBER]. Заявник свого часу не зареєстрував договір у встановлений законом п'ятиденний строк в державній автомобільній інспекції. На теперішній час належність заявнику вказаного автомобіля заперечується третіми особами, в тому числі зацікавленою особою, оскільки факт набуття майна у власність підтверджено документом, який посвідчено за часів Української Радянської Соціалістичної Республіки. Відтак, договір дарування автомобіля посвідчений Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 25.12.1982р. не відповідає відповідним нормам національного законодавства, що перешкоджає здійснити первинну реєстрацію та поставлення на облік автомобіля. Просить встановити факт належності автомобіля ГАЗ-21 Р, № кузова [NUMBER] 1967 р., шасі [NUMBER] № двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] на підставі договору дарування від 25.12.1982р. посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою. В судове засідання [PERSON], його представник не з'явилися. Представник заявника звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, просить заяву задовольнити з наведених вище підстав. Представник Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області в судовому засіданні пояснив, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС. З огляду на час і підстави набуття заявником права власності на автомобіль, без підтвердження в судовому порядку належності заявнику на праві власності автомобіля на теперішній час здійснити його державну реєстрацію не можливо. З урахуванням всіх обставин справи, проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», перелік фактів, що установлюються судами, не являються вичерпними. При наявності зазначених умов суд може встановлювати і інші факти, які мають юридичне значення. Судом встановлено, що 25.12.1982 Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою посвідчено договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON] подарувала [PERSON] автомобіль ГАЗ-21Р, № кузова [NUMBER] 1967 р., шасі [NUMBER] № двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який належав їй на праві власності. [PERSON] померла [INFO], заявник прийняв спадщину після смерті матері, згідно свідоцтва про право на спадщину від 26.04.2002 отримав у спадщину майно, до складу якого вищезазначений транспортний засіб не увійшов. Дослідивши договір дарування, технічний паспорт автомобіля, свідоцтво про право на спадщину, суд вважає, що факт належності автомобіля ГАЗ-21 заявнику знайшов своє підтвердження. Договір дарування від 25.12.1982 підлягав реєстрації на протязі п'яти днів у реєстраційно-екзаменаційному відділі державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ Запорізької області, однак [PERSON] після укладення договору державну реєстрацію автомобіля не здійснив по теперішній час. Відсутність реєстрації транспортного засобу перешкоджає заявнику користуватися, розпорядитися належним йому на праві власності майном. Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів на території України встановлюється наразі Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 (далі - Порядок №1388). Згідно п.3 Порядку №1388, державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС. Пунктами 7, 8 Порядку №1388 встановлено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. При викладених обставинах зареєструвати автомобіль у відповідності до діючого законодавства України, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 07.09.1998р. №1388, не можливо, оскільки право власності на автомобіль підтверджено документом, який посвідчено за часів Української Радянської Соціалістичної Республіки, тобто заявником не надано документів, які б відповідали чинному законодавству України, на підтвердження правомірності придбання транспортного засобу. Порядком №1388 встановлено, що правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою. Таким документом може бути копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичної чи фізичної особи, яка визнається власником транспортного засобу, його марки, моделі, року випуску, а також ідентифікаційних номерів складових частин. Таким чином, заявником надані беззаперечні докази на підтвердження того, що заявник у 1982 році набув право власності на легковий автомобіль у встановленому на момент його придбання законом порядку, і що на теперішній час заявник позбавлений можливості здійснити реєстрацію належного йому автомобіля відповідно до чинного законодавства України без підтвердження в судовому порядку його права власності на автомобіль, що підтвердив у судовому засіданні представник заінтересованої особи. Інший порядок для встановлення факту володіння легковим автомобілем на праві приватної власності при викладених обставинах законодавством не передбачено. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість задовольнити заяву [PERSON] та встановити даний факт в судовому порядку, оскільки встановлення даного факту не пов'язано з вирішенням спору про право, породжує юридичні наслідки для заявника і діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення. На підставі викладеного,

Outcome: approved