Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом і до закінчення сином навчання, або до досягнення сином двадцятитрирічного віку, а також стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину понесених додаткових витрат на сина у виді витрат на навчання в розмірі 6 845 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за час перебування у шлюбі в сторін 30 березня 2000 року народився син [PERSON], який наразі є повнолітнім і продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній формі. За таких обставин він потребує утримання, оскільки навчається на денній формі, не працює та проживає разом із позивачем за її рахунок. 1 вересня 2017 року вона уклала Договір щодо оплати за навчання сина і за перші два семестри навчання вже двічі сплатила по 6 845 грн., тому з відповідача необхідно стягнути ? частину від понесених нею витрат. Відповідач має офіційний дохід у вигляді пенсії, а також працює неофіційно, що свідчить про наявність у нього можливості надавати утримання сину. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Додатково пояснив, що є пенсіонером, не має інших утриманців і за рахунок пенсії зможе сплачувати аліменти сину в заявленому позивачем розмірі. Крім того, він готовий погасити і 1/2 частину додаткових витрат на навчання сина, але просив суд надати йому розстрочку в оплаті цієї суми на 3 місяці. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача та третьої особи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримування припиняється у випадку припинення навчання. Право на звертання до суду з позовом про стягнення аліментів мають той з батьків, з ким проживає дочка, син, а так само самі дочка, син, що продовжують навчання. Таким чином, при розгляді вказаної категорії справ суду необхідно встановити сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 роки; 2) продовження ним навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що з 1999 року по 10 жовтня 2009 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Таким чином, 30 березня 2018 року БороданьВладислав став повнолітнім. 1 вересня 2017 року між [PERSON] та Державним університетом телекомунікацій укладено Договір № 17/18-б-Б/кс-1н-37д на навчання студента [PERSON], форма навчання - денна. Стипендію [PERSON] під час навчання не отримує, офіційно не працює та перебуває на утриманні батьків. 16 серпня 2017 року та 1 листопада 2017 року [PERSON] внесла 2 платежі по 6 845 грн кожен за навчання сина, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 12). Навчання [PERSON] на денній формі без отримання стипендії, а також рівень споживчих цін дає підстави для висновку про те, що він потребує утримання від батьків на час навчання. Відповідач [PERSON] може надавати утримання своєму сину, оскільки з його слів, має офіційний дохід у виді пенсії в розмірі, достатньому для сплати аліментів. За таких обставин суд робить висновок про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму сину на час його навчання, а також зобов'язаний компенсувати позивачу 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на навчання сина. Відтак позов підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України такі має бути стягнуто з відповідача в дохід держави у розмірі 1409 грн. 60 коп. (704,80 грн+704,80 грн.). Водночас за клопотанням відповідача сплату додаткових витрат на дитину в розмірі 6 845 грн необхідно розстрочити на три місяці рівними платежами по 2 281,67 грн, які має бути сплачено до 22 числа кожного з трьох місяців розстрочки.

Outcome: approved