Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на гараж [ADDRESS]. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення виконкому Червоноградської міської ради Львівської області № 371 від 21.11.1982 року йому було виділено земельну ділянку під будівництво цегляного гаражу [ADDRESS]. Після виділення земельної ділянки позивач вступив у гаражний кооператив та розпочав будівництво гаража. Побудував гараж за власні кошти, сплачував членські внески, як член гаражного кооперативу, здійснював оплату за електроенергію, робив у ньому поточний та капітальний ремонт. 31.03.2015 року ним було отримано свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку. У 2015 році вирішив узаконити гараж, з приводу чого звернувся у Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Червоноградського МУЮ Львівської області, де у такому йому було відмовлено, оскільки на момент будівництва гаража не мав дозвільних документів. На сьогоднішній день користується гаражем, однак немає права розпоряджатися ним, тому що немає правовстановлюючих документів на будівлю гаража. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник відповідача у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши позивача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Судом установлено, що відповідно до виписки з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради народних депутатів Львівської області № 371 від 21.11.1982 року [PERSON] виділено земельну ділянку розміром 3,5 х 6,5 м під будівництво цегляного гаражу [ADDRESS] (а.с. 5). Позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер: [NUMBER] площею 0,0022 га для колективного гаражного будівництва, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.03.2015 року (а.с. 6). На гараж [ADDRESS], зроблено технічний паспорт 14.10.2014 р. (а.с. 7). Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами (стаття 4 ЦПК України). У статті 15 ЦК України передбаченого право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, захист права власності у спосіб визнання такого права допускається у разі оспорення, невизнання його іншою особою, яка претендує на об'єкт власності, та якщо втрачений документ, який засвідчує право власності особи. Ураховуючи, що позивачем не наведено будь-яких обставин, які би свідчили про наявність таких підстав для звернення до суду про визнання права власності на гараж [ADDRESS], суд вважає, що відсутні підстави для захисту цього права. Наведене відповідає висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-20цс11. Посилання позивача на статтю 331 ЦК України є безпідставним, з огляду на таке. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом . Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ч.ч. 1, 2 статті 331 ЦК України). З аналізу вказаної правової норми та ч. 1 ст. 182 ЦК слід дійти висновку, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (ч. 3 ст. 331 ЦК України). Оскільки позивач не подав суду доказів прийняття в експлуатацію гаража [ADDRESS], доказів звернення у реєстраційну службу з метою узаконення цього гаража, державної реєстрації права власності на гараж не подав, суд дійшов висновку, що позивач не набув права власності на нього. За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed