Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У жовтні 2014 р. управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 26553,97 грн., який виник внаслідок переплати пенсії. Позов обґрунтований наступним. [PERSON] отримує пенсію за віком в розмірі 3780,15 грн. В лютому 2014 р. комісією по відшкодуванню коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, встановлено, що в період з 1 лютого 2011 р. по 28 лютого 2014 р. внаслідок працевлаштування [PERSON] виникла переплата пенсії в розмірі 31846,18 грн. За рішенням комісії з [PERSON] стягувалась переплата в розмірі 20% від суми пенсії. На даний час відповідач переїжджає на постійне місце проживання до м. Севастополя і не бажає повністю відшкодовувати завдану ним шкоду. Представник позивача Литвин І.Ю. подала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечення на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідач [PERSON] з листопада 2008 р. перебував на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва і отримував пенсію за віком (а.с. 12, 13). Згідно ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058-IV) передбачено обов'язок пенсіонерів повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. До таких обставин відноситься і працевлаштування пенсіонера, оскільки існує ціла низка особливостей обчислення пенсій в залежності від того, працює одержувач пенсії, чи ні. Так відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який вступив у дію з першого жовтня 2011 р., працюючі пенсіонери не мають права на підвищення пенсії у разі збільшення прожиткового мінімуму. Судом встановлено, що з лютого 2011 р. відповідач [PERSON] працював, проте всупереч вимог ст. 16 Закону 1058-IV не повідомив про це управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва, внаслідок чого за період з 1 лютого 2011 р. по 28 лютого 2014 р. виникла переплата пенсії в сумі 31846,18 грн. (а.с. 9) Відповідно до ст. 50 Закону 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. На підставі рішення комісії по відшкодуванню коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, № 202 від 13 лютого 2014 р. було видано розпорядження про утримання з [PERSON] переплати в розмірі 20 відсотків його пенсії (а.с. 11). Рішення комісії та розпорядження відповідачем не оскаржувались. Згідно з даними довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протягом березня-вересня 2014 р. з пенсії [PERSON] було утримано переплату в сумі 5292,21 грн., а з 1 жовтня 2014 р. утримання переплати припинилося, так як відповідач був знятий з пенсійного обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва у зав'язку з виїздом на постійне проживання до м. Севастополя (а.с. 5, 6, 7, 8). Таким чином не відшкодованою залишилась переплата пенсії в розмірі 26553,97 грн. Згідно з приписом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи зі змісту вказаної норми матеріального права зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним існування усіх трьох умов, які є підставою для виникнення зобов'язання з безпідставного придбання майна. Судом встановлено, що внаслідок недобросовісних дій відповідач [PERSON] безпідставно набув грошові кошти Пенсійного фонду України, збагатившись за рахунок держави, і в повному обсязі переплату пенсії не повернув, а отже сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1% від ціни позову, оскільки позивач звільнений від його сплати відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved