Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Вказане майно належало померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернувся до нотаріуса, але отримав відмову через те, що відсутній оригінал свідоцтво про право власності на житло. В зв'язку з чим, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні просив позов задовольнити, оскільки через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1999 року, він не має можливості оформити свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заявою від 24.10.2016 року просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторони, належних чином повідомленої про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON], є матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). З паспорту громадянина України вбачається, що [PERSON] з 16.01.1964 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.5-6). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1999 року виданого Бюро приватизації житла, власником будинку за адресою [ADDRESS] є [PERSON], що також підтверджується листом №521 від 26.07.2016 року КП Херсонське бюро технічної інвентаризації ХОР (а.с.9, 13). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис № 07 (а.с.8). Відповідно до технічного паспорту на одноквартирний житловий будинок [ADDRESS] від 08.08.2016 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди були побудовані у 1970 - 1971 роках (а.с.10-12). З листів Бериславської державної нотаріальної контори від 07.10.2016 року та 26.10.2016 року вбачається, що за заявою [PERSON] була заведена спадкова справа № 199/2014 до майна померлої [INFO] року [PERSON], що на час смерті проживала за адресою [ADDRESS]. Інші заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не надходили. У зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на житловий будинок, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування(а.с.14, 20). Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та він правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Оскільки судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після померлої [INFO] року [PERSON], у передбачений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1999 року, виданого Бюро приватизації житла, зважаючи на те, що іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на право на будинок не існує, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved