Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг та моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] Відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] та в даній квартирі проживають три особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Посилається на те, що [PERSON] проживає в квартирі однак він не сплачує житлово-комунальні послуги, якими користується у повному обсязі. В позовних вимогах просила суд стягнути з [PERSON] на її користь 4 171,54 грн. понесених витрат по оплаті житлово-комунальних послуг та інших послуг, а також стягнути відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечували та просили у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2013 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого згідно розпорядженням Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації № 163 від 11.09.2006 р. квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до довідки Форми № 3 в даній квартирі зареєстровано три особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 14). В обгрунтування позову позивач посилається, що відповідач проживає в квартирі, вона з 01.04.2013 р. самостійно утримує квартиру та відповідач не сплачує житлово-комунальні послуги, якими користується у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» до обов'язків споживачів комунальних послуг віднесено своєчасну оплату за спожиті комунальні послуги. Під час розгляду справи судом встановлено, що Відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] споживає житлово-комунальні послуги. Заперечення Відповідача, що він сплачує житлово-комунальні послуги суд оцінює критично, оскільки відповідачем відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України дані твердження не доведені під час розгляду справи. Позивачка з 01.04.2013-01.02.2014 р.р. здійснювала оплату житлово-комунальних послуг на суму 5 565,74 грн., оплата за холодне та гаряче водопостачання на суму 527,42 грн., за електропостачання на суму 644,45 грн., послуги за користування «Укртелекомом» на суму 300,17 грн., що підтверджується документально (а.с. 15-27, 47-56, 65а). Розрахунок (всього сплачено) 5 565,74 + 527,42 + 644,45 +300,17 = 7 037,61 грн. За таких обставин суд вважає, що з Відповідача на користь Позивачки слід стягнути 3 518,80 грн. в рахунок 1/2 частини сплачених коштів. Разом з тим заборгованість по оплаті за використану гарячу та холодну воду за відповідний період становить: 1 305,49 грн. Заборгованість сплачено у квітні та червні 2014 р., що підтверджується документально 1/2 частина яку має сплатити відповідач за вищезазначені послуги 1 305,49 : 2 = 652,74 грн. Отже, загальна сума становить 3 518,80 грн. (1/2 частина від сплачених коштів всього) + 652,74 грн. (1/2 частина від заборгованості) = 4 171,54 грн. Таким чином позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з Відповідача 4 171,54 грн. понесених витрат по оплаті житлово-комунальних послуг є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, в своїх позовних вимогах Позивач просить стягнути з Відповідача моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоро'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено наявність моральної шкоди. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту заподіяння Відповідачем моральної шкоди позивач не надав. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial