Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що 19.10.2018 року між ПАТ «УкрсибБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «УКрфінстандарт» було укладено договір факторингу №2018/10-2 відповідно до якого банк відступив вказаній фінансовій компанії право вимоги за кредитним договором №11361577000 від 18.06.2008 року, а згідно договору відступлення прав вимоги від 19.10.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «УКрфінстандарт» відступило їй право вимоги за вказаним договором про надання споживчого кредиту. В подальшому, ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.11.2018 року її визнано стягувачем в рамках виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення про стягнення боргу з позивальника за вказаним кредитним договором. Зазначала, що в процесі примусового виконання рішення суду було проведено прилюдні торги, згідно акту реалізації предмету іпотеки від 20.03.2019 року нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] передана [PERSON] . Разом з тим, нею було встановлено, що на вказану квартиру накладено арешт ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.03.2012 року №2-465/12 про забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Дане обтяження значиться зареєстрованим на даний час та перешкоджає їй реалізувати свої права як власника зазначеного нерухомого майна. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила скасувати вжитті заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.03.2012 року у справі №2-465/12 у вигляді накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві власності боржнику [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Крім того, з заявою про розгляд справи без його участі до суду також звернувся представник третьої особи, вирішення спору залишив на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась\~у відсутності\~відповідачів,\~які \~ не\~з`явились \~ \~в судове\~засідання незважаючи\~на те,\~що \~належним чином\~були \~ повідомлені\~ \~судом про\~час та\~місце розгляду\~справи.\~ \~ Про\~причини своєї\~неявки \~суд не\~повідомили \~ і\~не подали\~ \~ відповідної\~мотивованої \~ заяви\~про відкладення\~розгляду справи. Згідно ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~ відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання;\~ відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин;\~ відповідач\~не подав\~відзив;\~ позивач\~не заперечує\~проти такого\~вирішення справи.\~ У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили та не направили відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задовленню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, за наслідками розгляду справи встановлено, що на примусовому виконанні в ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області перебувало зведене виконавче провадження ЗВП №51881470 щодо боржника [PERSON] , яке об`єднує в собі 9 виконавчих проваджень, в тому числі з примусового виконання виконавчого листа №727/7206/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці 10.05.2016 року про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В рамках вказаного зведеного виконавчого провадження було реалізовано предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] , яка передана іпотекодержателю [PERSON] згідно протоколу про проведені електронні торги від 11.03.2019 року №391623 (а/с 11-13). З метою подальшого розпорядження нерухомим майном, що передано позивачу, головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області винесено постанову від 22.03.2019 року про зняття арешту з вказаної квартири (а/с 14-16). За змістом ст. 50 Закону України «Про іпотеку», після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 \~цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Це правило не застосовується у разі придбання предмета іпотеки іпотекодавцем. Разом з тим, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, існує зареєстроване обтяження на вказану квартиру, а саме накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.03.2012 року арешт з метою забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (а/с 17-20, 23). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З\~системного \~аналізу \~ положень\~ ст.\~41\~Конституції України,\~ст.\~317\~ЦК України\~в сукупності\~з вимогами\~ст.\~391\~ЦК України\~вбачається,\~що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Оскільки акт про реалізацію предмету іпотеки є підставою для реєстрації права власності за позивачем на вказану вище квартиру, остання має право вимагати усунення будь-яких перешкод в частині реалізації права власності на вказане майно, а наявне зареєстроване обтяження , а саме накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.03.2012 року арешт перешкоджає їй вільно розпоряджатись вказаним майном, а також враховуючи неможливість скасування вказаного арешту в позасудовому порядку позивачем в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування вказаного вище арешту, що в свою чергу не буде порушувати прав інших осіб з наведених вище підстав. На підставі\~вище викладеного\~та

Outcome: approved