Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 14 липня 2011 року шляхом оформлення заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у «Приватбанк» [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості та свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом, на 31 серпня 2017 року, у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 69 690 грн. 36 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5 595 грн. 41 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 57 100 грн. 17 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 200 грн. 00 коп., штрафу / фіксована частина/ в розмірі 500 грн. 00 коп., та штрафу / процентна складова / в розмірі 3 294 грн. 78 коп. Тому, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 липня 2011 року в загальному розмірі 69 690 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп. Одночасно з позовом представник позивача за довіреністю [PERSON] подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог ПАТ КБ « ПриватБанк » та розгляд справи у його відсутність / а. с. 38 /. Відповідач [PERSON] позов в частині стягнення з нього заборгованості по тілу кредиту визнав повністю. В частині стягнення заборгованості за пенею та комісією просив відмовити у задоволенні позову з огляду на порушення позивачем спеціальних строків позовної давності. При цьому, вважав неправомірним стягнення з нього штрафів, що є подвійною цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення / а. с. 63 - 65 /. Окрім цього, в своїх запереченнях проти позову від 14 грудня 2017 року, відповідач [PERSON] вважав, що сума заборгованості по сплаті процентів в розмірі 57 100 грн. 00 коп. не доведена позивачем, оскільки останнім не надано суду доказів щодо підстав збільшення розміру процентів за користування кредитом, тому просив у задоволенні позову в цій частині відмовити / а. с. 78 /. В письмових поясненнях на заперечення відповідача, представник позивача вказував на те, що строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки / пені та штрафів / був збільшений до 50 років, відтак позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15 серпня 2014 року та 15 березня 2015 року, однак заяв від останнього про розірвання кредитного договору до Банку не надходило, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору. Як наслідок, вважав заперечення відповідача безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу / а. с. 82 - 83, 95 - 99 /. 26 грудня 2017 року представник позивача за довіреністю звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження / а. с. 115 /. Ухвалою суду від 27 грудня 2017 року клопотання представника позивача задоволено частково та ухвалено розгляд справи продовжувати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб / а. с. 138 /. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви про проведення розгляду справи у їх відсутність / а. с. 141 - 142 /. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2011 року [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг / а.с.6 /. В анкеті - заяві міститься інформація про те, що [PERSON] ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними. Також [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис в заяві / а.с.6, зворот /. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з умовами та правилами надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити /зменшити, збільшити або анулювати / кредитний ліміт. Підписання цього договору є пряма і безумовна згода клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком / п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг/ / а. с. 24, зворот / Згідно з п.п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, за переривання платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором / а. с. 26, зворот /. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором від 14 липня 2011 року, внаслідок чого, станом на 31 серпня 2017 року, у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 69 690 грн. 36 коп., яка включає в себе 5 595 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом, 57 100 грн. 17 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 200 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф / фіксована частина /, 3 294 грн. 78 коп. / процентна складова / / а.с.4-5 /. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна його умов не допускається. За правилами ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положеннями ст. 629 ЦПК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа / кредитодавець / зобов'язується надати грошові кошти / кредит / позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору / ч. 1 ст. 634 ЦК України /. Судом встановлено, що картка « Універсальна » діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк дії картки встановлено до останнього дня 02/2015 року / а. с. 85 /, а тому строк повернення кредиту в повному обсязі спливає 28 лютого 2015 року. В свою чергу, позивач звернувся до суду із позовом 09 жовтня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності. Таким чином, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5 595 грн. 41 коп. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором / а. с. 4 - 5 / процентна ставка за користування кредитом змінена банком в порядку, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме: з 1 вересня 2014 року до 34,80%, а з 1 квітня 2015 року до 43.20%. Проте, в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу такої зміни процентної ставки за користування кредитом. Доводи представника позивача про те, що за допомогою виписки по рахунку та смс - повідомлення відповідач був повідомлений про зміну розміру відсотків по кредиту, не свідчать про погодження з ним збільшення розміру відсотків. Враховуючи норми ст. 651 та ст. 1056-1 ЦК України, положення договору щодо збільшення банком в односторонньому порядку розміру процентної ставки на підставі п. 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг на думку суду є нікчемними, в звязку з чим при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід враховувати діючу на момент укладення договору процентну ставку в розмірі 30 % річних. Таким чином суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь банку підлягають проценти за користування кредитом в розмірі 30 % річних за весь період, що було погоджено сторонами під час укладення договору. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість за процентами нарахована банком за період з 17 жовтня 2011 року по 31 серпня 2017 року. Проценти за ставкою 30 % річних позивачем нараховані за період з 17 жовтня 2011 року до 31 серпня 2014 року та сума таких процентів склала 1 171 грн. 58 коп. Виходячи із розміру процентної ставки 30 % річних та враховуючи суму залишку заборгованості за кредитом, яка з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2017 року є незмінною та становить 5 595.41., до стягнення підлягають проценти в загальному розмірі 6 277 грн. 39 коп., що підтверджується наступним розрахунком: ( 5 595.41 - заборгованість за кредитом х 1095 днів прострочення х 30% - річна процентна ставка : 360 днів - кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладанні договору ) +1 171.58 загальна заборгованість по процентам станом на 31 серпня 2014 року = 6 277 грн. 39 коп. При цьому, як убачається з письмових пояснень представника позивача розрахунок щодо нарахування процентів за користування кредитом позивач обґрунтовував умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг і тарифами банку. Однак, вказані документи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України вони не підписані позичальником. Вирішуючи питання щодо застосування до вимог позивача про стягнення неустойки /штрафу, пені/ спеціальної позовної давності, суд виходить з наступного. Так, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, що випливає з положень ст. 256 ЦК України. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові / ч. 4 ст. 267 ЦК України /. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки / ст. 257 ЦК України / До окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки / штрафу, пені /. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання / частини перша та пята статті 261 ЦК України/. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За договором про надання банківських послуг /позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку/, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності / ст.257 ЦК України / щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту / ст. 261 ЦК України /. Таким чином, заборгованість за пенею та комісією необхідно нараховувати з 31 жовтня 2016 року по 31 серпня 2017 року / дата у розрахунках заборгованості зазначена позивачем/, і яка складає 1100 грн. 00 коп. При цьому, суд не бере до уваги твердження представника позивача про збільшення строку позовної давності до 50 років, оскільки в анкеті-заяві від 14 липня 2011 року не зазначено, що саме з Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, відповідач був ознайомлений 14 липня 2011 року, оскільки його підпису щодо згоди на збільшення строку позовної давності до 50 років на зазначених Умовах та Правилах надання банківських послуг немає. При цьому, суд врахуває правові позиції, що викладені у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року по справі № 6-240цс14 та від 10 червня 2015 року по справі № 6-698цс15. Відносно стягнення з відповідача 500 грн. 00 коп. штрафу / фіксована складова /, і 3 294 грн. 78 коп. штрафу / процентна складова / суд зазначає наступне. Так, відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання / ч.2 ст. 549 ЦК України/. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання / ч.3 ст.549 ЦК України /. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Outcome: partial