Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON]звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі, який 09 лютого 2010 року був між ними розірваний. В період шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю та знаходиться на її утриманні. Позивачка зазначає, що в серпні 2017 року їх з відповідачем донька стала навчатися на платній формі навчання в Міжнародному гуманітарному університеті, за перший рік якого вона сплатила 15678,00 грн. Стверджувала, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає фінансову допомогу, однак має змогу її давати, оскільки має стабільний прибуток у вигляді заробітної плати та інших доходів, непрацездатних батьків на утриманні не має. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? від усіх видів заробітку відповідача, однак рішення суду відповідач не виконує. Позивач вказує, що батько дитини повинен брати участь у додаткових витратах на її утримання, які несе позивач, а саме на: придбання розчину для контактних лінз, придбання взуття, придбання канцтоварів, пошив форми, додаткові грошові збори з батьків на медикаменти, розважальні заходи, екскурсії, відвідування музеїв, кіно, запрошення на дні народження, витрати на навчання в університеті. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], а саме: одноразово 1500 грн. в рахунок пошиву форми для навчання; 354,95 грн. в рахунок витрат на канцтовари; 523,00 грн. в рахунок сплати витрат на розчин для контактних лінз; 783,65 грн. в рахунок сплати витрат на взуття; 1000,00 грн. в рахунок додаткових грошових зборів на медикаменти, розважальні заходи та ін., загалом на суму 4161,60 грн.; стягувати з відповідача періодичні платежі в розмірі 685,50 грн. щомісячно та 7839,00 грн. щороку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття та закінчення навчання, тобто до 05 серпня 2020 року. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, позивач надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а.с. 28). Відповідач в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 26 ). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року (а.с.5). Встановлено, що в період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року з відповідача на користь [PERSON]\~ були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 05 серпня 2020 року Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В правовій позиці Верховного Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу\~ст.185СК України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини здібностей, талантів, хронічної хвороби чи каліцтва, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат. Додатковими витратами позивач зазначає витрати напридбання взуття, придбання канцтоварів, пошив форми, додаткові грошові збори з батьків на медикаменти, розважальні заходи, екскурсії, відвідування музеїв, кіно, запрошення на дні народження. Суд вважає, що додаткові грошові збори з батьків на медикаменти, розважальні заходи, екскурсії, відвідування музеїв, кіно, запрошення на дні народження, не є витратами на розвиток здібностей дитини та повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позивача в частині стягнення витрат на додаткові грошові збори з батьків на медикаменти, розважальні заходи, екскурсії, відвідування музеїв, кіно, запрошення на дні народження, періодичні платежі в розмірі 685,50 грн. на навчання в університеті такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на придбання розчину для контактних лінз слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд визнає, що зазначені витрати в розумінні\~ст. 185 СК України\~є додатковими витратами на лікування дитину, які повинні нести батьки. В обґрунтування витрат на придбання розчину для контактних лінз та їх розміру, позивач надала суду касовий чек №12819 про сплату 371, 00 грн. за розчин Alcon Opti Free Puremois, що не може бути визнано судом належним доказом по справі, оскільки жодних медичних довідок, медичних карток дитини та призначення лікаря щодо необхідності носіння лінз саме донькою [PERSON] позивачем суду не надано, з підстав чого такі вимоги також не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] навчається на 1-му курсі Міжнародного гуманітарного університету на очній формі навчання, що підтверджується договором про надання освітніх послуг №081-1Нд-009 від 25 липня 2017 року, укладеного між МГУ в особі ректора [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до 1.2,2.3 договору про надання освітніх послуг №081-1Нд-009 від 25 липня 2017 року, виконавець бере на себе зобовязання за рахунок коштів замовника здійснити навчання студента, а замовник зобовязується своєчасно відшкодувати витрати за отриману студентом послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором (а.с.6 звор.). Строк дії вказаного договору встановлений з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року, розмір плати за 2017/2018 рік складає 15600,00 грн., які позивач сплатила, що підтверджується квитанцією №ПН977 від 01 серпня 2017 року (а.с.6-8). Досліджуючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача в порядку ст. 185 СК України, додаткових витрат на навчання доньки в університеті, враховуючи те, що донька позивача та відповідача [PERSON], [INFO] є неповнолітньою,суд визнає їх такими, що необхідні на розвиток здібностей дитини. Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на навчання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в Міжнародному Гуманітарному Університеті, за період навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року в розмірі 7800,00 грн. щороку, що складає ? сплаченої позивачем суми, тобто, 15600,00, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття та закінчення навчання, тобто до 05 серпня 2020 року. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача витрат: одноразово 1500,00 грн. в рахунок пошиву форми для навчання; 354,95 грн. в рахунок витрат на канцтовари; 783,65 грн. в рахунок сплати витрат на взуття, підлягають задоволенню, оскільки вказані витрати повязані з навчанням дитини, а тому їх слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 640,00 грн. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то дані виплати підлягають до стягнення з відповідача. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 185 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial