Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо їх спільної дитини [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту подання позову і до досягнення повноліття. В обґрунтування позову вказала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.02.2014 р. Від спільного подружнього життя у них [INFO] року народився син [PERSON] Шлюб між сторонами було розірвано рішенням суду 19.04.2016 р., відповідач з дитиною не спілкується, вихованням не займається, дитиною взагалі не цікавиться, участі в її утриманні не приймає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У судове засідання сторони, представник позивача та представник органу опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області не з'явилися. Представник позивача - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стверджуючи, що повністю усвідомлює значення своїх дій. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області - Гажа М.Ю. подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та проханням про задоволення позову з урахуванням дій відповідача, який проти задоволення позову та позбавлення його батьківських прав не заперечує. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін та представника органу опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області. Вивчивши доводи позову та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 20.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №09. [INFO] року народився [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.04.2016року шлюб між сторонами було розірвано. Судом встановлено, що з 2015 року відповідач по справі проживає окремо від дитини, з неповнолітнім не спілкується, не бере участі у його вихованні, матеріально не підтримує, тобто не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини, що не заперечується відповідачем у поданій ним заяві. Згідно з висновком Новоодеської РДА Миколаївської області від 04.01.2018 р., орган опіки і піклування остаточне рішення щодо вирішення питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO], залишив на розсуд суду, оскільки у зв'язку із неявкою відповідача за викликами органу опіки та піклування неможливо було опитати батька дитини, у зв'язку із чим відсутні достатні фактичні дані, які б давали підстави прийняти рішення клопотати перед судом про позбавлення батьківських прав [PERSON] Правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з положеннями ст.. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі в разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини Відповідно до п.п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2017 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише в разі, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], не піклується про нього як батько, належним умов для проживання та розвитку не створив, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO], стверджуючи, що усвідомлює при цьому наслідки своїх дій. Враховуючи таку позицію відповідача [PERSON] суд приходить до висновку, що доводи позову щодо необхідності позбавлення батьківських прав відповідача є обґрунтованими, а будь -які інші заходи впливу на батька дитини з урахуванням його свідомої позиції щодо небажання приймати участь у вихованні та житті сина не можуть досягнути мети такого впливу - зміни ставлення батька до дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 182, ст.ст. 183, 191 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховується, розмір прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, працездатність відповідача за віком та станом здоров'я, а також обов'язок батьків щодо утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Заявлений розмір аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача є обґрунтованим. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем до суду позову, а саме із 02.10.2017 р. та згідно з вимогами ст.. 367 СК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за один місяць. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 640 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 320 грн. 00 коп. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає достягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 320 грн. 00 коп.

Outcome: approved