Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об»єтом спільної сумісної власності подружжя, в якому просила поділити житловий будинок літ. А-2, який складається із слідуючих приміщень; 1 поверх: підсобного приміщення - 1, площею 14,6 кв. м., гаража -11, площею 21.5 кв. м., 2 поверх: коридора 1-1, площею 7.7 кв. м, кімнати 1-2, площею 9.3 кв. м., кімнати 1-3, площею 13.6 кв. м., кухні 1-4, площею 11.2 кв. м., санвузла 1-5 , площею 3.0 кв. м. та господарські будівлі: сарай літ. Б, вбиральня літ. В, літній душ літ. Г, сарай літ. Д, погріб літ.а1, хвіртка літ № 1, ворота огорожі літ. № 2, огорожа, літ. № 3. питний колодязь № 5, що знаходяться в [ADDRESS] та являються спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за мною, [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку та господарських будівель, виділивши її в натурі.Визнати за мною, [PERSON], право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS] площа якої складає 0,1115 га та виділити її в натурі. У лютому 2016 року позивачка надала суду заяву про уточнення та зміну позовних вимог, відповідно до якої просить поділити домоволодіння, яке складається із житлового будинку літ. «А-2» та господарських будівель, розташованих по [ADDRESS] та являються спільною сумісною власністю подружжя між нею, [PERSON], та відповідачем [PERSON]; визнати за нею , [PERSON], право власності на 12/25 ч. житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться в [ADDRESS], та складаються: в житловому будинку літ. «А- 2» із приміщень : гаража 11, площею 21.55 м2, кімнати 1-3 площею 13.6 м2., частини кухні 1-4 площею 10.2м2., загальною площею 45.3 м2, господарських будівель та споруд: сараю літ.»Д», 1/2 ч. хвіртки №1, 1/2 частини воріт огорожі №2, 1/2 частини огорожі №3, 1/2 частини колодязя питного №5 та виділити їх їй в натурі; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь різницю часток при розподілі будівель в сумі 4780 гривень ( чотири тисячі сімсот вісімдесят) грн.; визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 ч. земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS]( кадастровий номер [NUMBER] ) та виділити в натурі у відповідності до висновку №64-15 судової земельно-технічної експертизи, а саме: земельну ділянку площею 388 м2 ( на плані зафарбовану в червоний колір), яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки міської ради ([ADDRESS]) довжина межової лінії складає: 5.79 м, 10.80 м., з боку земельної ділянки по [ADDRESS] довжина межової лінії складає 10.21 м. з боку земельної ділянки міської ради довжина межової лінії складає 14.5 м., з боку земельної ділянки по [ADDRESS] довжина межової лінії складає: 7.25м, 14.41 м., 14.56 м.. збоку земельної ділянки другого співвласника довжина межової лінії складає 4.86 м, 2.6 м., 4.3 м., 1.41 м., 4.95 м.,12.42 м., 6.82 м., 5.13 м., з боку земельної ділянки спільного користування довжина межової лінії складає 8.57 м.,3.0 м., 2.18 м., 6.52 м., 5.01 м., та у спільне користування земельну ділянку площею 72 м2 для проходу та проїзду; Зобов'язати [PERSON] здійснити відповідне переобладнання в будинку. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати по оплаті судового збору, проведенняекспертиз, надання правової допомоги згідно з наданими квитанціями та розрахунками на підставі ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, виходячи із змісту позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнал. При цьому вона пояснила, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивач пропустила строк позовної давності для звернення до суду. Вислухавши пояснення сторін, свідків, експерта, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в 1979 році позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], який був між ними розірваний 17 грудня 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] виданий відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м. Полтави 13 січня 2000 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] ([INFO]), [INFO]. Під час перебування у шлюбі на земельній ділянці, розміром 0,1115 га, розташованій по [ADDRESS], яка в подальшому була приватизована відповідачем, подружжям [PERSON] в 1980 році розпочато будівництво житлового будинку та господарських будівель, яке було закінчено в 1987 році. Свідоцтво про право власності на житловий будинок видано на ім'я відповідача [PERSON] Домоволодіння, розташоване на [ADDRESS] складається із житлового будинку літ. А-2, сараю літ. Б, вбиральні літ. В, літнього душа літ. Г, сараю літ. Д, погреба аі, хвіртки №1, воріт огорожі №2, огорожі №3, питного колодязя №5. Відповідно до звіту про незалежну оцінку об'єкту нерухомого майна, виконаного «Приватним підприємством «Бюро послуг та консультацій» вартість житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою [ADDRESS] в м. Полтаві, станом на 03 квітня 2015 року становить 299168 грн. Житловий будинок літ. А-2 складається із слідуючих приміщень; 1 поверх: підсобного приміщення - 1, площею 14,6 кв. м., гаража -11, площею 21.5 кв. м., 2 поверх: коридора 1-1, площею 7.7 кв. м, кімнати 1-2, площею 9.3 кв. м., кімнати 1-3, площею 13.6 кв. м., кухні 1-4, площею 11.2 кв. м., санвузла 1-5, площею 3.0 кв. м.. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями були побудовані під час перебування з відповідачем у шлюбі, а тому у відповідності до ст. 22 КпШС (норма закону, яка діяла на момент набуття права власності на майно) вказане майно є їхньою спільною сумісною власністю, внаслідок чого кожен має рівні права щодо володіння, користування та розпорядження ним. Також, як передбачено ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку ( доходу). Згідно до ч. 2 ст. 60 СК України презумція спільності прав на майно, набуте за час перебування у шлюбі, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При таких обставинах, у відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки домоволодіння було споруджене під час шлюбу, то незалежно від того, хто із подружжя зареєстрований його власником, воно є спільною сумісною власністю подружжя. У разі розірвання шлюбу співвласники перестають бути подружжям. Однак правовий режим їхнього майна, набутого за час шлюбу, залишається попереднім - спільною сумісною власністю, але вже колишнього подружжя. Колишнє подружжя може бути співвласниками протягом невизначеного строку, аж до поділу майна, знищення його чи до смерті одного із них. Як було встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON], після розірвання шлюбу продовжувала проживати разом з відповідачем однією сім'єю в даному домоволодінні. Разом володіли і користувалися всім майном, в тому числі будинком та господарськими будівлями, саджали огород, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради. Вона регулярно щомісячно сплачує комунальні послуги. Разом з ними проживає їхня донька [PERSON] зі своїм сином [PERSON], [INFO]. Але за останній рік життя стало відповідач почав влаштовувати сварки, виганяти позивачку та дочку з онуком з будинку, що підтверджується довідками Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області. Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, після розірвання шлюбу, до того часу, поки не буде порушено право одного із подружжя співвласника на майно другого подружжя співвласника, строк позовної давності не розпочинається. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК України) Тому суд приходить до висновку, що з 13.07.2013 року, коли відповідач почав виганяти позивачку із будинку, було порушено її право власності, з якого починається обчислення строку позовної давності, відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Дані норми також передбачені ст.ст. 70, 71 СК України. При таких обставинах житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] належать на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу, частки яких є рівними, тобто по 1/2 частці за кожним. Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України право власності на будівлю та споруду кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04 жовтня 1991 року одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може вирішити позов, якщо він заявлений про порядок використання, розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. Відповідно до п.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України. За таких умов позивачка має право на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1115 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] Однак, між позивачкою та відповідачем, як співвласниками домоволодіння не досягнуто згоди щодо поділу майна. Позивач на підставі ст. 69-71 СК України, ст. 372 ЦК України має право звернутися до суду з вимогою про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, при цьому вважається що частки власників є рівними. У відповідності до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями) при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. З роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в Постанові від 21 грудня 2007 року№11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, до даних правовідносин суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 Сімейного кодексу України,щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди щодо присудження грошової компенсації, може мати місце розгляд спірних правовідносин в суді з підстав, передбачених ст.365 ЦК України. У разі коли спірні правовідносини не врегульовані в досудовому порядку, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки кожного з подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки, яка може бути надана лише за його згодою. Як вбачається з висновку №64-15 судової будівельно-технічної та земельно - технічної експертизи від 28.09.2015 року, виготовленого судовим експертом Авдєєвим А.К. запропоновано один варіант поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS] в м. Полтаві, який погоджений відповідними службами. Так, першому співвласнику пропонується виділити: в житловому будинку літ. «А-2» приміщення: гараж И площею 21.5 м2, кімната 1-3 площею 13.6 м2, частина кухні 1-4 площею 10.2 м2 , загальною площею 45.3 м2. По іншим будівлям та спорудам: сарай літ. »Д», 34 частину хвіртки №1, 1/2 частина воріт огорожі №2, 1/2 частина огорожі №3, 1/2 частина колодязя питного №5; - другому співвласнику пропонується виділити: в житловому будинку літ. «А-2» приміщення: підсобне приміщення 1 площею 14.6 м2, коридор 1-1 площею 7.7 м2, кімната 1-2 площею 9.30 м2, частина кухні 1-4 площею 1.0 м2, санвузол 1-5 площею 3.0 м2., загальною площею 35.6 м2. По іншим будівлям та спорудам: сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», літній душ літ. «Г», погріб літ. «а1», 1/2 частина хвіртки №1, 1/2 частина воріт огорожі №2, 1/2 частина огорожі №3, 1/2 частина колодязя питного №5. Другому співвласнику виділяються будівлі та споруди на суму 154364 грн., що більше на 4780 грн. Різниця часток при такому розподілі будівель складає 4780 грн.. При такому розподілу будівель реальними частками співвласників є: - у першого співвласника 12/25; - у другого 13/25. Для виконання даного варіанту поділу необхідно здійснити наступні переобладнання в будинку: 1. Закласти дверний отвір із коридору 1-1 площею 7.7 м2 в кімнату 1-3 площе. 13.6 м2 та із підсобного приміщення 1 площею 14.6 м2 в гараж 11 площею 21.5 м2; 2. Улаштувати в кухні 1-4 площею 11.2 м2 перегородку, розділивши дане приміщення на два площею 10.2 м2 та 1.0 м2, частину приміщення площею 10.2 м2 використовувати як кухню, а частину площею 1.0 м2 об'єднати із санвузлом 1-5 площею 3.0 м2; 3. Отвір в перекритті між приміщенням гаража 11 площею 21.5 м2 та частину кухні площею 10.2 м2 використовувати як сходи із першого поверху на другий; 4. Улаштувати дверний отвір із частини кухні площею 10.2 м2 в кімнату 1-3 площею 13.6 м2; 5. В межах гаража 11 площею 21.5 м2 улаштувати санвузол площею не менше 3.8 м2; 6. Підсобне приміщення 1 площею 14.6 м2 використовувати як кухню, забезпечивши природне освітлення через скляні двері; 7. Обладнати виділені частини будинку самостійним опаленням та електропостачанням; 8. Підземну мережу газопостачання, водопостачання та каналізації залишити в спільному користуванні. Земельно-технічною експертизою запропоновано один варіант розподілу земельної ділянки у відповідності до запропонованого варіанту розподілу будівель по 1/2 частці за кожним співвласником, а саме: в спільне користування співвласників пропонується виділити земельну ділянку площею 72 м2 (на плані жовтого кольору) для проходу та проїзду, першому співвласнику пропонується виділити земельну ділянку площею 388 м2 (на плані зафарбовано в червоний колір), яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки міської ради( [ADDRESS]) довжина межової лінії складає: 5.79 м, 10.80 м., з боку земельної ділянки по [ADDRESS] довжина межової лінії складає 10.21 м. з боку земельної ділянки міської ради довжина межової лінії складає 14.5 м., з боку земельної ділянки по [ADDRESS] довжина межової лінії складає: 7.25м, 14.41 м., 14.56 м.. збоку земельної ділянки другого співвласника довжина межової лінії складає 4.86 м, 2.6 м.,4.3 м., 1.41 м., 4.95 м.,12.42 м., 6.82 м., 5.13 м., з боку земельної ділянки спільного користування довжина межової лінії складає 8.57 м.,3.0 м., 2.18 м., 6.52 м., 5.01 м.. Другому співвласнику пропонується виділити земельну ділянку площею 388 м2 ( на плані зафарбовано в синій колір), яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки по [ADDRESS] довжина межової лінії складає 2.62 м., 12.11 м.,13.87 м., з боку земельної ділянки міської ради довжина межової лінії складає 10.77м.,з боку земельної ділянки першого співвласника довжина межової лінії складає 4,86 м.,2.6 м.,4.3 м., 1.41 м., 4.95 м., 12.42 м., 6.82 м., 5.13 м., з боку земельної ділянки спільного користування довжина межової лінії складає 5.62 м., 2.84 м.. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджується відповідними квитанціями, позивачкою було сплачено судовий збір у сумі 2163 грн.84 коп., витрати за проведення експертизи у розмірі 1500 грн. 00 коп., та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved