Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У жовтні 2017 р. позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, вказуючи на те, що 08 грудня 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, вчинений Капітанівською селищною радою Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис № 11. Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти сторін проживають разом з позивачем. Відносини між сторонами припинилися по причині того, що сторони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, а тому позивач вважає, що їхнє подальше спільне сімейне життя неможливе та просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Крім цього відповідач не дивлячись на свій обов'язок не надає матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку. В зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання спільних дітей з моменту подання позову до досягнення ними повноліття. Позивач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримує повністю та просить суд задовольнити його. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов визнає повністюта не заперечував проти його задоволення. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 08 грудня 2000 року сторони зареєстрували шлюб, вчинений Капітанівською селищною радою Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження за актовим записом № 1 від 24.01.2001 року, вчиненого Капітанівською селищною радою та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження за актовим записом № 18 від 29 червня 2010 року, вчиненого Виконкомом Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Діти сторін проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 7030 від 07 жовтня 2017 року, виданої Виконавчим комітетом Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися по причині того, що вони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, в результаті чого постійно в сім'ї виникали сварки, примиритися не бажають, вважають, що подальше спільне життя між ними не можливе. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, суд дійшов до висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не дивлячись на свій обов'язок участі у вихованні дитини в повній мірі не приймає, матеріальної допомоги на її утримання в достатній мірі не надає, у зв'язку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку. Згідно з ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому він не може бути меншим за розміром, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, тобто меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей, той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу ) її матері, батька або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК України ) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує: стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього аліментів на інших дітей, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява [PERSON] надійшла до суду і зареєстрована 10 жовтня 2017 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з цим, суд вважає, що аліменти повинні стягуватися з [PERSON] з дня пред'явлення позову, а саме з 10 жовтня 2017 року. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640 грн. щодо позовної вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави, судовий збір у розмірі 640 грн. щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved