Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання заяви про прийняття спадщини недійсною. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. Приватним нотаріусом КМНО Халявкою Н.М. 10 березня 2018 року зведено спадкову справу № 7/2018 щодо майна померлого. Спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є він та відповідач. Разом з тим, він не мав бажання приймати спадщину після смерті батька, а фактичне прийняття спадщини сталося внаслідок його помилки. Він є громадянином Російської Федерації та постійно проживає в Росії. Йому як іноземцю не вигідно приймати спадщину від громадян України у зв`язку з необхідністю сплати податку в розмірі 18 % від вартості спадщини. Таким чином, він домовилися з відповідачем про те, що все майно буде спадкувати вона одноособово. Він внаслідок власної помилки у березні 2018 року фактично надіслав нотаріусу заяву не про відмову від спадщини, а про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . У липні 2018 року він надіслав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Проте, нотаріус листом повідомив його про те, що оскільки ним був пропущений строк для подачі заяви про відмову від прийняття спадщини, то він вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого [PERSON] Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсною внаслідок помилки його заяву про прийняття спадщини, що була подана до приватного нотаріуса КМНО Халявки Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року зарито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. Вважає, що фактично заява позивача про прийняття спадщини є правочином, тому має бути визнана недійсною внаслідок помилки. Відповідач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько сторін [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина та приватним нотаріусом КМНО Халявкою Н.М. 10 березня 2018 року зведено спадкову справу № 7/2018 щодо майна померлого (а.с. 31-61). Спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є він та відповідач. 19 березня 2018 року [PERSON] подав до тимчасово виконуючого обов`язки приватного нотаріуса м. Москви [PERSON] заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (а.с. 53). Приватний нотаріус КМНО Халявка Н.М. листом від 10 травня 2018 року № 334/02-14 повідомила [PERSON] про отримання 19 березня 2018 року його заяви про прийняття спадщини та необхідність сплати спадкоємцем-нерезидентом податку за ставкою 18 % та військового збору в розмірі 1,5 % (а.с. 54). 28 липня 2018 року [PERSON] подав тимчасово виконуючому обов`язки приватного нотаріуса м. Москви [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 56). Приватний нотаріус КМНО Халявка Н.М. листом від 09 серпня 2018 року № 655/02-14 повідомила [PERSON] про те, що оскільки ним був пропущений строк для подачі заяви про відмову від прийняття спадщини, то він вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого [PERSON] (а.с. 60). Позивач посилається на те, що ним внаслідок власної помилки у березні 2018 року фактично було надіслано нотаріусу заяву не про відмову від спадщини, а про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Вбачається, що помилка [PERSON] щодо змісту заяви, яку він власноручно підписав, не має істотного значення, оскільки здійснена внаслідок власного волевиявлення. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] . Проте, з позову вбачається, що він просить визнати його заяву недійсною внаслідок власної помилки. Вбачається, що відповідачем жодних прав позивача не порушено. За таких обставин, у позивача відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи законний інтерес з боку відповідача. Вбачається, що оспорювана заява складена за вільним волевиявленням [PERSON] та не суперечить вимогам закону. Факт необхідності при оформленні спадщини сплачувати податок, не є підставою для визнання недійсною поданої заяви про прийняття спадщини. З огляду на наведене, в задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed