Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

У жовтні 2020 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Карташова Тамара Михайлівна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування. З урахуванням уточнень від 10.12.2020 (а.с. 59-60) позивач просить: - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20.07.2018 [PERSON] приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. за реєстровим № 1878, в частині 1/2 земельної ділянки площею 8,2777 га з кадастровим № 2322181300:02:001:0034для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 8,2777 га з кадастровим № 2322181300:02:001:0034для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його бабуся, [PERSON] , яка була матірю його батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 8,2777 га, кадастровий № 2322181300:02:001:0034для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Спадщину, відкриту після смерті [PERSON] , прийняла за законом [PERSON] , яка є донькою спадкодавця, а також позивач. Позивач прийняв спадщину після прийняття рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 33/5203/19 від 18.06.2020, яким позивачу було надано додатковий строк на прийняття спадщини. На той час приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку. 21.08.2020 позивачем було подано заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим 28.08.2020 нотаріусом Карташовою Т.М. відповідачці було направлено повідомлення з проханням з`явитись до нотаріальної контори в термін до 28.09.2020 та повернути свідоцтво про право на спадщину за законом № 1878 від 20.07.2018 для видачі нових свідоцтв про право на спадщину. 03.09.2020 повідомлення було отримано [PERSON] особисто. У встановлений нотаріусом термін відповідачка не з`явилась і 30.09.2020 позивачу була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, оформити свої спадкові права на 1/2 частину спадкової земельної ділянки в нотаріальному порядку він не має змоги, тому і звернувся до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначила, що крім позивача є ще дві онуки, які мають право на спадкування. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи третя особа до суду не з`явилась, у заяві від 28.01.2021просила розглянути справу за її відсутності. Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування за законом має місце лише у разі коли воно не змінено заповітом спадкодавця (ст. 1223 ЦК). Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.10.2017 Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] померла [INFO] . За життя, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 061550, [PERSON] належала земельна ділянка площею 8,2777 га, кадастровий номер 2322181300:02:001:0034, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її донька - [PERSON] , якій 20.07.2018 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 1878. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00023719708 від 20.08.2019, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.06.2008 Веселівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON] помер [INFO] . За змістом свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.09.1995 Веселівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є онуком померлої [INFO] [PERSON] . Стаття 1266 ЦК України передбачає спадкування за правом представлення. Так, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними. Якщо б на час смерті [PERSON] [PERSON] був живий, то він мав би право на спадкування поруч із [PERSON] як спадкоємець першої черги, тобто мав би право на 1/2 частину спадкової маси. За таких обставин [PERSON] спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2020 у справі № 333/5203/19 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Т.М. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] . Вказаним судовим рішенням [PERSON] визначено тримісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] . Заявою від 21.08.2020 [PERSON] прийняв спадщину, подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовій Т.М. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 640/02-31 від 30.09.2020 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. відмовлено [PERSON] у внесенні змін до свідоцтва про право на спадщину та у видачі свідоцтва про право на спадщину згідно ст. 1266 ЦК України після померлої [INFO] бабусі - [PERSON] , а саме на земельну ділянку площею 8,2777 га, кадастровий № 2322181300:02:001:0034 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Відмова нотаріуса обґрунтована тим, що спадкоємець [PERSON] не повернула раніше видане 20.07.2018 за реєстровим № 1878 свідоцтво про право на спадщину за законом, тобто приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Т.М. не має можливості внести зміни до раніше виданого свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину - це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Якщо успадковане майно підлягає обов`язковій державній реєстрації, то свідоцтво про право на спадщину є для спадкоємців основним правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину не створює ніяких нових прав у спадкоємців на майно, а тільки підтверджує вже існуюче право на нього, оскільки право на спадкове майно у них виникає з моменту відкриття спадщини. За приписами ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Згідно вимог ч. 3 ст. 1300 ЦК України у випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. За змістом ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Частиною першою статті 1280 ЦК України встановлено, що якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (ч.ч. 2, 3 ст. 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. На час звернення до суду позивач [PERSON] , як і відповідачка [PERSON] , успадкував майнове право - 1/2 частину спірної земельної ділянки, відповідачка [PERSON] згоди на внесення змін до свідоцтва про право на спадщину не надала, тож позивач має право або просити внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за рішенням суду або просити визнати видане [PERSON] свідоцтво недійсним повністю чи частково. Оскільки позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.07.2018 лише в тій частині, яка стосується частки спірної земельної ділянки, яка успадкована ним, тобто 1/2 частини земельної ділянки, наявні підстави для задоволення позову в цій частині. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги те, що у позасудовому порядку позивач позбавлений реалізувати у повній мірі своє право на спадщину, тобто отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі, відповідачка [PERSON] заперечує його право на 1/2 частину успадкованої земельної ділянки, суд вбачає підстави й для задоволення позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved