Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, уточнивши позовні вимоги, просив ухвалити рішення, яким звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з липня 2014 року по 30 листопада 2015 року у сумі 5970 грн. 54 коп.; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 18 листопада 2000 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем; від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; 16 листопада 2004 року рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська шлюб між сторонами було розірвано. 16 березня 2009 року рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська було встановлено стягнути з позивача на утримання неповнолітнього [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З того часу, позивач добровільно сплачував на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] грошові кошти у сумі 500,00 грн. щомісячно. Відповідач звернулася до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з виконавчим листом №2-808/2009 про стягнення аліментів. Згідно Постанови Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 27 вересня 2012 року відповідач подала заяву про видачу виконавчого листа №2-808/2009 та залишення його без виконання, оскільки позивач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу - аліменти на утримання сина. Також відповідач зазначила, що не має жодних матеріальних претензій до відповідача станом на 25 вересня 2012 року. Між сторонами була усна домовленість, що позивач продовжує сплачувати матеріальну допомогу - аліменти, але вже у розмірі 550,00 грн. щомісячно. Також зазначив, що він добровільно надавав матеріальну допомогу у розмірі 1000,00 грн. до першого вересня, нового року та на день народження сина. 03 серпня 2015 року відповідач звернулася до Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ із заявою та з дублікатом виконавчого листа №2-808/2009 про примусове виконання рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська про стягнення аліментів з Позивача. Державним виконавцем Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ за заявою позивача було здійснено перерахунок заборгованості. Згідно нового розрахунку заборгованості за період липень 2014 року по 30 листопада 2015 року заборгованість становить 5970,54 грн. Позивач зазначив, що 03 лютого 2012 року він зареєстрував у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області шлюб з [PERSON]. На сьогоднішній день на вихованні позивача є неповнолітній син його дружини [PERSON], [INFO]. З жовтня 2006 року позивач ніде не працює, не отримує жодного доходу; сім'я живе лише на кошти, які заробляє теперішня дружина позивача; також, вони мешкають з батьками позивача, які є людьми похилого віку, єдиним доходом яких є пенсія, тому надавати матеріальну допомогу позивачу, батьки фізично не мають змоги. Тому, позивач вимушений звернутись до суду із заявою про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. У судовому засіданні позивач, його представник, кожний окремо, підтримали уточнені позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач, її представник, кожний окремо, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили в позові відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 18 листопада 2000 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 16 листопада 2004 року рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська шлюб між сторонами було розірвано. 16 березня 2009 року рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська було встановлено стягнути з позивача на утримання неповнолітнього [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.9). Позивач добровільно сплачував на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] грошові кошти у сумі 500,00 грн. щомісячно. Відповідач звернулася до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з виконавчим листом №2-808/2009 про стягнення аліментів. Згідно Постанови Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 27 вересня 2012 року відповідач подала заяву про видачу виконавчого листа №2-808/2009 та залишення його без виконання, оскільки позивач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу - аліменти на утримання сина (а.с.10). Також відповідач зазначила, що не має жодних матеріальних претензій до відповідача станом на 25 вересня 2012 року. Між сторонами була усна домовленість, що позивач продовжує сплачувати матеріальну допомогу - аліменти, але вже у розмірі 550,00 грн. щомісячно. Також зазначив, що він добровільно надавав матеріальну допомогу у розмірі 1000,00 грн. до першого вересня, нового року та на день народження сина. 03 серпня 2015 року відповідач звернулася до Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ із заявою та з дублікатом виконавчого листа №2-808/2009 про примусове виконання рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська про стягнення аліментів з Позивача. Державним виконавцем Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ за заявою позивача було здійснено перерахунок заборгованості. Згідно нового розрахунку заборгованості за період липень 2014 року по 30 листопада 2015 року заборгованість становить 5970,54 грн. Позивач зазначив, що 03 лютого 2012 року він зареєстрував у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області шлюб з [PERSON] (а.с.14). На сьогоднішній день на вихованні позивача є неповнолітній син його дружини [PERSON], [INFO]. З жовтня 2006 року позивач ніде не працює, не отримує жодного доходу; сім'я живе лише на кошти, які заробляє теперішня дружина позивача; також, вони мешкають з батьками позивача, які є людьми похилого віку, єдиним доходом яких є пенсія, тому надавати матеріальну допомогу позивачу, батьки фізично не мають змоги. Тому, позивач вимушений звернутись до суду із заявою про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. Надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ч.2 ст.197 СК України, оскільки позивач не є інвалідом, будь-якими захворюваннями не страждає, а посилання позивача на відсутність роботи через минулу судимість, не мають істотного значення при вирішенні питання про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Інших обставин, які б мали істотне значення для застосування ч.2 ст.197 СК України, судом не встановлено. Відповідно до ст.88 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки останньому в позові відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed