Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] в м.Носівка Носівського району Чернігівської області, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом. Коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухомість, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.\~ В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак, надала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м. Носівка Носівського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно заповіту від 15 січня 2003 року [PERSON] заповіла житловий будинок з господарчими будівлями, які знаходяться в [ADDRESS] внучці [PERSON] (а.с.6). Як видно з свідоцтва про шлюб позивач 08 листопада 2018 року уклала шлюб з [PERSON] , взявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.16). Рішенням № 18 Комаргородської сільської ради від 10.12.2015 року вулицю Петровського перейменовано на вулицю Іванівську (а.с.9). З довідки № 321 від 15 березня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Комаргородської сільської ради Томашпільського району, видно, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташовані в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом залишилася [PERSON] , за життя спадкодавці проживала в спадковому будинку та після її смерті продовжує проживати по даний час в спадковому будинку(а.с.7). В довідці про показники об`єкта нерухомого майна № 148 від 30 травня 2019 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. До складу спадкового майна входить житловий будинок літ «А», веранда літ «а», ганок літ «а1», літня кухня літ «Б», сарай літ «В», криниці літ «Г», ворота, хвіртка, огорожа 1-3 (а.с.8). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 242/02-31 від 09.08.2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на нерухомість (а.с. 17). Згідно повідомлення державного нотаріального архіву Вінницької області № 3272/0118 від 10 жовтня 2019 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] по фонду Томашпільської державної нотаріальної контори - не виявлено (а.с. 21). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК Україниу разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанції ПриватБанк № 0.0.1442410520.1 від 20 серпня 2019 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 грн. 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved