Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що позивач є власником будинку [ADDRESS]. У вищезазначеному будинку зареєстрований але фактично не проживає [PERSON], який є сином позивача. Відповідач у добровільному порядку не бажає зніматися з реєстрації та не сплачує комунальні платежі, які нараховуються по кількості зареєстрованих осіб, тим самим чинить перешкоди в користуванні права власності позивача. Посилаючись на ст.ст.317,319,321,391,405 ЦК України просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком №135 по вул.Василя Макухи в м.Дніпрі та зняти останнього з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань та заяв через канцелярію суду не надавав. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON]. на праві власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 квітня 1998 року. Згідно довідки №6257, виданої департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 11серпня 2017 року у будинку [ADDRESS] з 18 червня 2012 року зареєстрований [PERSON] [PERSON] є сином позивача, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що [PERSON], був зареєстрований у вищезазначений будинок як член сім'ї власника. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Права власника житлового будинку, квартири визначені також ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до акту про фактично проживаючих особах у житловому будинку від 11 вересня 2017 року, затвердженого головою квартального комітету, [PERSON] зареєстрований у житловому будинку [ADDRESS], але не живе за вказаною адресою з 2012 року. Враховуючі те, що відповідач, з 2012 року не проживає у вищезазначеному будинку, добровільно не бажає знятися з реєстрації у домоволодінні, суд приходить висновку що відповідач, відповідно до вимог ст.405 ЦК України, вважається таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS]. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved