Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У квітні 2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 28 вересня 2006 року між ним та відповідачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що одруження виявилося невдалим, оскільки вони не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя. З грудня 2012 року сімейне життя погіршилося, що призвело до фактичного припинення подружніх стосунків. Вказує, що кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, відповідач нехтувала сімейними цінностями, між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала дитина, що негативно впливало на психічний стан дитини та спричиняло як позивачу так і дитині душевні страждання. У зв»язку з цим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Вказує, що дитина від народження по листопад 2013 року проживала разом з ним, він займався її вихованням та утриманням. Відповідачка зареєстрована в його оселі, але проживає постійно в різних місцях, доходу немає, вихованням та утриманням дитини не займається, тому він вважає доцільним та законним залишити проживати дитину разом з собою, просив визначити місце проживання доньки разом з ним за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що підставою для звернення його до суду з даним позовом є те, що відповідачка на даний час без його згоди утримує доньку за кордоном у своїх родичів, куди вони поїхали на різдвяні свята. Дозвіл на вивіз дитини він давав лише на період з 12.11.2013 року по 31.12.2013 року, але по цей час відповідачка не повернулась та не привезла дитину. Під час спілкування з матір»ю відповідача, яка мешкає у Сумській області, позивачу стало відомо, що відповідачка не бажає спілкуватися з ним та бачити його, а також дала вказівку про те, щоб він надавав кошти на утримання дитини через матір відповідачки. В подальшому позивач уточнив свої вимоги та просив зобов»язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні; визначити спосіб участі у вихованні та спілкування з дочкою: двічі в місяць у другу та четверту п»ятницю з 18 години п»ятниці до 15 години неділі за місцем проживання позивача; у разі неможливості побачення з дочкою у визначений судом час, через хворобу або з інших поважних причин, переносити побачення з дочкою на чергову п»ятницю; почергового святкування з дочкою Нового року, Різдва, Пасхи, дня народження дитини у місці проживання позивача; встановити можливість двічі на рік оздоровлювати дочку терміном до одного місяця кожного разу на території України, а також за кордоном. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав письмову заяву з проханням справу розглянути без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце розгляну справи повідомлялась, причини неявки суду не повідомила. Тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з»явилась, надала письмову заяву з проханням справу розглянути без участі представника третьої особи, підтримує позовні вимоги, за результатами розгляду справи надіслати на їх адресу копію рішення. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку зібраним в справі доказам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Так, за змістом до ст. ст. 141, 150 СК України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, а предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Зазначеному обов'язку батьків відповідає відповідне право дитини, закріплене в ст.ст. 8, 19 Закону України «Про охорону дитинства». Положеннями ст. ст. 7, 155 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 153 СК України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право безперешкодно спілкуватися з нею, якщо таке право не обмежено законом або судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Положеннями ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та так участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2006 року по 12 березня 2013 року (а.с.6), від якого мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З довідки форми 3, виданої КП «ЖЄК № 3» вбачається, що відповідачка [PERSON] та дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.35). З листа приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу [PERSON] видно, що 11.11.2013 року за реєстром № 2260, було засвідчено справжність підпису [PERSON] на заяві про згоду на виїзд за кордон до Російської Федерації малолітньої [PERSON] у період з 12 листопада 2013 року по 31 грудня 2013 року, у супроводі матері дитини(а.с.10). Відповідно до даних Головного центру обробки спеціальної інформації в базі даних є запис про перетинання державного кордону дитиною [PERSON], [INFO] р., дата перетину - 13.11.2013 р. о 11 год. 05 хв. (а.с. 37-38). Питання про надання висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини розглядалось на засіданні комісії з питання зазисту прав дитини Броварського міськвиконкому 18.06.2014 р. у присутності позивача та орган опіки та піклування Броварської міської ради не надав висновку до суду щодо визначення місця проживання дитини, через те, що місце знаходження матері та малолітньої дитини невідомо, тому працівники служби у справах дітей та сім»ї невзмозі провести обстеження умов проживання матері та доньки, поспілкуватися з ними, з»ясувати всі обставини справи та належним чином повідомити її про час та місце проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини на якому розглядатиметься питання визначення місця проживання малолітньої дитини(а.с.30-31). З листа Броварського МВ (з обслуговування м. Бровари та Броварського району) вбачається, що ними прийнято заяву [PERSON] про те, що його колишня дружина [PERSON] примусово утримує малолітню дитину за ордоном у родичів та дане повідомлення зареєстровано до Єдиного обліку заяв повідомлень про кримінальні правопорушення та розглянуто у відповідності до ЗУ «Про звернення громадян»(а.с. 36). Згідно з актом обстеження умов проживання, проведеним спеціалістом служби у справах дітей на підставі доручення органу опіки та піклвання з метою підготовки висновку щодо визначення місця проживання дитини, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] дитині створені умови для проживання, відпочинку та заняття. Квартира знаходиться у задовільному санітарному стані. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що унеможливлює укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України, за заявою матері або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно зі ст.159 СК України , якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. Відповідно до ст. 12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою ВР України за № 789-ХІІ від 27.02.1991р.) дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі онтакт из обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами існує спір щодо спілкування батька з дочкою та участі у її вихованні, тому враховуючи обставини справи, інтереси дитини, ставлення батька до виконання своїх батьківських обовязків, вік дитини, відносини, які склалися між сторонами, потреби дитини в силу свого віку в дотриманні певного режиму сну та харчування у звичних умовах, те, що дитина тривалий час була позбавлена спілкування з батьком втратила з ним певний звязок, суд знаходить необхідним усунути перешкоди в спілкуванні позивача з дитиною та визначити спосіб участі у вихованні та спілкування з дочкою: двічі в місяць у другу та четверту п»ятницю з 18 години п»ятниці до 15 години неділі за місцем проживання позивача; у разі неможливості побачення з дочкою у визначений судом час, через хворобу або з інших поважних причин, переносити побачення з дочкою на чергову п»ятницю; почергового святкування з дочкою Нового року, Різдва, Пасхи, дня народження дитини у місці проживання позивача; встановити можливість двічі на рік оздоровлювати дочку терміном до одного місяця кожного разу на території України, а також за кордоном. Встановлення такого порядку спілкування з дитиною, на думку суду, надасть можливість обом батькам приймати участь у вихованні дочки, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечить можливість виконання батьком, який проживає окремо від дитини, одного з найважливіших обов'язків батьків - виховання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved