Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів посилаючись на те, що є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» у вересні 2013 року між ним та банком було укладено договір про відкриття карткового рахунку та його обслуговування, відповідно до якого було відкрито картковий рахунок в національній валюті України, оформлено та видано картку «Універсальна» № [NUMBER] і ПІН-код до неї, а також встановлено кредитний ліміт у розмірі 8800,00 грн. Внаслідок шахрайських дій з його карткового рахунку було здійснено переказ грошових коштів на невідомий рахунок. Позивач просив суд відновити суттєво порушені права позивача шляхом зобов'язання відповідача відновити залишок коштів на картковому рахунку № [NUMBER], оформленого на ім'я [PERSON], до того стану, в якому він був станом на 25.06.2015 року, тобто без врахування операцій по списанню грошових коштів 25.06.2015 року о 12:38 год. та того ж дня о 12:49 год. в сумі 7153,12 грн. (а.с.2-5). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року позовні вимоги - задоволено (а.с.2-5). В апеляційній скарзі (а.с.53-56) ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки: - здійснення переказу коштів через платіжну систему неможливо без знаня особистої інформації клієнта, відповідальність щодо нерозповсюдження такої інформації несе сам клієнт; - як вбачається з протоколу допиту позивача він підтвердив факт передачі інформації третій особі для здійснення переказу грошей; - позивачем не надано суду доказів, що шахрай телефонував з номеру саме ПАТ КБ «ПриватБанк». Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що позивач отримав у відповідача банківську карту з кредитним лімітом, з якої внаслідок шахрайських дій невідомими особами було здійснено переказ грошових коштів, а відповідачем здійснена кредитна заборгованість. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Згідно ч.1 ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами у вересні 2013 року укладено договір про відкриття карткового рахунку та його обслуговування, за яким відкрито картковий рахунок в національній валюті України, оформлено та видано картку «Універсальна» № [NUMBER] і ПІН-код до неї, а також встановлено кредитний ліміт у розмірі 8800,00 грн. Відповідно до п.1.27. ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. 25.06.2015 року, з карткового кредитного рахунку [PERSON] о 12:38 год. було здійснено переказ на невідомий інший рахунок суми 4752,00 грн. (4942,80 грн. з урахуванням комісії банку) та після цього о 12:49 годині суму 2126,00 грн. (2211,04 грн. з урахуванням комісії банку), а разом двома переказами було знято 6878,00 грн. (з урахуванням комісії банку 7153,84 грн.), що призвело до залишку кредитної заборгованості станом на 25.06.2015 року у сумі 8683,12 грн., замість попередньої суми у розмірі 1530,00 грн. У зв'язку з цим позивач звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів, які 25.06.2015 року були внесені до ЄДРДР за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та після проведення слідчих дій, винесено відповідну постанову від 19.09.2015 року про закриття кримінального провадження з підстав визначених у постанові. Відповідно до п.9 Розділу 6 Постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З матеріалів справи вбачається, що згідно наданої позивачем ксерокопії пояснень позивача органам слідства позивач по телефону надав інформацію щодо даних своєї картки невідомій особі, яку він вважав робітником банку (а.с.35-37). В судовому засіданні позивч зазначив, що органами слідства не всатновлено, що вказана особа є робітником банку. Отже сам позивач своїми діями надав змогу невідомій особі ініціювати платіжні операції. Відповідно до пунктів 6.7., 6.8. Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Як вбачається зі справи, позивач з питання проведених за його картковим рахунком платіжних операцій, що ним не виконувалися, банку не повідомляв. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції на ті обставини, що позивач своїми діями сприяв незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, та з цього питання невідкладно банк не повідомив, уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо захисту прав позивача. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права з ухваленням новог рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів. У зв'язку з викладеним і

Outcome: dismissed