overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2011 року, від якого вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя складалося не найкращим чином, виникали постійні суперечки між нею та відповідачем, тому що вони різі люди з різними поглядами на життя. Все це призвело до втрати почуття любові та взаємної згоди. З липня 2014 року вони припинили спільне проживання та ведення господарства. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2011 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №110. Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в липні 2014 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Застосуванні судом заходи до примирення сторін, позитивного результату не дали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому роз'ясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачкою слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року, від якого вони мають дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, по причині різних поглядів на сімейні відносини і обов'язки по веденню спільного господарства та вихованню дітей. Почуття любові до відповідача втрачене. Постійні конфлікти наносять психологічну шкоду дітям. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №218. Від шлюбу вони мають спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Застосуванні судом заходи до примирення сторін, позитивного результату не дали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому роз'ясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачкою слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 06.10.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують з грудня 2015 року, оскільки втрачено взаєморозуміння один одного, постійно виникають сварки, скандали із-за різних поглядів на життя. Спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать інтересам позивача, тому у судовому порядку шлюб вона просить розірвати. Спору щодо місця проживання дітей і розподілу спільного майна на даний час не виникає. Позивач до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з\~реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не ставить питання про відновлення дошлюбного прізвища. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено квитанцією від 05.04.2016 року у розмірі 551 грн. 21 коп., який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з грудня 2007 року вона перебувала у фактично шлюбних відносинах з відповідачем, від яких сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, на утриманні інших дітей не має, а тому позивач просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1531 гривень щомісяця до повноліття дитини. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, і зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що на утриманні інших дітей не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1531 гривень щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 19 червня 2015 року Кіровською селищною радою міста Дзержинська Донецької області, актовий запис № 25. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. Позивач не мешкає разом з відповідачем з грудня 2015 року, відповідач зібрав свої речі та перейшов жити за іншою адресою. Сумісне господарство сторонами не ведеться, сумісний кошторис також. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу немає. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу у сторін немає, син буде мешкати разом з матірю. Судом також зясовано той факт, що після розірвання шлюбу позивач має намір залишити прізвище «Алендар».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 05 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 238, зареєструвала шлюб з [PERSON] 24 липня 2003 року народилася дитина син [PERSON]. Посилалась, що відносини з відповідачем почали псуватися з лютого 2010 року. В родині відбувалися сварки, конфлікти на побутовому підґрунті, було відсутнє взаєморозуміння. Конфлікти відбувалися в присутності дитини, що негативно відбивалося на її вихованні. Всі спроби зберегти сімю не привели до позитивних результатів. Шлюбно сімейні відносини не підтримують з серпня 2012 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, примирення вважає неможливим. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с 4). Сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно сімейні відносини не підтримують з серпня 2012 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, примирення вважає неможливим. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 27 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харковуреєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1524, зареєструвала шлюб з [PERSON] Посилалась, що 27 березня 2013 року народилася дитина син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та через проживання в різних країнах. Шлюбно сімейні відносини не підтримують з січня 2015 року, спільного господарства не ведуть з вересня 2014 року, мешкають окремо один від одного, примирення вважає неможливим. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2012 року року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо один від одного, наміру про примирення не мають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому виконавчим комітетом Захаровецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області 9 серпня 2014 року, актовий запис №2. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з жовтня 2015 року, спільного господарства з того часу не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачем та відповідачем носить лише формальний характер. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Бузецька». Відповідач до суду не з'явився, однак належним чином повідомлявся про слухання справи, про причини своєї неявки не повідомив. Суд рахує за можливе слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. \~\~\~\~\~ Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 9 серпня 2014 року. За час спільного проживання дітей у сторін немає. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, з жовтня 2015 року спільно не проживають. Ухвалою суду від 20 травня 2016 року\~сторонам надавався термін для примирення строком на один місяць, однак з обставин справи вбачається, що примирення між ними досягнуто не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх\~ інтересам, а тому з цих підстав позов підлягає задоволенню. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому підлягає стягненню із відповідача на користь позивача - сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та зазначила, що 9 березня 2008 року померла її мати, [PERSON], після смерті якої вона є спадкоємцем за законом. Проте вчасно позивач не звернулась до нотаріальної контори, так як була необізнана з діючим законодавством щодо прийняття спадщини, тому строк для прийняття спадщини позивачем був пропущений, в звязку з чим просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти визначення додаткового строку для прийняття позивачем спадщини не заперечує. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 9 березня 2008 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія І-БВ № 081787 від 12 березня 2008 року), яка була матірю [PERSON]. Так як позивач являється дочкою спадкодавця, а інші спадкоємці, які бажали б прийняти спадщину відсутні, тому позивач має право спадкування після смерті [PERSON]. Позивачка вчасно не звернулась до нотаріальної контори та не подала заяву про прийняття спадщини, так як не була обізнана з діючим порядком прийняття та оформлення спадщини, проживала без реєстрації зі спадкодавцем та помилково вважала, що прийняла спадщину, у звязку з чим строк для подання заяви про прийняття спадщини був нею пропущений. Таким чином, суд приходить до висновку, що така причина пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини є поважною і для реалізації спадкових прав позивача слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини в два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved