Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

\~\~ У\~жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила про те, що з відповідачем [PERSON] вони уклали усний договір зобов`язання, відповідно до якого відповідач після отримання одягу зобов`язалася провести розрахунок на її користь, а саме сплатити кошти в сумів 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. до кінця серпня 2021 року. На підтвердження отримання товару [PERSON] написала розписку, однак, станом на день подання позовної заяви не сплатила кошти відповідно розписки. На неодноразові звернення з проханням повернути кошти відповідач не реагує, борг не повертає, що змусило позивача звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді від 27 жовтня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання на 10.00 год. 24 листопада 2021 року, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, у поданій до суду письмовій заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, вказала, що позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень адресату, відзив на позов не подала, із заявами, клопотаннями до суду не зверталася. У відповідності до положень ст.ст.\~223\~ч. 4,\~280-284 ЦПК України\~суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно\~\~вимог статті 15 ЦК України\~\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Позивач, звернувшись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики зазначила, що вона передала відповідачу речі, за які остання зобов`язалась повернути грошові кошти у сумі 3500 грн. Позивачем на підтвердження вимог за позовом суду надана розписка, складена і підписана відповідачем власноручно, якою остання підтвердила отримання від [PERSON] в борг 3500 грн. із зобов`язанням їх повернення до кінця серпня 2021 року. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тлумачення статей 1046 та 1047\~ЦК України\~свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів або інших речей є документом, який боржник (позичальник) видає кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналіз частини другої\~статті 1047 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Суд, надавши оцінку всім наявним доказам, наданими сторонами по справі, проаналізувавши, в тому числі, зміст розписки про отримання відповідачем речей на суму 3500 грн. від позивача, приходить до висновку, що між відповідачем і позивачем був укладений договір позики, оформлений розпискою, власноручно складеною і підписаною нею із зазначенням, в тому числі строку повернення грошових коштів в сумі 3500 грн. У відповідності до\~статті 1046 ЦК України, розписка відповідача підтверджує факт передачі [PERSON] та отримання [PERSON] речей на суму 3500 грн., у ній зазначені зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму, такий договір є укладеним з моменту передання речей, що підтверджується\~\~підписом відповідача на розписці. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, що свідчить про її небажання скористатись правом висловити свою думку щодо позовних вимог, визнати їх чи заперечити, надати суду відповідні докази. Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що укладений сторонами договір позики, оформлений розпискою, є не лише фактом укладення договору позики, а й фактом передачі позикодавцем речей позичальнику, і як наслідок виникнення у відповідача боргового зобов`язання. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі речей позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 і від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16. В свою чергу відповідачем жодних належних і допустимих доказів протилежного суду не надано. Згідно із вимогами ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до\~положень ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання. Відповідно до ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями\~статті 545 ЦК України\~свідчить, що зобов`язання з повернення позики відповідачем (позичальником) частково або в повному обсязі не виконано. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України,\~\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту розписки вбачається, що строком виконання зобов`язання з повернення грошових коштів зазначено кінець серпня 2021 року. Таким чином, у зазначений строк зобов`язання відповідачем не виконано, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у вказаному ним розмірі: 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. в рахунок стягнення боргу за договором позики. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved