Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони з відповідачем мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до її повноліття, однак на даний час донці виповнилося 18 років і стягнення аліментів закінчилося. На даний час донька є студенткою «Білоцерківського гуманітарно-педагогічного коледжу». Оскільки, відповідач допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання не надає, а їй самостійно тяжко утримувати доньку, забезпечувати її всім необхідним, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] . 16 грудня 2019 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено заочне рішення, яким позов було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 10 жовтня 2019 року і до припинення навчання [PERSON] у Комунальному закладі вищої освіти Київської обласної ради «Білоцерківський гуманітарно-педагогічний коледж», але не більше як до досягнення [PERSON] 23-х річного віку. Між тим, 15 січня 2020 року, відповідачем [PERSON] було подано заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення, яку ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2020 року було задоволено, скасовано заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2019 року у цивільній справі № 381/3690/19 (провадження № 2/381/1466/19), та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 13 лютого 2020 року, до суду представником відповідача - адвокатом Будовою Н.М. було подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволені позову, оскільки відповідач не має реальної можливості надавати матеріальну допомогу донці яка навчається, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та утриманням своєї тяжко хворої і непрацездатної матері та сина [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання якого також стягуються за рішенням суду. Крім того, відповідач не має у своїй власності рухомого та нерухомого майна, а лише засоби для щоденного проживання. Разом з тим, на даний час відповідач офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу, заробляє на підробітках різноробочим на будівництві та отримує мінімальний дохід. Майже всі зароблені кошти відповідач витрачає на утримання та лікування матері та надає допомогу на утримання свого малолітнього сина [PERSON] , тому не має фінансової можливості надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON] . Також, зазначила, що позивачем жодними доказами не доведено, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання своєї доньки [PERSON] , як передбачено ст. 199 СК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, тому позовні вимоги є безпідставними. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, просила відмовити в його задоволенні, з підстав викладених у відзиві. Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, зазначила що позовні вимоги підтримує. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 20 жовтня 2001 року. Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що їх спільна з відповідачем донька проживає разом з нею. На даний час є студенткою 1 курсу денної форми навчання Комунального закладу вищої освіти Київської обласної ради «Білоцерківський гуманітарно-педагогічний коледж», самостійних доходів донька не має, їй як матері самостійно важко забезпечувати дочку матеріально, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання не надає. На підтвердження своїх вимог надала суду Довідку № 380 від 10 вересня 2019 року, видану Комунальним закладом вищої освіти Київської обласної ради «Білоцерківський гуманітарно-педагогічний коледж», з якої вбачається, що [PERSON] є студентом групи 101 СР курсу 1 спеціальності «Соціальна робота». Навчається за державним замовленням з 01 вересня 2019 року. Термін закінчення навчання в червні 2021 року. Частиною 1 ст. 198 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Між тим, заперечуючи проти позову сторона відповідача надала суду як докази, а саме свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] , свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] Серія [NUMBER] , судовий наказ Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2019 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (06.12.2019 року) і до досягнення дитиною повноліття, Довідку виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 2709 від 09 грудня 2019 року про отримання [PERSON] допомоги на лікування від сина [PERSON] та Консультативний висновок № 7359 від 05 листопада 2019 року про установлений діагноз [PERSON] .. Також на підтвердження відсутності у відповідача доходів, рухомого та нерухомого майна, стороною відповідача надано копію Трудової книжки серії [NUMBER] та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта., з яких вбачається, що [PERSON] офіційно не працює, та рухомого і нерухомого майна не має. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є повнолітньою, навчається на денній формі навчання, а відтак потребує матеріальної допомоги, оскільки саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість її працевлаштування впродовж часу навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вище наведене, а також те, що повнолітня дочка сторін навчається на денній формі навчання, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги, а також те, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу дочці не надає, хоча є людиною працездатного віку, атому повинен відшукати можливість заробітку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів про стягнення яких просить позивач, суд враховує майновий стан відповідача, який не має постійного джерела доходів, склад сім`ї останнього, зокрема те, що він має на утриманні малолітню дитину, та те, що відповідач допомагає своїй матері, яка потребує лікування, а тому суд вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 10 жовтня 2019 року і до припинення навчання [PERSON] у Комунальному закладі вищої освіти Київської обласної ради «Білоцерківський гуманітарно-педагогічний коледж», але не більше як до досягнення [PERSON] 23-х річного віку. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Outcome: partial