Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить домоволодіння № 24/26 по вул. Шопена в м. Маріуполі. У будинку зареєстровані відповідачі, які більше року за місцем реєстрації не проживають. На підставі викладеного просив визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком № 24/26 по вул. Шопена в м. Маріуполі. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, надали спільну заяву, в якій позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Вказали, що визнання їх та їхньої малолітньої дитини [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням,а саме будинком № 24/26 по вул. Шопена в м. Маріуполі, не порушує їх права, адже вони мають власне житло в Російській Федерації, де проживають та зареєстровані. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, просила ухвалити рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05.06.2001 року Третьою Маріупольської державною нотаріальною конторою за реєстраційним № І-1131, [PERSON] належить 1/2 частина жилого будинку з відповідними до цієї долі надвірними та господарськими прибудовами, які розташовані в м. Маріуполі по вул. Шопена, 24/26, право власності на яке зареєстровано в Маріупольському БТІ 24.09.2001 року за реєстраційним № 37589. У відповідності до довідки № 47, виданої головою КСН «сел. Україна», у будинку № 24/26 по вул. Шопена в м. Маріуполі зареєстровані, але не мешкають відповідачі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з паспортних даних відповідачів [PERSON] та [PERSON], вони зареєстровані в Приморському Краї, [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про реєстрацію за місцем проживання № 3782 від 19.05.2015 року, виданого Відділом УФМС Росії по Приморському краю в Артемівському міському окрузі, [PERSON], [INFO], також зареєстрована в Приморському Краї, [ADDRESS]. Крім цього, згідно свідоцтва про державну реєстрацію права, виданого 11.06.2015 року Управлінням Федеральної служби державної реєстрації кадастру і картографії по Приморському краю, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.06.2015 року, належить квартира [ADDRESS] в Приморському Краї, Російська Федерація. Згідно акту № 92, складеного 16.10.2015 року головою КСН «сел. Україна», відповідачі [PERSON], [PERSON] та малолітня [PERSON] у будинку № 24/26 по вул. Шопена в м. Маріуполі зареєстровані, але не мешкають більше одного року. Даний факт також в акті підтвердили сусіди. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено та заперечується самими відповідачами, що [PERSON], [PERSON] та малолітня [PERSON] не проживають за адресою: [INFO] більше одного року без поважних причин, що також підтверджується актом КСН «сел. Україна». За таких обставин справи, суд вважає, що [PERSON], [PERSON] та малолітня [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування будинком № 24/26 по вул. Шопена у м. Маріуполі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved