Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 квітня 2015 року. В квітні 2016 року вони припинили шлюбні стосунки з тих причин, що в них різні погляди на подружнє життя. Відсутність взаєморозуміння призвела до того, що між ними часто виникали скандали та сварки, які відбувалися в присутності їх неповнолітньої дитини, що негативно впливало на її психологічний стан. Спілкування перетворилось на зясування стосунків, в результаті вони втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги. З огляду на викладене, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 03 квітня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 66. Прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, [PERSON] скористалась даним правом та звернулась до суду з таким позовом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказала, що шлюбні відносини фактично припинили у квітні 2016 року, після чого сторони стали проживати окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їхньої дитини. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд прийшов до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved