Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

У жовтні 2018 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] якій він просить суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 3220881701:01:020:0024, розміщеної за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення (демонтажу) самочинно збудованої [PERSON] альтанки та господарської будівлі,а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Позов вмотивований тим, що Рішенням виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області №190 від 20.08.2009р. позивачу надано дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт в [ADDRESS] . Проте, позивач не може отримати погодження проектної документації на виконання будівельно-монтажних робіт, внаслідок того, що відповідач самовільно збудував на земельній ділянці позивача тимчасову споруду та господарські будівлі. Бориспільським РВ ГУ Держтехногенбезпеки у Київській області, встановлено, що відстань від тимчасової споруди та господарської будівлі, розташованої на присадибній ділянці відповідача по [ADDRESS] до житлового будинку відповідача, розташованого по [ADDRESS] становить 4 метри та 7 метрів, чим порушено мінімальну протипожежну відтань, встановлену вимогами ДБН 360-92* «Планування і забудова міських і сільських поселень». [PERSON] самовільно здійснив будівництво альтанки та господарської будівлі на земельній ділянці, яка належить [PERSON] , чим порушив право позивача на володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. Всі його спроби врегулювати даний земельний спір мирним шляхом виявилися марними, а тому позивач і звернувся до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді від 11 жовтня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.01.2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримав поданий позов та просив суд його задовольнити. Представник позивача, підтримувала поданий позов, просила суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення пред`явленого позову. Представник відповідача також заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні з підстав його необґрунтованості. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] власником земельної ділянки площею 0,2499 га, яка розташована Київська область, Бориспільський район, с. Вороньків. Дана обставина підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД №917524 (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Наданий позивачем план меж земельної ділянки та акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки не є належними та достатніми доказами у розумінні ЦПК України, що підтверджує факт вчинення перешкод відповідачем у користуванні позивачем своєю земельною ділянкою та те, що відповідач у справі побудував тимчасову споруду та господарську будівлю на земельній ділянці позивача. Будь-яких інших належних, допустимих, достовірних доказів на підтвердження позовних вимог позивача матеріали справи не містять, а тому в задоволенні пред`явленого позову слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed