Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] пред»явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі від якого у них [INFO] народився син [PERSON], який на даний час досяг повноліття. На момент звернення до суду син навчається в 11 класі Вапнярської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 ім.І.Д.Черняховського Томашпільської районної ради Вінницької області, що стверджується довідкою навчального закладу №118 від 07.04.2016 року. Угоди про добровільну виплату аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, між сторонами не досягнуто, тому позивачка просить суд у відповідності до ст. 199 СК України ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина, у розмірі ? частину заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення терміну навчання або до досягнення двадцяти трьох років, так як відповідач взмозі надати таку допомогу, оскільки працює. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала , зіславшись на ті ж обставини , що і в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав, заперечує в його задоволенні , згідний сплачувати аліменти на утримання сина , який досяг повноліття лише за умови до вступу до навчального закладу для здобуття професійної освіти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. За положенням ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу . У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз»яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання),виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Судом установлено, що [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO]. 01 квітня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Повнолітній син сторін [PERSON] є учнем Вапнярської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 ім.І.Д.Черняховського Томашпільської районної ради Вінницької області, в зв»язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки фактично перебуває на утриманні матері, яка не спроможна самостійно повноцінно утримувати сина , батько добровільно матеріальну допомогу не надає. Ураховуючи встановлені обставини й вимоги закону, суд дійшов висновку, що [PERSON], який працює електромонтером контактної мережі в «Котовській дистанції електропостачання» Регіональної філії « Одеської залізниці» ПАТ «Українська залізниця» має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому синові [PERSON], який продовжує навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved