Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

У квітні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 24083 (двадцять чотири тисячі вісімдесят три гривні 60 копійок) та судові витрати по справі, посилаючись на те, що у зв'язку із порушенням зобов'язання стосовно кредитного договору № BL_ЖГ00011532, який 07.02.2011 р. було укладено між ПАТ «ВіЕйБі банк» та [PERSON] згідно якого позивачем надано відповідачеві кредитні кошти у розмірі 17000 ( сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) за користування яким відповідач зобов'язалась сплачувати 20% річних та 1,50% від суми кредиту за щомісячну плату у вигляді комісії за управління кредитом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надавши клопотання від 29.12.2014 р. про розгляд справи за відсутності позивача в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка проти позовних вимог не заперечувала, однак просила часткове погашення боргу. 20.01.2015 р. у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому суд вважає можливим слухати справу у її відсутності. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 07.02.2014 р. кредитний договір № BL_ЖГ00011532, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі банк» та [PERSON], згідно якого позивачем було надано відповідачеві кредитні кошти у розмірі 17000 ( сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) за користування яким відповідач зобов'язалась сплачувати 20% річних та 1,50% від суми кредиту за щомісячну плату у вигляді комісії за управління кредитом (а.с.6-13). Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався щомісяця погашати частину заборгованості та сплачувати відсотки за користування кредитом, однак свої зобов'язання не виконав, кредит не повертає та відсотки не сплачує, внаслідок чого станом на 01.07.2014 р. заборгованість за сумою кредиту становить розмірі 24083 (двадцять чотири тисячі вісімдесят три гривні 60 коп.), яка складається із загальної суми заборгованості 15362 (п'ятнадцять тисяч триста шістдесят дві гривні 59 коп.); відсотки за користування кредитом 3876 (три тисячі вісімсот сімдесят шість гривень 01 коп.); комісія за розрахункове обслуговування 4845 (чотири тисячі вісімсот сорок п'ять гривень 00 коп.) (а.с.5). Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідачі свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконала, суд вважає необхідним стягнути з неї заборгованість у розмірі 24083 (двадцять чотири тисячі вісімдесят три гривні 60 коп.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved