overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якому вказує, що він був звільнений за власним бажанням з даного підприємства, однак не отримав заборгованість по заробітній платі в сумі 12 871,93 грн. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позов визнають в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , в період з 26.09.2014 року по 09.07.2018 року працював у державному підприємстві «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на посаді вантажника дільниці готової продукції, з якої звільнений за згодою сторін. При звільненні підприємство не виплатило належну позивачу заробітну плату та до цього часу не розрахувалося з ним. Заборгованість державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України перед позивачем складає 12 871,93 грн., що не заперечується відповідачем та підтверджується його довідкою від 16 квітня 2019 р. № 32 (а.с.4). Крім того, до цього часу відповідач не здійснив з позивачем розрахунок по заробітній платі, посилаючись на відсутність коштів та тяжке фінансове становище на підприємстві. Відповідно до ч. 1ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В день звільнення з позивачем не було проведено розрахунок, існує заборгованість у розмірі 12 871,93 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 вересня 2007 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. У сторін є діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з відповідачкою проживали до 8 березня 2019 року. Після цієї дати фактичні шлюбні відносини припинені. Тепер проживають окремо, спільного господарства не ведуть. [PERSON] вважає спільне проживання разом неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надіславши до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім`я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 2 березня 2019 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. У сторін спільних дітей немає. Позивач зазначає, що 5 вересня 2019 року з відповідачкою поїхали на роботу до Польщі. Під час перебування у Польщі, [PERSON] познайомилась з іншим чоловіком та мала з ним інтимні стосунки, тобто мала місце подружня зрада. Внаслідок такої життєвої ситуації, позивач зрозумів, що рішення про укладення шлюбу із відповідачкою було передчасним та хибним. У зв`язку з викладеним [PERSON] припинив фактичні шлюбні стосунки із [PERSON] та вирішив розірвати шлюб. Позивач вважає, що за подружньої зради подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе, примирення також неможливе. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак його представник [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім`я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. [PERSON] у змісті позову зазначає про залишення за ним понесених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 10 жовтня 2015 року він зареєстрував шлюб із відповідачем у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 299. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Вказав, що з лютого 2018 року їх стосунки з дружиною припинились, сім`я розпалася через відмінність характерів, відсутність взаєморозуміння. Вважав, що збереження родини неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому просив розірвати його шлюб з [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню, виходячи з такого. 10 жовтня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 299, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] .\~ Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] .\~ Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав\~ для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 30 серпня 2003 року він зареєстрував шлюб із відповідачем у Відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької\~ області, актовий запис № 320. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Вказав, що на протязі 2-х останніх років сімейне життя між ним та дружиною поступово погіршилось, та поступово призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Кожен з подружжя має різні погляди на шлюб та сім`ю. Вважав, що збереження родини неможливе, а тому просив розірвати його шлюб з [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню, виходячи з такого. 30 серпня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької\~ області, актовий запис № 320, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] .\~ Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] .\~ Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав\~ для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що він у зв`язку із оформленням пенсії звернувся до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області. У підтвердження свого трудового стажу він надав трудову книжку, однак, у зв`язку із некоректним зазначенням дати заповнення трудової книжки та дати народження заявника йому було рекомендовано звернутися до суду та встановити факт належності йому трудової книжки [NUMBER] від 20.02.1978 року. Заявниця надала заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти задоволення заяви не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії паспорту громадянина України № [NUMBER] , виданого 21.03.2019 року органом 1437, [PERSON] народився [INFO] . Згідно довідки про внесення відомостей до єдиного демографічного реєстру №327091-2019 від 23.10.2019 року, [PERSON] народився [INFO] в смт. Чорноморське Чорноморського району АР Крим, Україна. Також на підтвердження дати народження заявником надано картку фізичної особи платника податків,копію воєнного квитка та атестат про середню освіту на ім`я [PERSON] , [INFO] . З наданої трудової книжки [NUMBER] , заповненої 20.02.1978 року на ім`я [PERSON] , вбачається, що некоректно зазначена дата народження заявника та дата заповнення трудової книжки. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, за наявності всіх необхідних доказів, а також з урахуванням того, що організація, яка видала трудову книжку не має можливості внести до неї виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності трудової книжки заявнику. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] № 055698 від 21 червня 2005 року, виданого на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заяви посилається на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,486 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Однак, у Державному акті на право власності на вищезазначену земельну ділянку його по батькові помилково вказано як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », в зв`язку з чим він не може вільно розпоряджатися своїм майном, зокрема укласти договір оренди. Представник заявника адвокат Козак І.О. подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі заявника, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу слід задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлено, що заявником є [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає в с. Чорна Старокостянтинівського району Хмельницької області. 21 червня 2005 року Старокостянтинівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження від 15 березня 2005 року за № 55/2005-р було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Факт належності вищезазначеного Державного акта на право власності на земельну ділянку саме заявнику підтверджується: копією паспорта [PERSON] № 002070397 від 13 липня 2018 року, орган видачі 6826, Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 6826-1854395-2018 від 28 липня 2018 року, інформаційною довідкою Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 01 листопада 2019 року № 330 про те, що заявник [PERSON] дійсно є власником земельної ділянки площею 2,486 га, яка розташована на території Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. На день видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ [NUMBER] 055698 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Внести зміни в Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] № 055698 на даний час неможливо. Земельна ділянка надавалася саме [PERSON] , а не [PERSON] . З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт належності заявнику Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] № 055698 від 21 червня 2005 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просив суд розірвати шлюб між подружжям, зареєстрований 27.12.2016 року в Суворовському районному у місті Одесі відділі Державної реєстрації актів цивільного стану ГТ управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб № 1641. Як стверджує позивач від цього шлюбу є донька [PERSON] , [INFO] . Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. З державного бюджету на користь позивача слід повернути половину сплаченого ним судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просив суд усунути йому перешкоди у користуванні житловим будинком з господарчими будівлями і спорудами, земельною ділянкою, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належать йому на праві власності, та вселити його в жилий будинок [ADDRESS] . У мотивування свого позову заявник вказує, що йому на праві власності належить житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . З відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 01.10.1994 року. Цей шлюб розірвано рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.07.2015 року. В теперішній час відповідачка перешкоджає йому користуватись належним йому майном, не впускає у будинок, внаслідок чого порушуються його права як власника. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, сповіщені належним чином про дату, час та місце його проведення. Раніше у підготовчому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав. В судовому засіданні представник позивача доводи позову підтримала, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов до наступного висновку: Судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,100 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На цій земельній ділянці забудований житловий будинок, який належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26.06.2009 року, виданого виконкомом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, що встановлено зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.10.2013 року № 11737441. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.12.2015 року № 504/2468/15-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту обстеження від 10.07.2017 року складеного депутатами Фонтанської сільради Лиманського району Одеської області [PERSON] з серпня 2013 року не проживає у належному йому будинку. [PERSON] з приводу протиправних дій відповідачки звертався до Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області, проте повідомленням від 22.08.20218 року № 16768 йому вказано на необхідність вирішення даної проблеми у судовому порядку. Суд до даних правовідносин застосовує правило ст. 391 ЦК України - власник мйна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України - право власності є непорушним. Таким чином, оскільки [PERSON] перешкоджає позивачу у користуванні належному йому житловим будинком, то таке порушення має бути усунено у судовому порядку. Крім того, [PERSON] безумовно має бути вселений у належний йому житловий будинок. З відповідачки на користь позивача має бути стягнутий судовий збір, оскільки його витрати документально підтверджені. На підставі наведеного,

Outcome: approved