overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 28 грудня 1996 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем втратили почуття взаємної любові, довіри та взаєморозуміння, з вересня 2014 року шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позову, зауважила, що шлюбні відносини вони з позивачем припинили з грудня 2014 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 1996 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Надержинщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про що відповідно до Свідоцтва про шлюбі серії [NUMBER], виданого повторно 23.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області, зроблений актовий запис № 16. [PERSON] та [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; оскільки почуття любові та поваги втрачено, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітніх дітей між ними досягнута. Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 28 вересня 2012 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з квітня 2015 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, просила розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 28 вересня 2012 року між сторонами був укладений шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 28 вересня 2012 року, актовий запис № 2564 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з квітня 2015 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказував, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 04.09.2010 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивував тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2010 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сторони з січня 2014 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказав, що постановою Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 24 вересня 2008 року, у виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси про стягнення з нього на користь Крединої Спілки «Перше кредитне товариство» 1.184 гривень 24 копійок, був накладений арешт на його майно - 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Ним заборгованість перед Крединою Спілкою погашена. Він звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту. Однак у задоволенні заяви йому було відмовлено. Просить позов задовольнити. Представник відповідача пред*явлених вимог не визнала та пояснила, що постановою Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 24 вересня 2008 року у виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси про стягнення з позивача на користь Крединої Спілки «Перше кредитне товариство» 1.184 гривень 24 копійок був накладений арешт на майно позивича - 1/3 частину квартири [ADDRESS]. На теперішній час виконавче провадження за збігом строків зберігання знищено. Їй невідомо про погашення позивачем заборгованості. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, із постанови Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 24 вересня 2008 року вбачається, що, згідно наказу № 2н/279-08, виданого 25 січня 2008 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з позивача на користь Крединої Спілки «Перше кредитне товариство» 1.184 гривень 24 копійок, був накладений арешт на його майно - 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Також, із постанови Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від грудня 2008 року вбачається, що виконавчий лист за заявою стягувача був поверутий стягувачу без виконання. При цьому, із копій квитанцій до прибуткових касових ордерів № 37041, № 37042 та № 37043 від 23 грудня 2008 року, наданих суду позивачем, вбачається, що ним як заборгованість, так і судові витрати по справі погашені у повному обсязі. Разом з тим, у задоволенні заяви позивача про зняття арешту було відмовлено. При таких обставинах суд, враховуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Другої Херсонської державної нотаріальної контори, в якому просив зняти арешт з будинку [ADDRESS]. Позові вимоги, з урахуванням заяви про їх уточнення, мотивовані тим, що позивачу на праві власності належить будинок за адресою: [ADDRESS]. Нещодавно дізнався, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 20.07.2011 року про накладення арешту на вказаний будинок. Запис внесено Другою державною нотаріальною конторою м. Херсона, а власником майна зазначено [PERSON] Вважає, що арешт на майно накладено неправомірно та просить його скасувати. Сторони в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача при вирішенні питання поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 26.01.2005 року [PERSON] належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідно даних з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 20.07.2011 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою був накладений арешт на вищезазначений будинок, власником якого відповідно реєстру є [PERSON]. Документів які були підставою накладення даного арешту та будь-яка інформація з приводу його накладення в держнотконторі відсутня (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідь Другої Херсонської державної нотаріальної контори № 470/01-16 від 17.04.2015 р.). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власності майно вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що нотаріальною конторою було накладено арешт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], власником якого є позивач, а не [PERSON], тому судом не встановлено обставин, які б підтверджували обґрунтованість заборони на відчуження вказаного майна. Крім того, адреса [PERSON] зазначена, як [ADDRESS], а не буд. [ADDRESS]. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Біленченківської сільської ради Гадяцького району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи, що у серпні 2007 року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті на ім'я позивача залишила заповіт. У встановлений законом шестимісячний строк позивач з заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки захворів та тривалий час лікувався, тому звернувся до суду. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа направила до суду заяви про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Суд встановив, що 22 травня 2007 року в с. Біленченківка Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким земельну частку(пай), державний акт на право приватної власності на землю, заповіла [PERSON] Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 1,647 га. [INFO] року в с. Писарівщина Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Біленченківської сільської ради Гадяцького району на дату смерті, [PERSON] була зареєстрована та проживала одна [INFO]. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Згідно виписки Гадяцької ЦРЛ № 105 від 29.01.15р. [PERSON] перебував на лікуванні з 06.02.08р. по 18.02.08р. з діагнозом: ІХС, стабільна стенокардія напруги ФК ІІ, гіпертонічна хвороба. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини -перебування на лікуванні [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що шлюбні стосунки припинені, у зв'язку з тим, що втрачено взаємопорозуміння між подружжям. Відповідачка проживає окремо, та не веде спільного господарства. На даний час позивач створив нову сім'ю. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Примирення між подружжям неможливе. Дитина буде проживати з матір'ю. В судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви, щоб розгляд справи проводити у їх відсутність та проти позовних вимог не заперечували (а. с. 18-19). Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 26 жовтня 2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 767 (а.с. 6). З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась, в наслідок втраченого взаємопорозуміння між подружжям. Фактичні шлюбні відносини припиненні з березня 2015 року. Сторони спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дітина буде проживати з матір'ю. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 06 вересня 2014 року померла його мати [PERSON]. За життя [PERSON] була власником будинку № 34 на вул. Бєлороссова у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. За життя [PERSON] склала заповіт, в якому зазначене спадкове майно заповідала йому. Протягом шісти місяців з дні смерті спадкодавця позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. 21 квітня 2015 року державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у правовстановлюючому документі відсутні підпис посадової особа та печатка юридичної особи, що його видала. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача, в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 2014 року померла мати позивача [PERSON]. За життя [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КИ № 585096, свідоцтвом про народження [PERSON] ІОО№ 670453. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, за життя [PERSON], належав житловий будинок № 34 по Бєлороссова у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Згідно із копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 06 лютого 1978 року № 9841, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради області на імя [PERSON], відсутня підпис посадової особи, що видала свідоцтво та печатка юридичної особи, однак вказане свідоцтво зареєстровано в органах БТІ. Факт володіння за життя [PERSON] нерухомого майна за адресою № 34 по Бєлороссова у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, підтверджується рішенням № 8 виконкому Центрально-Міської районної ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу від 14 січня 1970 року. Тобто спадкове майно, дійсно за життя належало [PERSON], яка померла 06 вересня 2014 року. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В порядку, передбаченому ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, тому їх слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 4 березня 1995 року між ним і відповідачем було зареєстровано шлюб. У 1996 році в них народилась дочка [PERSON], а 9 квітня 2008 року народилась дочка [PERSON] Позивач вважає, що [PERSON] на нього не схожа як зовні, так і за характером, тому в нього виникли сумніви, чи є вона його біологічною дочкою. За результатами проведених аналізів його батьківство виключається. Посилаючись на викладене, позивач просив виключити з актового запису № 542, зробленого 25 червня 2008 року Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, у графі батьки відомості про те, що батьком [PERSON] є він. У судовому засіданні позивач і його представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. У судовому засіданні відповідачка позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, визнавши результати проведених аналізів. Третя особа в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Заслухавши пояснення позивача, його представник [PERSON] та відповідачки, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони в справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 4 березня 1995 року до 13 січня 2015 року. 9 квітня 2008 року в них народилась дочка [PERSON] Згідно з результатами генетичного дослідження щодо встановлення біологічного батьківства виключено, що позивач є біологічним батьком [PERSON] Відповідачка результати проведеного дослідження визнала та не заявила клопотання про проведення відповідної експертизи. Частинами 1, 2 ст. 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст. 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та виключити відомості про позивача як батька [PERSON] з актового запису про її народження. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з указаною заявою, зазначаючи, що в серпні 2014 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для оформлення пенсії, але йому було відмовлено в цьому, оскільки в трудовій книжці дату його народження зазначено 29 жовтня 1964 року, а в паспорті дату його народження зазначено 29 вересня 1964 року. Вважає, що в трудовій книжці дату його народження зазначено помилково. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив встановити факт належності йому, [INFO], трудової книжки, виданої на його імя, [INFO]. У судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задовольнити. У судовому засіданні представник заінтересованої особи [PERSON] проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з паспортом [PERSON] народився 29 вересня 1964 року в м. Харкові. У трудовій книжці старого зразка дата народження заявника зазначена 29 вересня 1964 року. Однак у трудовій книжці нового зразка дата народження заявника помилкового зазначена 29 жовтня 1964 року. У звязку з цим управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області повідомило заявника про те, що для призначення пенсії необхідно встановити в судовому порядку факт належності йому трудової книжки, в якій дата його народження зазначена 29 жовтня 1964 року. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved