Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист ділової репутації, вкзавши, що 31.03.2014 року відповідачем через мережу Інтернет, а саме сторінку інтернет-сайту «Ютуб» було поширено інформацію, яка принижує його ділову репутацію. Інформацію було доведено невизначеному колу осіб. Так, на сторінці користувача [INFO] опубліковано відеозапис «Анонс резонансного интервью с инспектором ГАИ» в якому відповідач розповсюдив неправдиве повідомлення, що під час проведення наради з особовим складом ДАІ позивач висловлювався про те, що «Вас, что надо учить как делать протокол. Сначала ищется страховка, а потом пишется протокол за перекресток». Зазначений відеозапис згідно статистичних данних на сторінці користувача [INFO] було переглянуто 39 тисяч разів. 01.04.2014 р. в зазначений спосіб було опубліковано відеозапис «Резонансное интервью с инспектором ГАИ ч.1» в якому на 13 хв. 59 сек. [PERSON] розповів про те, що [PERSON] принижував інспектора ДАІ, запитуючи «Что ты останавливаешь КАМАЗ з зерном? Зачем ты его остановил?». Оскільки має місце поширення інформації, яка принижує ділову репутацію позивачем та не відповідає дійсності, було порушено особисте немайнове право позивача на недоторканність ділової репутації. Розповсюдження в суспільстві вищезазначеної інформації, ганьбить в громадській думці його ділові та професійні якості. У зв'язку з цим позивач вважає за необхідне захистити ділову репутацію в судовому порядку. Просить зобов'язати [PERSON] спростувати поширені у відеозаписах від 31.03.2014 року та 01.04.2014 року для користувачів Інтернет мережі «Ютуб» слідуючі факти, які не відповідають дійсності, зокрема, що [PERSON] під час проведення наради з особовим складом ДАІ висловлювався про те, що: «Вас, что надо учить как делать протокол? Сначала ищется страховка, а потом пишется протокол за перекресток» та під час спілкування з інспектором ДАІ принижував останнього морально, запитуючи: «Что ты останавливаешь КАМАЗ з зерном? Зачем ты его остановил?». Негативну інформацію спростувати у спосіб її розповсюдження. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав та пояснив, що зазначена інформація за своїм змістом та характером викладу є такою, що принижує ділову репутацію позивача, виставляє його у негативному світлі перед широким колом читачів. Відповідач з таким твердженням позивача та його представника не погоджується так як вищезазначена інформація про позивача є достовірною. Крім того це критична оцінка неправомірних дій службової особи. Ухвало Первомайського міськрайонного суду від 12.05.2014 року співвідповідачем по справі було залучено користувача веб-сайту «Ютуб» [INFO] [PERSON]. В судове засідання [PERSON] не з'явися двічі. Про день, час, місце розгляду справи був належно повідомлений, про що свідчать судові повідомлення. Причин неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена на особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних данних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-статисничних засобів (вживання гіпербол, алегорії, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Виходячи із змісту ст..277 ЦК України є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, в якій зазначено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право виключає свободу дотримування своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач на час опублікування відеозапису «Анонс резонансного інтерв'ю с інспектором ГАИ» та «Резонансное интервью с инспектором ГАИ ч.1» обіймав посаду заступника начальника УДАІ УМВС України в Миколаївській області. 31.03.2014 року та 01.04.2014 року в інтернет мережі «Ютуб» на сторінці користувача [INFO] дійсно було опубліковано вищезазначені відеозаписи в яких відповідач [PERSON], який проходив службу в органах внутрішніх справ України, та перебував на посаді інспектора ДПС 2-го взводу Первомайської роти ДПС надав інтерв'ю про те, що позивач який, проводячи нараду з особовим складом ДАІ повчав як необхідно оформляти протоколи про адміністративне правопорушення, а саме запитувати у водіїв чи є в наявності страховка, а потім складати протокол за порушення правил проїзду перехресть, дозволяв собі принижувати інспекторів ДАІ, запитуючи в них причини зупинки автомобіля КАМАЗ з зерном. В судовому засіданні допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], розповіли, що були присутніми на нараді яку проводив позивач з особовим складом з працівників взводу Первомайської роти УДАІ в Миколаївській області і не чули, щоб [PERSON] повчав їх як складати адміністративні протоколи, але не заперечували, що їх робота оцінювалася по кількості виявлених грубих порушень правил дорожнього руху. Саме цей показник був критерієм якості їх роботи. Порушення правил переїзду перехрестя відносилося до грубих порушень, а відсутність страхового полісу до незначних порушень. За свідченням [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановлено, що позивач неодноразово проводив наради з особовим складом Первомайської роти ДПС і дійсно під час проведення наради в 2010 році [PERSON] був незадоволений такими показниками роботи, як кількість виявлених грубих порушень правил дорожнього руху. Тоді позивач наголосив: «Вас, что надо учить как составлять протокол за грубое нарушение? Ищите страховку, а потом пишете протокол за перекресток». Свідки також підтвердили, що [PERSON] також міг запитувати в інспектора причину зупинки вантажних автомобілів із зерном, поскільки від керівництва УДАІ УМВС України в Миколаївській області надходили розпорядження, коли зупиняти зазначені автомобілі, а коли ні, так як їх власники домовлялися з керівництвом УДАІ. Суд, критично оцінює пояснення свідків [PERSON] і [PERSON], і не приймає їх свідчення до уваги, так як вони служать в органах УДАІ в Миколаївській області, позивач та інші посадові особи УДАІ займають високі посади в органах внутрішніх справ, тому в них є побоювання та страх про утиснення їх по службі. Що стосується свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], то суд вважає їх достоврними, так як не доведено позивачем, що вони зацікавлені у справі, чи в них є підстави для обмови позивача. Вони звільнилися зі служби в органах внутрішніх справ в різні строки за власним бажанням. Викладене дає підстави вважати, що у зазначених вище відеозаписах відповідач виклав свою критичну оцінку дій керівника УДАІ в Миколаївській області [PERSON], а тому такі висловлювання є критичною оцінкою певних фактів і недоліків, що мали місце в діяльності позивача на вищезазначеній посаді. Межі допустимої інформації щодо посадових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові або службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства. Таким чином, суд вважає, що інформація яку просить спростувати позивач не підлягає визнанню недостовірною, а особисте немайнове право позивача на недоторканість ділової репутації, її поширенням не було, тому в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed