Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.05.2006 року, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Під час розгляду справи суду стало відомо, що позичальник [PERSON] померла 21.03.2013 року, актовий запис за №2997. Згідно зі ст.ст.608, 1216,1218 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника лише якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, тоді як у результаті спадкування до спадкоємця переходять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до спадкової справи №32/2013 до майна [PERSON] спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину без будь-яких умов чи застережень є [PERSON], 17.12.1962 року, яку судом залучено до участі у справі в якості правонаступника. /а.с.39-96,135/. Позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно яких за розрахунком станом на 21.03.2013 року заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.05.2006 року складає 5 326,93 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує (а.с.26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином /а.с.131,138/, причину неявки суду не повідомила. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. На підставі викладеного суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 26.05.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником прав і обовязків якого являється ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, що складається з Заяви, Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів банку. /а.с.10,11-16/ Згідно п.3.1 Умов і правил надання банківських послуг Банк відкрив Клієнту Картковий рахунок та видав картку № 5457082908409399, з кредитним лімітом у розмірі 3000,00 гривень, зі строком дії картки, що зазначений в Заяві. Відповідно до п.6.5. Умов позичальник зобовязався погашати заборгованість по кредиту, проценти за його використання, а також оплачувати комісії на умовах визначених цим Договором. Однак, зазначені вище умови кредитного договору [PERSON] не виконувала, у звязку з чим в неї на день смерті існувала заборгованість, яка згідно наданого позивачем уточненого розрахунку складає у розмірі 5 326,93 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом 4 490,20 грн; залишку заборгованості за відсотками 106,88 грн. /а.с.123-129/ Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно ч.2 ст.1282 ЦК України Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надала суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем в уточненій позовній заяві. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що предявлені уточнені позовні вимоги ґрунтуються на законі і є такими, що підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення № PROM3BMA6S від 13.03.2015 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 243,60 гривень. /а с.23/ Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved