Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 07 квітня 2014 року між ним і [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого він передав відповідачу грошові кошти в сумі, еквівалентній 2000 доларів США, які він зобов'язувався повернути до 11 квітня 2014 року. На підтвердження укладення ними договору позики та одержання вказаної вище суми грошових коштів [PERSON] видав йому власноручно написану ним розписку. У встановлений договором строк відповідач [PERSON] своїх зобов'язань не виконав, суму коштів у розмірі, еквівалентному 2000 доларів США, йому не повернув. Станом на 11 квітня 2014 року - дату повернення коштів за курсом Національного банку України 1 долар США дорівнював 12,569123 грн., згідно із ст. 533 ЦК України належна йому до сплати [PERSON] сума позики на цю дату складала 25138 грн. 25 коп. Незважаючи на неодноразові прохання щодо добровільної сплати йому суми боргу, відповідач спочатку просив відстрочити виконання зобов'язання, посилаючись на відсутність коштів на даний час, потім він перестав відповідати на телефонні дзвінки та став уникати зустрічей з ним, що змусило його (позивача) звернутися до суду з цим позовом. Крім зазначеної суми грошових коштів, на підставі норм ст. ст. 536, 1048 ЦК України відповідач [PERSON] повинен сплатити на його користь за користування чужими грошовими коштами, починаючи з наступного дня прострочення виконання зобов'язання по день подачі позову, за період з 12 квітня по 07 жовтня 2014 року проценти в розмірі 1336 грн. 46 коп., а також відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за цей же період три проценти річних від простроченої суми в розмірі 369 грн. 84 коп. та інфляційні втрати в розмірі 2306 грн. 76 коп. Також у зв'язку із підготовкою та подачею до суду цього позову ним понесені витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2436 грн. Просив стягнути із [PERSON] на його користь суму позики в розмірі 25138 грн. 25 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1336 грн. 46 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 369 грн. 84 коп., інфляційні втрати в розмірі 2306 грн. 76 коп. та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2436 грн., всього - 31587 грн. 31 коп. У подальшому позивач [PERSON] позовні вимоги збільшив та уточнив. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму позики, еквівалентну 2000 доларів США за курсом Національного банку України станом на 18 листопада 2014 року, у розмірі 30520 грн. 36 коп., проценти за користування чужими коштами за період з 07 квітня по 18 листопада 2014 року в розмірі 1594 грн. 75 коп., три проценти річних від простроченої суми за період з 12 квітня по 18 листопада 2014 року в розмірі 456 грн. 62 коп., витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2436 грн. та судовий збір у розмірі 350 грн. 08 коп. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] у суді позов підтримали, дали пояснення аналогічні викладеному, просили задовольнити позовні вимоги [PERSON] повністю. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів вони не заперечували. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 07 квітня 2014 року між [PERSON] і [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], був укладений договір позики грошей, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які позичальник зобов'язувався повернути до 11 квітня 2014 року. Факт укладення сторонами договору позики та його умов підтверджується розпискою, написаною власноручно відповідачем [PERSON] У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Суд встановив, що у порушення вимог закону та умов договору відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за договором позики не виконав, грошові кошти в сумі 2000 доларів США позивачу [PERSON] у визначений розпискою строк не повернув. У ст. 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України станом на 18 листопада 2014 року, 1 долар США = 15,260180 грн. Виходячи з наведених вимог закону, із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума позики в розмірі 30520 грн. 36 коп., еквівалентна 2000 доларів США станом на 18 листопада 2014 року (2000 х 15,260180). Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України п озикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 02 липня 2014 року в цивільній справі № 6-36цс14, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Враховуючи викладене вище, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь із [PERSON] процентів за користування сумою позики, а також трьох процентів річних від простроченої суми за прострочення виконання останнім грошового зобов'язання є обґрунтованими. За курсом Національного банку України, встановленим на день укладення сторонами договору позики - 07 квітня 2014 року та на день повернення відповідачем грошових коштів - 11 квітня 2014 року, сума позики, еквівалентна 2000 доларів США, складала відповідно 23301 грн. 94 коп. (2000 х 11,650969) та 25138 грн. 25 коп. (2000 х 12,569123). Перевіривши правильність зроблених позивачем розрахунків, виходячи з облікової ставки Національного банку України, кількості днів прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, суд вважає, що із [PERSON] на користь [PERSON] за період із 07 квітня по 18 листопада 2014 року за користування сумою позики підлягають стягненню проценти в розмірі 1594 грн. 75 коп. і три проценти річних від простроченої суми за період з 12 квітня по 18 листопада 2014 року в розмірі 456 грн. 62 коп. Всього загальна сума заборгованості за договором позики від 07 квітня 2014 року, що підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON], становить 32571 грн. 73 коп. (30520,36 + 1594,75 + 456,62). У ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3). За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із договором № ФО-2014-09/84 про надання правової допомоги від 22 вересня 2014 року, актом прийняття-передачі та квитанцією від 07 жовтня 2014 року за надання правової допомоги позивач [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] кошти в розмірі 2436 грн. Всього судові витрати у цій справі складають 2761 грн. 72 коп. (325,72 грн. - судовий збір у розмірі 1 % від задоволеної частини вимог майнових характеру та 2436 грн. - витрати на правову допомогу). Зазначена сума судових витрат у розмірі 2761 грн. 72 коп. відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України теж підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved