Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У квітні 2015 року комунальне підприємство Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьтепломережа» звернулось до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті послуг за теплопостачання, яка станом на 01.04.2015 становить 9803,16 грн. Відповідач позовні вимоги не визнає, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та письмові заперечення на позов, посилаючись на те, що письмового договору про надання послуг з нею не було укладено. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що заборгованість за теплопостачання квартири [ADDRESS] є накопичувальною з 2006 року. Свої обов'язки по оплаті цих послуг відповідачка не виконує зовсім, а тому існує вже кілька рішень суду і кошти з неї стягуються примусово через виконавчу службу. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно довідки адресно-довідкового територіального органу ДМСУ в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON]. Відповідно до довідки КП КОР «Переяслав-Хмельницьтепломережа» тарифи, які застосовуються для послуг з теплопостачання та підігрів води, визначені відповідними рішеннями Переяслав-Хмельницької міської ради. Закон України «Про теплопостачання» від 02.06.2005р. № 2633-ІУ визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування системи теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання. Відповідно до ч.2 ст. 1 цього Закону виробництво теплової енергії це господарська діяльність, пов'язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою продажу на підставі договору. Таким чином, КП КОР «Переяслав-Хмельницьтепломережа» є виробником та постачальником централізованого опалення та підігріває холодну воду до стану гарячої. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг теплопостачання в багатоквартирному будинку повинен укладатись між власником квартири та балансоутримувачем. У м. Переяслав-Хмельницькому балансоутримувачем у житловому фонді комунальної власності та виконавцем (надавачем) послуг є Переяслав-Хмельницьке КП «ВУЖКГ». Відповідно до договору «Про постачання теплової енергії» від 07 травня 2013 року КП КОР «Переяслав-Хмельницьтепломережа» надає послуги з теплопостачання КП «ВУЖКГ» (балансоутримувачу). Рішенням Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 18.07.1995 № 121 для своєчасного надходження коштів за послуги теплопостачання з 1 липня 1995 року розрахунки з населенням були передані безпосередньо виробнику і постачальнику теплової енергії, яким нині є позивач. Відповідно до договору відступлення права вимоги від 13.05.2013 за № 126/141 КП «ВУЖКГ» безоплатно передає, а КП КОР «Переяслав-Хмельницьтепломережа» приймає на себе право вимоги боргів дебіторів перед першою за надані комунальні послуги. За цим договором Підприємство набуває право замість КП «ВУЖКГ» вимагати від споживачів житлово-комунальних послуг належного виконання зобов'язань по сплаті за надані послуги теплопостачання. З виписки по особовому рахунку [NUMBER], відкритого на [PERSON] за адресою [ADDRESS], вбачається, що власник особового рахунку та користувач послуг, яким є відповідачка, нерегулярно та не в повному розмірі сплачує плату за опалення та підігрів води, внаслідок чого станом на 01.04.2015 утворилась заборгованість в сумі 9803,16 грн. З пояснень представника встановлено, що існують три рішення суду Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду про стягнення з відповідача коштів за період з 01 листопада 2006 року по 01 листопада 2011 року на загальну суму 7588,87 грн. Отже отримані на виконання рішень суду кошти в сумі 5616,023 грн., які внесені до розрахунку заборгованості не покривають загальної суми стягнення за цими рішеннями Згідно вимог ст.ст. 67,68 Житлового кодексу України наймач (власник квартири) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З розрахунку заборгованості слідує, що всього з 2006 року по 01.04 2015 відповідачу надані послуги з теплопостачання та підігріву води на суму 15594,59 грн. Враховуючи наявність невиконаних судових рішень по стягненню з відповідача на користь позивача боргу за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2006 по 01.11.2011 на загальну суму 7588,87 грн., суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає вартість наданих послуг після 01.11.2011, що в сумі становить 8405,72 грн. ( 15594,59-7588,87). Отже позивач у своєму позові невірно визначив суму стягнення, взявши за основу весь період з вересня 2006 року по березень 2015 року, не врахувавши суму стягнення, що вже визначена попередніми судовими рішеннями. А тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд за правилами ч.1 ст. 88 ЦПК України стягує їх з відповідача на користь позивача у розмірі сплаченого судового збору, що підтверджується квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: partial