Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач), третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, про оспорювання батьківства та виключення із запису як батька з актового запису про народження дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2000 році було зареєстровано шлюб між сином [PERSON] - [PERSON] та Відповідачкою. Влітку 2002 року Відповідачка народила дочку - [PERSON], батьком якої було записано сина [PERSON] - [PERSON]. 10 квітня 2015 року шлюб припинено в порядку ч. 1 ст. 104 Сімейного кодексу України. Сумніви [PERSON], що [PERSON] не є дочкою [PERSON] грунтуються на тому, що коли її син був неповнолітнім хворів на свинку, мав 4 дружини та не мав дітей, під час вагітності відповідачки вона казала що її дитина, а не дитина сина; дитина не схожа на батька та його родичів, не схожа на [PERSON] - бабусю чи дідуся; у [PERSON], її сина та Відповідачки - різні групи крові; протягом усього шлюбу відповідачка вела аморальний спосіб життя, її неодноразово бачили в компаніях сторонніх чоловіків, їздила з чоловіками за кордон, вела себе неадекватно та [PERSON] підозрює, що Відповідачка вживала наркотичні речовини; коли син [PERSON] дізнався про чергову подорож відповідачки з іншим чоловіком в нього стався інсульт. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просила виключити відомості про батьківство [PERSON] з актового запису Відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району управління юстиції у місті Києві. Крім того, позивачем викладено клопотання про призначення судово-генетичної експертизи на предмет походження дитини [PERSON], 2002 року народження, в якому позивач просила поставити на вирішення експертів наступні питання: Чи являється [PERSON] біологічною бабусею [PERSON]? - Чи являється [PERSON] (син [PERSON]) біологічним батьком [PERSON]? Відповідачкою подано заперечення проти позовної заяви (а.с.43-45,78), в яких зазначено, що під час перебування у шлюбі [PERSON] із [PERSON] у 2002 році вона (Відповідачка) народила доньку - [PERSON] У подальшому, [INFO]. [PERSON] помер. За час свого життя та перебування у шлюбі з [PERSON] не оспорював свого батьківства. Так, [PERSON] не мав сумнівів у тому, що [PERSON] його дитина, оскільки мають зовнішню схожість, однакову групу крові (І+). Померлий [PERSON] та Відповідачка перебувала за кордоном разом. Окрім того, Відповідачка ніколи не вживала наркотичні речовини. Доводи [PERSON] щодо не схожості дитини на [PERSON], різниці в групах крові, щодо ведення [PERSON] аморального образу життя та вагітності від іншого чоловіка є необгрунтованими та безпідставними. Серед іншого, Відповідачка просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення запису, як батька, з актового запису про народження дитини. Третя особа направила на адресу пояснення (а.с.17), в яких зазначила, що 28.05.2002р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано народження [PERSON], [INFO]. В актовому записі про народження батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю дитини - [PERSON]. Згідно зазначеного актового запису про народження, шлюб між батьками дитини зареєстровано 16.07.1999р. в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис № 102. Ухвалою суду від 18.03.2016р. у справі призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: Чи являється [PERSON], 1933 року народження, біологічною бабусею [PERSON], [INFO] - Чи являється [PERSON], померлий [INFO] року, біологічним батьком [PERSON], [INFO]? Проведення експертизи доручено експертам Відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського клінічного бюро судово-медичної експертизи. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (а.с.81-82). 19 квітня 2016 року на адресу суду повернулась з експертної установи справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, про оспорювання батьківства та виключення із запису як батька з актового запису про народження дитини, разом з листом від 11.04.2016р. № 11/663, згідно якого вирішити питання біологічного батьківства померлого [PERSON] по відношенню до [PERSON], шляхом дослідження зразка крові його біологічної матері [PERSON], неможливо, рівно як і встановити біологічну спорідненість між бабусею (по-батьку) та онукою (а.с.87). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2016р. провадження у справі відновлено та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.90). До початку судового засідання 24.05.2016р. через канцелярію суду представником [PERSON] - [PERSON] подано повторне клопотання про призначення судово-генетичної експертизи (а.с.97-98). Ухвалою суду від 24.05.2016р. у задоволенні повторного клопотання [PERSON] про призначення судово-генетичної експертизи у вказаній цивільній справі, - відмовлено (а.с.104-105). В судовому засіданні 09.09.2016р. за клопотанням представника Відповідача було допитано свідків: [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є матір'ю Відповідачки та бабусею [PERSON] В 1999 році [PERSON] та [PERSON] одружились, жили окремо, проте на літо завжди приїздили на дачу. Дитина дуже любила батька. Свідок стверджує, що у 2009 році покійний [PERSON] захворів - був ішемічний інсульт в результаті якого паралізувало на правий бік, проте в подальшому він видужав, самостійно ходив, розмовляв. Як зазначила свідок, зять виховував спільну з [PERSON] дитину, водив в садок, школу. Ніколи покійний не говорив, що це не його дитина. У 2014 року Відповідачка разом з дитиною переїхали до свідка та її чоловіка, оскільки покійний почав пити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є кумою Відповідачки та хрестила [PERSON] Познайомилась з відповідачкою в 1999 році на її весіллі з [PERSON] У вересні 1999 році свідок одружилась з [PERSON] - дядьком Відповідачки. З того часу вони почали дружити сім'ями, проводили разом свята, вихідні тощо. Померлий [PERSON] та Відповідачка були дружною родиною, [PERSON] дуже любив і визнавав дитину, доглядав і виховував, водив в садок, школу. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Відповідачки - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, надіслала на адресу суду лист від 30.07.2016р. № 166/02/04-31, в якому просила розглядати справу без присутності представника відділу, проти вимог заявника не заперечує (а.с.122). Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 липня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану Старокиївського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 16.07.1999 року зроблено запис за № 102, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.07.1999р. (а.с.62). [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка - [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 28.05.2002р. зроблено відповідний актовий запис за № 624, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві 28.05.2002р., в якому зазначено в графі «мати»: [PERSON], «батько» - [PERSON] (а.с.62). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 10.04.2015 року (а.с.3). [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження «Повторне» серії [NUMBER], виданим Печерським відділом РАЦС м. Києві 12.01.1991р. (а.с.77), зазначила, що її сумніви щодо того, що [PERSON] є дочкою [PERSON] грунтуються на тому, що коли її син був неповнолітнім хворів на свинку, мав 4 дружини та не мав дітей, дитина не схожа на батька та його родичів, не схожа на [PERSON] - бабусю чи дідуся; у [PERSON], її сина та Відповідачки - різні групи крові; протягом усього шлюбу відповідачка вела аморальний спосіб життя та можливо вживала наркотичні речовини. Згідно з ч.1 ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 даного Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Статтею 137 СК України визначено, що якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства. Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред'явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці. Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК). Відповідно до п.п. 11, 12 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 визначено судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Статтею 137 СК передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Якщо така особа померла до народження дитини, оспорити батьківство мають право спадкоємці цієї особи за умови подання нею за життя заяви нотаріусу про невизнання свого батьківства. У разі настання смерті особи після оспорення нею свого батьківства в суді її спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень ст. 37 ЦПК ( 1618-15 ) про процесуальне правонаступництво в цивільних справах. Коли ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у ст. 1261 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) (далі - ЦК): дружина, батьки й діти. У зазначених випадках батьківство оспорюється шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини. Для цих вимог позовну давність не встановлено. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України, на підтвердження відсутності кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON], водночас, станом на час розгляду справи в судовому засіданні з'ясовано, що біологічний матеріал покійного [PERSON] відсутній, повторна судово-генетична експертиза не призначалась. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що з дня народження дитини і до 2015 року покійний [PERSON] не звертався до суду з позовом про оспорювання батьківства, проте як зазначала [PERSON] в судовому засіданні її син весь час знав, що [PERSON] не його дочка. Наявні у справі докази свідчать про те, що батько [PERSON] любив дитину - [PERSON], виховував, водив в садок та школу, їздив разом з нею відпочивати, визнавав себе батьком. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, про оспорювання батьківства та виключення із запису як батька з актового запису про народження дитини є такими, що не підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 136, 137 СК України, п.10-12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та

Outcome: dismissed