Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилалася на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23.02.2015, від якого у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, дитина залишилася проживати з позивачем. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини, участі в її вихованні. В період з 2017 року відповідач не створював належних умов для проживання дитини, не цікавився її навчанням та розвитком, не піклувався про стан здоров`я, ухиляючись тим самим від виконання своїх батьківських обов`язків. Тому позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 14.11.2019 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 12.03.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. 08.04.2020 справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судове засідання позивач не з`явилася, в окремо поданій заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки судові не повідомив, 03.03.2020 до суду надав висновок органу опіки та піклування № 4/4-113 від 02.03.2020 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1984 р.н., відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Малолітня [PERSON] проживає разом з її матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки № 112454 (а.с. 6). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно з інформацією, наданою комунальним некомерційним підприємством «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 8» Дніпровської міської ради у листі 23.07.2019 за № 138/2/03, [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом лікаря ЗП-СЛ амбулаторії № 5 та перебуває на обліку з діагнозами: гіпертрофія піднебінних мигдаликів, гіперметропія слабкого ступеня обох очей. Дитина [PERSON] відвідує сімейного лікаря у супроводі матері [PERSON] , або бабусі [PERSON] . Рекомендації лікаря виконуються в повному обсязі. До сімейного лікаря батько дитини не звертався, про стан здоров`я доньки [PERSON] не цікавився. При відвідуванні лікарями центру дитини на дому жодного разу батька вдома не бачили. (а.с. 11) Відповідно до копії довідки Громадської організації (ЮМІ) від 15.08.2019 малолітня [PERSON] відвідує дану громадську організацію з жовтня 2018 року. Батька дитини [PERSON] жодного разу помічено не було. Добровільні внески були від імені мами [PERSON] (а.с. 12) Висновком органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради № 4/4-113 від 02.03.2020 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , 1984 р.н., по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . В наданому висновку, окрім іншого, зазначено, що батько [PERSON] в телефонному режимі повідомив, що дійсно з донькою не спілкується, вихованням та розвитком дитини не займається. Зібраними по справі письмовими доказами, поясненнями учасників справи, встановлено, що відповідач [PERSON] , не приймає участі у вихованні доньки [PERSON] , станом здоров`я не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Проаналізувавши встановленні обставини, суд приходить до висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, також підлягають задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи та відсутність клопотання позивача про розподіл судових витрат, понесені позивачем судові витрати, слід віднести на позивача. В той же час, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., у зв`язку з задоволенням позовної вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved