Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення донькою навчання в ВП «Миколаївський факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури», тобто до 30 червня 2016 р., але не більше ніж до досягнення нею 23 років. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.04.1994 року по 01.06.2006 рік. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька після розірвання шлюбу та по теперішній час проживає разом з позивачкою. З 01.09.1013 року вона є студентом ВП «Миколаївський факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури», навчається на стаціонарному відділені денної форми навчання. Її навчання вимагає додаткових витрат, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки він є здоровим та працездатним. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. Заочним рішенням від 29.10.2015 року, винесеним Корабельним районним судом м. Миколаєва, позов був задоволений у повному обсязі, і з [PERSON] було стягнуто на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.04.2015 р. і до закінчення дочкою навчання, тобто до 30.06.2016 р., і не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Не погодившись із заочним рішенням, відповідач [PERSON] 29.01.2016 року звернувся до суду з заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення. Ухвалою суду від 17.05.2016 року заочне рішення від 29.10.2015 року було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що він добровільно надавав матеріальну допомогу дочці протягом 2015 року, а також позивачці. Аліменти, які отримала позивач за виконавчим листом від 29.10.2015 року в сумі 4 000 грн., вона використала на особисті потреби, а не навчання дочки. Крім цього, він проживає із жінкою, у якої також є дочка, яка навчається у вищому навчальному закладі, та якій він матеріально допомагає. Відповідач також зазначив, що його батько тяжко хворий, переніс операцію і потребує коштів на подальше лікування та догляд. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, прийшов до наступного. Так, згідно норм Сімейного кодексу України підставами виникнення аліментного зобов'язання між батьками та їх повнолітніми дочкою, сином, які продовжують навчання після досягнення повноліття і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги є сукупність таких юридичних фактів: 1) продовження навчання дочкою, сином після досягнення повноліття; 2) недосягнення дочкою, сином встановленого законом віку - 23 років; 3) потреба дочки, сина у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; 4) наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. Сукупність цих юридичних фактів утворює юридичний склад, необхідній і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності, або недоведеності в судовому засіданні хоч б одного з наведених вище фактів, вищезазначене аліментне зобов'язання пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач - [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.13). Шлюб між сторонами по даній справі був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу(а.с.10). Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом із позивачкою та проживає по теперішній час, що підтверджується копіями паспорта (а.с.11,12). Судовим розглядом встановлено, що [PERSON], була студенткою денної форми ВП «Миколаївський факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури». Термін навчання з 01.09.2013 року по червень 2016 року, що підтверджується довідкою № 439 від 27.03.2015 р. (а.с.9). На день ухвалення рішення [PERSON], [INFO], не виповнилося 23-х років. Суд вважає, що у судовому засіданні було доведено існування всіх юридичних фактів, необхідних для виникнення аліментних зобов'язань. Як встановлюють ч.1 та ч.3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду починаючи від дня пред'явлення позову. В той же час ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного та всіх обставин справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивачки слід стягнути позивача аліменти у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.04.2015 року і до закінчення навчання їх донькою в Київському університеті культури, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. в звязку з тим, що позивач була звільнена від сплати такого при зверненні до суду.

Outcome: partial