Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]\~ із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем кредитного договору № Р24.205.70677 від 28.10.2013 року [PERSON] отримала кредит у сумі 30000,00 грн. зі сплатою 10% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Проте відповідач належним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 21.03.2016 року у сумі 29383,20 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 22970,48 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями у розмірі 6412,72 грн.. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності №1.10/02-1 від 10.02.2016 року не зявилася (а.с. 10), належним чином була повідомлена про місце і час розгляду справи, в позовній заяві, просила суд розглядати справу без її присутності на підставі наявних доказів та матеріалів та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.(а.с. 5) Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час, дату і місце судового засідання неодноразово повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення не надавала, у звязку з чим ухвалою суду від 11.07.2016 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № Р24.205.70677 від 28.10.2013 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 30000,00 грн. зі сплатою 10% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.14-16). Банк повністю виконав свої зобовязання перед відповідачем та надав кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером та меморіальним ордером № Р24.205.70677.1 від 28.10.2013 року. (а.с.13, 19). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається , що 31.2.2015 року між ТОВ «ФК «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-1, згідно умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступив (передав у власність), а ТОВ «ФК «Рантьє», набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. (а.с. 20-23) На виконання вимог ст. 1082 ЦК України, відповідача письмово повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу реєстрації. (а.с.12). Таким чином, до ТОВ «ФК «Рантьє» перейшли всі права ПАТ «Ідеа Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р24.205.70677 від 28.10.2013 року. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Проте відповідач належним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 21.03.2016 року у сумі 29383,20 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 22970,48 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями у розмірі 6412,72 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку №29094420570677.980 та розрахунком заборгованості станом на 21.03.2016 року. (а.с. 17-18, 24-25). У звязку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 1378,00 грн.,\~ також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved