Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до умов договору оренди квартири №07/16 від 03.01.2016 року [PERSON] передала [PERSON] грошову суму у розмірі 8\~000,00 грн. У зв?язку з неналежним виконанням [PERSON] вищевказаного договору оренди квартири, позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача грошову суму у розмірі 8\~000,00 грн. та судові витрати. У свою чергу, [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку набувальної давності. В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності виданого ОАО «Днепровскпромстрой» від 06 липня 2001р. квартира №82 за адресою: вул. Новоорловська, 2а належить на праві спільної власності [PERSON]Ф, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З урахуванням викладеного, [PERSON] просила суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що складається з загальної площі квартири 30,1кв.м. та житлової площі 16,4кв.м. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) у судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) у судове засідання не з?явилася, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, зустрічні позовні вимоги підтримує. Відповідачі за зустрічним позовом у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності виданого ОАО «Днепровскпромстрой» від 06 липня 2001р. квартира №82 за адресою: вул. Новоорловська, 2а належить на праві спільної власності [PERSON]Ф, [PERSON]М, [PERSON] та [PERSON] Так, відповідно до відповіді Приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. від 24 червня 2011 року №1020, [PERSON], є спадкоємцем після смерті [PERSON] З 1999 року [PERSON] проживає у [INFO] разом з [PERSON], підтримує квартиру у належному стані, проводить ремонтні роботи, господарюю в ній, сплачує комунальні послуги, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] добросовісно володіє квартирою і не приховує факт знаходження даної квартири в її володінні. В обґрунтування первісного позову [PERSON] зазначає, що відповідно до п.1.1. договору оренди квартири №07/16 від 03.01.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], орендодавець передає орендареві у користування квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.5.1. зазначеного договору розмір орендної плати за обєкт оренди становить 4\~000,00 грн. на місяць. Також, відповідно до п.5.3. договору оренду плату орендар сплачує орендодавцю не пізніше 05 числа попереднього місяця. Позивач за первісним позовом зазначає, що він добросовісно виконує умови договору оренди, починаючи з 03.01.2016 року до 26.03.2016 року він сплатив [PERSON] 8\~000,00 грн. Відповідно до п.6.1.2. договору оренди [PERSON] зобов?язалася надати [PERSON] копії правовстановлюючих документів на зазначений вище об?єкт оренди, однак станом на момент пред?явлення позову документи не надала. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. В силу ч.ч. 1, 4 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р.: Відповідно до\~частини першої статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховуванняцього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що первісні позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог в частині того, що нею було передано [PERSON] грошову суму у розмірі 8\~000,00 грн. Зустрічні позовні вимоги [PERSON], у свою чергу, підлягають задоволенню, оскільки є законними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved