Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що 16.02.2001 року сторони зареєстрували шлюб, мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні. З 2012 року позивач з відповідачем не проживає, не підтримує близьких стосунків, не веде спільного господарства, не примирилися, спору відносно майна та місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. [PERSON] матеріально забезпечений, стан його здоров'я задовільний, інших дітей, непрацездатних батьків не має. З урахуванням наведеного, просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути щомісячно з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач у попереднє судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень не має. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 16.02.2001 року сторони зареєстрували шлюб, мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с.7,8). З 2012 року позивач з відповідачем не проживає, не підтримує близьких стосунків, не веде спільного господарства, не примирилися, спору відносно майна та місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. [PERSON] матеріально забезпечений, стан його здоров'я задовільний, інших дітей, непрацездатних батьків не має. Таким чином, позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, неповнолітньої дитини, що має істотне значення. При реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище, взяте при реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан дитини, платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, вважає визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 551,20 грн. судових витрат.

Outcome: approved