Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та коштів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, в обґрунтування якого зазначила, що вона з 25.09.2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але починаючи з 27.10.2018 року не мешкають однією сім`єю як подружжя. Від вказаного шлюбу [INFO] у них народилася дитина [PERSON] , яка проживає за місцем реєстрації позивачки та перебуває на повному її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча офіційно працевлаштований та займає посаду начальника військового наряду (командир відділення) 2-го відділення 2-го патрульного взводу 2-ї патрульної роти 1-го патрульного батальйону (ВОС 100715П) та має регулярний та стабільний дохід. Позивачка зазначає, що інших утриманців відповідач не має, а тому може сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання до досягнення донькою трирічного віку. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач\~в судове\~засідання не\~з`явився, причини неявки суду не повідомив, заперечення та відзив на позов суду не надав, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно, належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою позивачки, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2\~ст.182\~СК України\~передбачено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 2,\~4\~ст.\~84\~СК України встановлено,\~що дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років.\~ Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст.\~191\~СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 25.09.2015 року було зареєстровано у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 25.09.2015 року. Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 14.03.2017 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Дівчинка зареєстрована разом з матір`ю - позивачкою по справі, що підтверджується копією Довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання особи № 04-19/4-509 від 10.05.2017 року та копією паспорта громадянина України позивачки, та перебуває на повному утриманні матері. Згідно пояснень позивачки, не спростованих відповідачем, починаючи з 27.10.2018 року вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Відповідач недостатньо надає матеріальну допомогу на утримання дитини та позивачки, згоди про добровільну сплату аліментів між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Відповідач 23.11.2018 року був прийнятий на військову службу за контрактом та призначений на посаду начальника військового наряду (командир відділення) 2-го відділення 2-го патрульного взводу 2-ї патрульної роти 1-го патрульного батальйону (ВОС 100715П, адреса місця роботи: військова частина [NUMBER] , [ADDRESS] ), а тому має матеріальну можливість сплачувати аліменти на дитину та кошти на утримання дружини. Вивчивши додані до позову матеріали, суд дійшов висновку, що оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та на утримання дружини, то наявні підстави стягнути з останнього аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця та аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі ј частини від заробітку відповідача, щомісяця. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи присуджує з відповідача.

Outcome: approved