Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

у жовтні 2018 року з Київського районного суду м. Полтави до Машівського районного суду надійшла вказана цивільна справа за позовом [PERSON], мотивований тим, що позивач з відповідачем є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], шлюб між ними розірвано, неповнолітній син проживає разом з нею, відповідач не бачиться та не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям та здоров'ям, матеріальної допомоги не надає, має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 111216,94 грн. Таким чином, позивач вважає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх обов'язків, як батько. Увесь час позивачка самостійно виховує сина, створює належні умови для його виховання і розвитку та жодного разу не створювала перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною, однак він за 10 років жодного разу не проявив бажання побачити дитину. Враховуючи вищевикладене, позивач просить позбавити батьківських прав відповідача стосовно його неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] 13.11.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він зазначив, що не відмовляється виконувати рішення щодо виплати аліментів для утримання сина та вказав, що сплачував кошти по мірі можливості різними способами, стверджує, що він разом з сином спілкувався, гуляв, грався, що можуть підтвердити свідки, але позивач робила все для того, щоб їхній зв'язок з сином скінчився. Відповідачем зазначено той факт, що у 2011 р. син повідомив, що його б'є дядько, який був з матір'ю, після цього зв'язок з сином був втрачений з ініціативи позивачки. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить не позбавляти його батьківських прав, так як обіцяє виправитися і після звільнення з місць позбавлення волі допомагати синові як морально, так і матеріально (а.с.60). У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, пояснивши, що відповідач на протязі життя дитини не надавав сину моральної та матеріальної підтримки, посилання [PERSON] на те, що він зобов'язується після відбуття покарання надавати допомогу сину та наладить з ним спілкування, не має значення, оскільки після відбуття покарання син досягне повноліття. Позивач також повідомила, що відповідач самоусунувся від виховання сина, після розлучення вона привозила дитину до бабусі відповідача, оскільки ніхто крім неї не хотів спілкуватися з дитиною, відповідач близько 10 років навіть не бачив сина, жодного разу не зателефонував, не сплачував аліменти. Відповідач у судове засідання не з'явився, натомість у своєму відзиві просить розглядати справу без його участі (а.с.60). Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, натомість направив клопотання про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору просить врахувати інтереси малолітнього [PERSON] (а.с.66). Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що відповідач [PERSON] - позивач по справі є матір'ю, а [PERSON] - відповідач по справі, є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.10). Шлюб між сторонами розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 23.05.2011 р. (а.с.11). Як убачається з довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради від 18.06.2018 р. [PERSON] - позивач по справі та її син [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.13). За рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.07.2010 р. вирішено стягнути з [PERSON] - відповідача по справі на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей певного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з 05.01.2010 р. (а.с.12). За довідкою-розрахунку заборгованості з виплати аліментів №24827 від 06.06.2018 р. видно, що за виконавчим листом №2-2129 від 26.07.2010 р. виданим Київським районним судом м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліментів мається заборгованість, яка складає станом на 01.06.2018 р. 1112016,94 грн. (а.с.20). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26.07.2018 р. убачається, що завідуючою сектором з питань усиновлення, опіки та піклування, головним спеціалістом сектору з питань усиновлення, опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтави ради було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON], за результатами чого було з'ясовано, що умови проживання відповідають всім санітарно-гігієнічним нормам, для дитини створені належні умови, відведене окрема кімната (а.с.14). Як убачається з характеристики на учня 7-С класу комунального закладу «Полтавська гімназія «Здоровя» №14 Полтавської міської ради Полтавської області [PERSON], він до навчання ставиться відповідально, своєчасно готує домашні завдання, займається плаванням, бере активну участь у позакласних заходах. Виховується хлопчик у неповній сім'ї , але мати достатньо уваги приділяє навчанню а вихованню сина, відвідує батьківські збори. За період з 2017 року по 2018 рік батько хлопчика жодного разу не приходив до школи, не цікавився навчанням та успіхами сина (а.с.21). За інформацією, наданою 12.06.2018 р. директором Комунального закладу «Полтавська дитячо-юнацька спортивна школа №3 з плавання» [PERSON] відомо, що [PERSON], [INFO]. дійсно займається з вересня 2015 р. у даній школі щоденно 11:00 до 13:00 год., приймає активну участь у змаганнях у складі команди цієї школи, має перший юнацький розряд (а.с.22). З наданої службової характеристики на [PERSON] - позивача по справи вбачається, що вона працює в салоні «SHY» на посаді перукар-стиліст з 2016 року та за період роботи зарекомендувала себе з позитивної сторони (а.с.23). Згідно з висновком виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування від 11.12.2018 р., зібрані матеріали у сукупності вказують на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього [PERSON],[INFO]., ніколи не цікавився життям та здоров'ям сина, не приймав участі у вихованні, не підтримував морально та не забезпечував матеріально, а тому є доцільним позбавити його батьківських прав (а.с.68-70). Судом з'ясовано думку малолітнього [PERSON], який повідомив, що батька не пам'ятає, не спілкувався з батьком навіть по телефону, ніякої участі в його житті відповідач не бере, бажає щоб відповідача позбавили батьківських прав. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст.164 СК України). Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток сина, що свідчить про те, що він нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому з урахуванням усіх обставин справи суд приходить до висновку про необхідність позбавлення його батьківських прав стосовно сина [PERSON]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved