Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

у жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,10 га на території Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації (кадастровий номер [NUMBER] ) у порядку спадкування після померлої тітки - [PERSON] та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві зареєструвати за ним вказану земельну ділянку. Позов мотивував тим, що [INFO] померла його тітка - [PERSON] . Останньою було складено заповіт, згідно з яким єдиним спадкоємцем всього її майна є він - [PERSON] . До спадкового майна померлої увійшла земельна ділянка площею 0,10 га на території Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації (кадастровий номер [NUMBER]) за адресою [ADDRESS] . Однак, право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] не було оформлено: постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2003 року [PERSON] було відмовлено в оформлені права власності на земельну ділянку, після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки [PERSON] не входить до числа осіб, які мають право на спадщину за законом. 23.08.2005 року Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 2-4351/15.2005 було встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та визнано [PERSON] племінницею [PERSON] . [PERSON] була надана у власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га на території Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (кадастровий номер [NUMBER]). Він звернувся до другої Київської державної нотаріальної контори із заявою про надання інформації щодо кола спадкоємців майна померлої [PERSON] , які звернулись з заявами про вступ у спадщину та чи встановлено коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Єдиною спадкоємицею [PERSON] була його тітка - [PERSON] , інших спадкоємців немає. Тому, вважаючи, що його тітка не мала можливості за свого життя належним чином оформити права на земельну ділянку площею 0,10 та на території Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (кадастровий номер [NUMBER]), оскільки тяжко хворіла та згодом померла, виходячи з положень ст. ст. 1218, 1225, 1236 ЦК України звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою від 29.10.2018 року відкрито провадження у справі з призначенням її розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 48-49). В судовому засіданні 11.03.2019 року [PERSON] уточнив свої вимоги та остаточно просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,10 га на території Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації (кадастровий номер [NUMBER] ) у порядку спадкування після померлої тітки - [PERSON] . В судовому засідання [PERSON] та його представник вимоги уточненого позову підтримали та просили його задовольнити, виходячи з обставин, викладених у ньому. Відповідач - Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, будучи повідомленою в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у м. Києві в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Треті особі - Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради та Департамент земельних ресурсів Київської міської ради, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, пояснення щодо позову не надали, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний запис за № 4055 від 09.03.2017 року (а.с. 7). [PERSON] 11.09.2015 року було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коберником А.М., зареєстрований у реєстрі за № 1367, відповідно до якого спадкодавець заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, [PERSON] , [INFO] , - позивачу по справі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, що належало їй на момент смерті, у тому числі на земельну ділянку площею 0,10 га на території Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації (кадастровий номер [NUMBER]) за адресою [ADDRESS] , котра була надана [PERSON] у власність для ведення особистого селянського господарства площею (а.с. 13). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). За життя останньою було складено заповіт на [PERSON] , котра, в свою чергу, 09.11.2000 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадкове майно, на яке було видано свідоцтво, складається з: житлового будинку під номером 7 [ADDRESS] (а.с. 10). Право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] не було оформлено, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2003 року [PERSON] було відмовлено в оформлені права власності на земельну ділянку, після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки [PERSON] не входить до числа осіб, які мають право на спадщину за законом (а.с. 14). Згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 2-4351/15.2005 23.08.2005 року було встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та визнано [PERSON] племінницею [PERSON] (а.с. 15). У зв`язку із вказаним позивач не може реалізувати своє право на отримання спадщини, і тому звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1234, 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом. Вказане вище підтверджено наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved