Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

у квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Малоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області, відповідно до вимог якої просить визначити їй додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 18.04.2008 року, строком на два місяці, після набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.04.2008 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. 04.03.1996 року її мати розпорядилася своїм майном і склала заповіт, зі змісту якого на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, яке буде належати їй на день смерті [PERSON]. Представник позивача згідно довіреності [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON], проте у прийнятті заяви їй було відмовлено у звязку із пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не була зареєстрована із спадкодавцем і не подала відповідної заяви вчасно. Зазначає, що вказаний строк нею був пропущений з поважних причин, а саме причиною пропуску строку є стан здоровя, зокрема із 2007 року у неї проблеми із опорно-руховим апаратом, що викликало тривале лікування в медичних закладах та встановлення інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою, випискою №7 та письмовими поясненнями. Відтак, вважає, що строк для прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин та просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 26.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Учасники справи у підготовче засідання не зявилися, про дату, час та місце такого повідомлені належним чином. Позивачем та її представником через канцелярію суду подано клопотання про розгляд даної справи без їх участі (а.с.38-39,50). 11.03.2019 року представником відповідача поштовим звязком скеровано на адресу суду «відзив на позов», згідно з яким позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить дану справу розглядати у його відсутності (а.с.37-38). Згідно із ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії VII-УР №1346231 від 21.06.1968 року батьками [PERSON] записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Згідно із копії свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 063640 від 19.04.2008 року, [PERSON] померла 18.04.2008 року у віці 87 років у с.Мала Плавуча, Козівський район, Тернопільська область (а.с.18). За життя\~[PERSON] 04.03.1996 року, розпорядилася на випадок смерті, що належний їй на праві особистої власності жилий будинок, господарський будинок, що знаходиться у с.Мала Плавуча Козівського району Тернопільської області і все майно, яке їй належить, заповідає [PERSON] (а.с. 21). 11.04.2018 року представник позивача звернулась до приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу [PERSON] із зверненням про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], однак нотаріус їй розяснив про можливість вирішення зазначеного питання в судовому порядку, оскільки позивач не проживала постійно із спадкодавцем і не подала заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори до шести місяців, а відтак видати свідоцтво про право на спадщину не можуть (а.с.25). Підставами для відмови у вчиненні зазначених нотаріальних дій було те, що позивач пропустила шестимісячний строк, встановлений законодавством для прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2\~ст. 1220 ЦК України). Частина 3\~ст.1272 ЦК України\~визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 надано роз'яснення про те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як на підставу пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини представник позивача покликається на стан здоров'я, зокрема, те, що з 2007 року у неї проблеми із опорно-руховим апаратом, що викликало тривале лікування в медичних закладах та встановлення інвалідності, що підтверджується довідкою №14 від 23.01.2018 року, випискою №7 із медичної карти хворого від 05.02.2018 року (а.с.4-5), а також заповіт [PERSON] від 04.03.1996 року, який згідно правової позиції Верховного Суду України по справі №6-496цс17 від 06.09.2017 року при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати як свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. У суду не виникає сумніву у достовірності досліджених документів, оскільки вони відповідають обставинам справи і не заперечуються відповідачем, про що зазначено у його заяві. Відтак, суд дійшов до висновку, що в судовому засіданні доведено, що позивач з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця, а відтак подану заяву слід задовольнити, надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. При цьому, суд вважає, що у звязку з тим, що вимог про розподіл судових витрат позивачем заявлено не було, дане питання судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved