Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Після досягнення старшою дочкою повноліття розмір аліментів став складати 1 500 грн., що є значно менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. На даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, лікуванні, розвитку та іншому. Відповідач ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні спільних дітей, а обмежується виплатами встановленими судовим рішенням. Крім того, їй стало відомо, що відповідач має неофіційні доходи та купує нерухомість, а тому просить збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням суду, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 3 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заперечуючи проти позову відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про зменшення розміру аліментів, в яких послався на те, що він з 2016 року не працює і в нього немає доходу, змінився сімейний стан, а саме - з 16.06.2018 року він перебуває у шлюбі з іншою жінкою, з якою спільно виховують та утримують восьмирічну доньку дружини. При цьому він продовжує сплачувати 3 000 грн. аліментів щомісячно не звертаючи уваги на те, що старша дочка досягла повноліття і яка теж звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Одночасно послався на те, що 18.06.2018 року ним та його дружиною була придбана квартира в рівних частках не за рахунок збільшення доходу, а за рахунок відчуження рухомого та нерухомого майна, яке знаходилось в його власності та власності його дружини, а також за рахунок запозичення коштів. Враховуючи зміну майнового стану, просить змінити розмір аліментів, встановлених рішенням суду, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати нього щомісячно аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 01.10.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою від 06.10.2020 року справа прийнята до провадження та вирішено проводити її розгляд за правила спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися. Представники сторін надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. У вказаних заявах кожний представник підтримав позовні вимоги свого довірителя та просили їх задовольнити. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3 000 грн. починаючи з 29.03.2017 року до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] добровільно регулярно щомісячно сплачує аліменти в зазначеному розмірі на банківську картку [PERSON] , починаючи з жовтня 2018 року по червень 2020 року включно. 16.06.2018 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.06.2018 року , виданого Центральним районним у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області. 18.06.2018 року [PERSON] та [PERSON] придбали на праві власності, в рівних частках, квартиру, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 18.06.2018 року, посвідченим нотаріально. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачами за первісним та за зустрічним позовами не доведено підстав для зміни розміру аліментів, передбачених ст.192 СК України. Так, суд не приймає доводи стягувача аліментів, що витрати платника аліментів на придбання нерухомого майна є суттєвим поліпшенням його майнового стану, оскільки платником аліментів доведено суду джерело походження коштів, а саме - продаж належного йому житлового приміщення та автомобіля, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.03.2018 року та довідкою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області. Одночасно належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан платника аліментів або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не надано. Тим більше він сплачував аліменти добровільно у повному встановленому судом розмірі 3 000 грн. і після набуття старшою дочкою повноліття. Оскільки з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1500 грн. щомісяця на утримання неповнолітньої дитини, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років станом на 01.01.2021 року складає 2395 грн., тому суд вважає, що розмір аліментів, що стягується за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2017 року, на день розгляду справи достатньо відповідає частині обов`язку [PERSON] на утримання дитини. Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зміни розміру аліментів. Твердження позивача за зустрічним позовом, що він звільнений від сплати судового збору суд не приймає до уваги тому, що він не є позивачем у справі про стягнення аліментів, а тому відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з [PERSON] , оскільки йому відмовлено в задоволені позову, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved