Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Конструкторське бюро «Дніпровське», який 15 травня 2018 року уточнила та остаточно просила стягнути з Публічного акціонерного товариства Конструкторське бюро «Дніпровське» на її користь суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі 129\~650 грн. 43 коп., з яких: сума заробітної плати 96\~369,23 грн., компенсація за порушення строків виплати заробітної плати 33\~281,20 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що вона була прийнята на роботу до КБ Дніпропетровського машинобудівного заводу на посаду інженера. За час трудової діяльності вона декілька разів була переведена та переміщена з даної посади. З 30.04.2013 оку вона була призначена на посаду головного бухгалтера, з 18.06.2014 року на посаду заступника голови правління з економіки та фінансів та головний бухгалтером за суміщенням. 09.11.2016 року її було звільнено з посади заступника голови правління з економіки та фінансів та головного бухгалтера за суміщенням професій згідно наказу № 36/к від 09.11.2016 року за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. В той же час вона звернулася до відповідача із заявою про виплату їй заборгованості по заробітній платі, що становить 104\~229,23 грн. Проте заборгованість по заробітній платі відповідачем досі не виплачена, остаточний розрахунок при звільненні також не проведений. Слід зазначити, що відповідач вже після її звільнення здійснив часткову виплату заробітної плати у сумі 7860 грн. Крім того, сума компенсації за порушення строків виплати заробітної плати склала за цей час 33\~281 грн. 20 коп. Тому, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивачка у судове засідання не зявилася, але від її представника до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, та справу розглядати без їхньої участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але 19.06.2018 року електронною поштою надав суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки довідка про наявність заборгованості, яка була надана позивачкою, підписана не уповноваженими особами, а розмір суми заборгованості зі сплати заробітної плати не відповідає бухгалтерському обліку товариства. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 233 КЗпП України,\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У судовому засіданні встановлено, що з 09.08.1984 року [PERSON] працювала в Конструкторському бюро Дніпропетровського машинобудівного заводу, яке в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Конструкторське бюро «Дніпровське» на різних посадах. З 18.06.2014 року її переведено на посаду заступника голови правління з економіки та фінансів та головного бухгалтера за суміщенням, що підтверджується трудовою книжкою БТ-І № 6327729. Згідно наказу № 36/К ПАТ КБ «Дніпровське» від 09.11.2016 року, [PERSON] було звільнено з посади заступника голови правління з економіки та фінансів та головного бухгалтера за суміщенням, за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 115 КЗпП України\~та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом),\~але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. За вимогами ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. 09.11.2016 року [PERSON]В було направлено заяву про виплату їй заборгованості по заробітній платі. Проте, відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно довідки ПАТ КБ «Дніпровське» від 09.11.2016 року про заборгованість з заробітної плати [PERSON], сума заборгованості по заробітній платі складає 104\~229,23 грн. Як зазначає позивачка вже після звільнення відповідачем було виплачено їй заробітну плату у розмір 7\~860 грн. Проте, фактично повний розрахунок з позивачем відповідач не провів й досі. Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з Публічного акціонерного товариства Конструкторське бюро «Дніпровське» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 96\~369 грн. 23 коп. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду Україні «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від\~ 24.12.1999 року за № 13 розяснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Тому, судом не приймаються до уваги посилання відповідача по справі у своєму відзиві на необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, у звязку з підписанням довідки про заборгованість по заробітній платі не уповноваженими особами, та не відповідність суми заборгованості зі сплати заробітної плати бухгалтерському обліку товариства, оскільки належних та допустимих доказів цих фактів відповідачем до суду не надано, так само як і не надано належного розрахунку заборгованості перед позивачкою чи доказів відсутності такої заборгованості. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Тому, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства Конструкторське бюро «Дніпровське» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Що стосується позовних вимог про компенсацію за втрату частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, то слід зазначити наступне. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці»\~встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати». Згідно із ст. ст. 1-4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Виплата компенсації проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції за період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші. На підставі зазначених вимог закону відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію втрати частини його доходів, яка обчислюється відповідно до ст. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у зв'язку з порушенням терміну їх виплати», затвердженого постановою КМ України № 159 від 21.02.2001 року. Відповідно до ст.1, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці»\~та Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої\~ наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року за № 5, яка детально визначає структуру заробітної плати та те, що індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати входять до фонду додаткової заробітної плати. Останні не обмежені позовною давністю і підлягають стягненню за весь період заборгованості. Що стосується індексу інфляції, то розрахунок індексу інфляції повідомляється [PERSON] банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Тому розрахунок індексу інфляції повинен бути здійснений до 31.05.2018 року включно, оскільки індекс інфляції за червень 2018 року не може бути розраховано, на підставі того що за кожен місяць про індекс інфляції повідомляється [PERSON] банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Оскільки, відповідно до ст. 116 КЗпП України, відповідач на момент звільнення позивача не здійснив виплати всіх сум, що належать позивачу, то суд вважає, що слід компенсувати втрату частини доходів починаючи з 01.12.2016 року. Індекс інфляції за даними Держкомстату України за грудень 2016 року 101,1%, за січень 2017 року 101,1%, за лютий 2017 року 101,0%, за березень 2017 року 101,8%, за квітень 2017 року 100,9%, за травень 2017 року 101,3%, за червень 2017 року 101,6%, за липень 2017 року 100,2%, за серпень 2017 року 99,9%; за вересень 2017 року 102,0%; за жовтень 2017 року 101,2%, за листопад 2017 року 100,9%, за грудень 2017 року 101%, за січень 2018 року 101,5%, за лютий 2018 року 100,9%, за березень 2018 року 101,1%, за квітень 2018 року 100,8%, за травень 2018 року 100%. Загальний процент індексу інфляції за зазначений позивачем період з 01 грудня 2016 року по 31 травня 2018 року дорівнює 17,2%. А тому, сума компенсації втрати частини доходів буде складати: 96\~369 грн. 23 коп. Х 17,2 % = 16\~575 грн. 47 коп. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в сумі 33\~281 грн. 20 коп., підлягають частковому задоволенню у розмірі 16\~575 грн. 47 коп. Відповідно до вимог\~ч. 1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру заовалених позовних вимог у розмірі 1 129 грн. 45 коп. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial