Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просила стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з навчанням в розмірі 2500 грн. щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на даний час донька є студенткою денної форми навчання Дунайського інституту Національного університету «Одеська національна академія», навчання на денній формі позбавляє доньку можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, тому вона потребує матеріальної допомоги, самостійно утримувати доньку не в змозі, відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, оскільки є працездатною особою, не сплачує аліментів на утримання інших дітей, не є інвалідом або пенсіонером. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги не визнає, аліменти сплачувати не згоден, оскільки не має можливості надавати матеріальну допомогу, тому що не працевлаштований та не має регулярного доходу, має на утриманні батька пенсійного віку, до того ж має певні проблеми зі здоров`ям, що потребує також матеріальних витрат. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з вимогами ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідач у справі доводиться батьком повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №554. На даний час [PERSON] , [INFO] , є студенткою денної форми навчання Дунайського інституту Національного університету «Одеська національна академія», термін закінчення навчання - червень 2023 року, що підтверджується довідкою №0279 від 01.10.2020 року, виданою Дунайським інститутом Національного університету «Одеська національна академія», навчання здійснюється за державним замовленням, дитина отримує стипендію. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Як вбачається з довідки № 55 від 29 січня 2021 року, виданої Ізмаїльським міськрайонним центром зайнятості, відповідач [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Ізмаїльському міськрайонному центра зайнятості з 23 грудня 2020 року. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що навчання [PERSON] проводиться за рахунок державного бюджету, вона отримує стипендію, кошти за навчання позивач не сплачує. Зважаючи на те, що відповідно до ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не працевлаштований, знаходиться на обліку в Ізмаїльському міськрайонному центрі зайнятості та не має постійного доходу, дитина [PERSON] навчається за державним замовленням та отримує стипендію, а отже суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Outcome: dismissed