Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У квітні 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 20 473,71 грн. по кредитному договору №2007052784, укладеному 04.12.2013 року та судових витрат у вигляді сплати судового збору у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 04.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2007052784, згідно умов якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі на загальну суму 17 778,00 грн. на строк 36 місяців, з процентною ставкою 0,01 % річних з кінцевим терміном погашення 04.12.2016 року. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує /а.с.28/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином /а.с.33,36/, причину неявки суду не повідомив. Заперечень на позов до суду не надходило. За зазначених вище обставин, суд зі згоди представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Згідно договору факторингу №15/09/14 від 15.09.2014 позовна заява подається ТОВ «ОТП Факторинг Україна», якому перейшло право грошової вимоги, що належить ПАТ «ОТП Банк» та який став кредитором за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості. /а.с.20-22/ Судом установлено, що 04.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №2007052784 , за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 17 778,00 грн., з яких: на споживчі цілі 14 000,00 грн., на придбання послуг у Продавця 1 3 528,00 грн., на придбання послуг у Продавця 2 250,00 грн. на строк 36 місяців, з процентною ставкою 0,01 % річних з кінцевим терміном погашення 04.12.2016 року. /а.с.7-11/ Банк свої зобовязання за кредитним договором щодо видачі кредиту у сумі 14 000,00 гривень виконав у повному обсязі, що підтверджується копією заяви на видачу готівки за №3 від 04.12.2013 року. /а.с.12/ Відповідно п.1.4.7 кредитного договору погашення кредиту може здійснюватися шляхом перерахування грошових коштів на рахунок банка, вказаний у графіку платежів. /а.с.13/ Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п.1.5.4. кредитного договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань по кредитному договору. Відповідачем були порушені строки сплати щомісячних платежів за кредитним договором, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка згідно з наданим розрахунком станом на 23.12.2014 становить 20 473,71 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 17 220,72 грн., сума відсотків за користування кредитом 0,34 грн., комісія за РО 3 252,65 грн. /а.с.14/ За договором факторингу №15/09/14 від 15.09.2014 право вимоги щодо виконання кредитних зобовязань за кредитним договором №2007052784 від 04.12.2013 року перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг України». /а.с.23/ Згідно з п.1.5.5. кредитного договору якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги. 20.09.2014 року позивач відповідно до положень кредитного договору направив на адресу відповідача повідомлення за вих.№200181017 про дострокове повернення кредиту, однак на сьогоднішній день цю вимогу відповідач не виконав. /а.с.19/ Отже, виходячи з вимог закону, та положень кредитного договору позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовом щодо стягнення заборгованості з відповідача і правомірно вимагає достроково повернути йому надані кредитні кошти й сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором № [NUMBER] від 04.12.2013 року. Відповідачем в свою чергу не надано суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, виходячи з встановленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачем зобовязань по кредитному договору, суд прийшов до висновку, що предявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами, які прописані в кредитному договорі № [NUMBER] від 04.12.2013 року і підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved