Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

у жовтні 2014 року Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області звернулося до суду із названим позовом у якому просило стягнути із відповідача на користь Вишгородської міської ради майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в розмірі 935 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовав тим, що 18 квітня 2013 року о 2 год. 30 хв. відповідач на Канівському водосховищі в районі м.Вишгород Київської області грубо порушив правила любительського та спортивного рибальства, а саме проводив вилов риби в заборонений (нерестовий) період, без належного дозволу органів рибоохорони, забороненим знаряддям лову - сіткою з жилки, при цьому виловив рибу цінних видів, а саме: плітка - 5 шт., плоскирка - 10 шт., окунь - 10 шт., чим порушив пункт 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства України, статтю 63 Закону України «Про тваринний світ» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Вишгородського районного суду Київської області відповідача визнано винним у вчиненні адіміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП та накладено на адміністративне стягнення. Однак, при накладенні на відповідача адміністративного стягнення судом не було вирішино питання щодо стягнення з відповідача збитків, нанесених рибному господарству України. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в порядку частини 2 статті 158 ЦПК України, у якій просив розглядати справу без їх участі та просив про задоволення позову. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом зазначається наступне. У судовому засіданні встановлено, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13 червня 2013 року, яка набрала законної сили, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штраву у розмірі 340 грн (а.с. 8). Згідно довідки - розрахунку сума збитків, обчислена за таксами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2011 року № 1209 складає 935 грн. (а.с. 9). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. У статті 69 того ж Закону зазначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. З урахуванням встановлених судом обставин справи та юридичних фактів, норм матеріального та процесуального права, якими обґрунтовано позов, судом зазначається, що позов Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області підлягає задоволенню. З урахуванням частини 3 статті 88 ЦПК України, із відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати.

Outcome: approved