Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

у жовтні 2017 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 1987 доларів США 14 центів та судовий збір по справі у розмірі 1600 грн 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між сторонами 23.03.2007 укладено кредитний договір №37.3/АА-019.07.2 згідно умов якого позивач відриває відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 13644 доларів США 00 центів терміном до 23.03.2014 включно із процентною ставкою 12,5 %, а відповідач у свою чергу зобов'язався кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитом, після чого 05.11.2008 між сторонами укладено додаткову угоду на підставі якого процентна ставка встановлюється у розмірі 16% річних, однак всупереч вищевикладеному відповідачем систематично порушувалися умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 23.03.2007 між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №37.3/АА-019.07.2 згідно умов якого позивач відкрив позивачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 13644 доларів США 00 центів терміном до 23.03.2014 включно із процентною ставкою 12,5 %, а відповідач зобов'язався починаючи з місяця, наступного за звітнім, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у розмірі 163 долари США 00 центів на рахунок, вказаний у п. 1.3цього Договору шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку (а.с. 5-7). Для забезпечення виконання умов зобов'язання 23.03.2007 між сторонами укладено договір застави транспортного засобу «Chevrolet» модель «Aveo», рік випуску 2007, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], тип легковий седан, реєстраційний [NUMBER] (а.с. 9). 05.11.2008 між сторонами укладено додаткова угода до кредитного договору №37.3/АА-019.07.2 від 23.03.2007 викладено п. 1.5 кредитного договору у новій редакції процентна ставка встановлено у розмірі 16% річних, а також розділ 7 «Особливі вимоги» кредитного договору викладено у новій редакції (а.с. 8). Згідно розрахунку заборгованості: нарахованих процентів по кредиту за період з 01.02.2013 по 13.07.2017 за кредитним договором №37.3/АА-01.07.2 від 23.03.2077 становить 1987 доларів США 00 центів, що в еквіваленті в національній валюті складає 51488 грн 13 коп. (а.с. 10-21). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вомог, а тому підлягають задоволенню. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1600 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved