Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила\~ встановити факт його проживання однією родиною з матір'ю [PERSON], на момент її смерті 07.11.2004 року за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що 07.11.2004 року померла її матір [PERSON], Матір за життя проживала в [INFO], разом з нею за вказаною адресою з 2000 року постійно проживала заявниця, вела спільне господарство. Після смерті матері\~ відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: Донецька область, Мангушський район, с. Приазовське, вул. Зоряна (минула назва Кірова), буд.66. Єдиним спадкоємцем на вказане майно є заявниця відповідно до заповіту від 10.08.1993 року. Після смерті матері [PERSON] в установлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на теперішній час проживає в будинку, здійснює ремонт. На підставі викладеного просила встановити факт проживання з матірю [PERSON] в період з 2000 року по день її смерті за адресою: [ADDRESS]. Заявник надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Мангушської районної ради до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Своє відношення до позову не висловив. Представник заінтересованої особи Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 грудня 1964 року народилась заявниця, батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VII-УР № 0287396, виданим 25 січня 1965 року Володасрьким відділом РАЦС, актовий запис № 7. 05 травня 1989 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу було присвоєне прізвище «Скоробагатько», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб\~ серії У-НО № 297240, виданого 05.05.1989 року Відділом РАЦС Володарського виконкому Донецької області, актовий запис № 35. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1993 року, посвідченого відділом соціально-економічного розвитку, приватизації власності та управління комунальним майном вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку №66 по вул. Кірова в с. Приазовське Першотравневого району Донецької області, загальна площа 29,3 кв.м. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] 10.08.1993 року склала заповіт, у відповідності до якого житловий будинок під №66 по вул. Кірова в с. Приазовське Першотравневого району Донецької області заповідала [PERSON]. Свідоцтвом серії І-НО №067373, виданого 04.03.1996 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Маріуполя, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №139. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «Шаталінська» . З довідки від 20.03.2002 року, виданої керівником органу реєстрації актів громадянського стану вбачається, що 06 жовтня 1981 року в виконкомі Бердянської сільраді Першотравневого району Донецької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Красотенко». 07.11.2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №827445, виданого 08.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області. З відповіді КП «Мангушське бюро технічної інвентаризації» від 19.04.2018 року №130 вбачається, що право власності на квартиру № б/н у буд. №66 по вул. Зоряній (Кірова) Мангушського району Донецької області зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 22.01.1993 року, виданого відділом соціально-економічного розвитку, приватизації власності та управління комунальним майном Першотравневої райдержадміністрації та зареєстрованого в Маріупольському БТІ 18.03.1993 року за номером 9/117. За актом №488 про фактичне проживання та довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07 листопада 2018 року, виданих головою КСН «Центральний ІІ» [PERSON], [INFO] мешкала зі своєю матірю [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS], у період з 2001 року по 2004 рік. Згідно письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] мешкала зі своєю матірю [PERSON], яка померла 08.11.2004 року, за адресою: [ADDRESS], у період з 2000 року по 2004 рік. Приписами ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 315\~ ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, має для заявника важливе юридичне значення, а саме для оформлення спадщини за законом. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Згідно листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Суд зазначає, що факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджується наведеними вище письмовими доказами, а також показами свідків. На підставі викладеного, враховуючи, що від встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини залежить виникнення майнових прав заявника на спадкове майно, а іншого порядку його встановлення законом не визначено, беручи до уваги, що спору про право під час розгляду справи не виникло, суд доходить висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved