Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У квітні 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом. З урахуванням заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду, позивач просила витребувати у відповідача квартиру [ADDRESS]; визнати за нею право власності на вказану спірну квартиру; виселити відповідача зі спірної квартири; вселити її у спірну квартиру. Свої вимоги позивач мотивує тим, що спірна квартира належала її батькові [PERSON], який помер [INFO]. 11 лютого 2011 р. її батько уклав договір купівлі-продажу зазначеної квартири з громадянкою [PERSON], яка, в свою чергу, 1 березня 2011 р. продала вказану квартиру відповідачу [PERSON] Рішенням суду, яке набрало законної сили, договір купівлі-продажу квартири від 11 лютого 2011 р., укладений між [PERSON] і [PERSON], визнано недійсним як такий, що його було укладено [PERSON] у стані, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Зазначене рішення суду мало б повернути спірну квартиру до складу спадкової маси, відкритої після смерті [PERSON], однак позивач, як єдина спадкоємиця майна померлого батька, не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру, оскільки право власності на останню зареєстровано не за [PERSON], а за [PERSON] на підставі договору від 1 березня 2011 р. [PERSON] користується спірною квартирою, яка має бути у власності позивача, чим створює перешкоди в користуванні власністю, у зв'язку з чим просить виселити [PERSON] зі спірної квартири та вселити її у спірну квартиру. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов і просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що [PERSON] не є належним позивачем у справі, оскільки вона не прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON]; спадкоємцем [PERSON] за заповітом є [PERSON], який прийняв спадщину, а відтак тільки він має право подати позов про витребування спірної квартир від добросовісного набувача [PERSON] Крім того, представник відповідача зазначила, що ст. 16 ЦК України не передбачає такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як виселення та вселення, а ст. 391 ЦК України надає право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном тільки власнику цього майна, якою [PERSON] на час розгляду справи не є. Просила в позові відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся в установленому порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с.45), свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 46.). У власності [PERSON] перебувала квартира [ADDRESS] (спірна квартира), що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2010 р., ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2013 р. (а. с. 53, 11-14). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 11 лютого 2011 р. [PERSON] уклав зі [PERSON] договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], яким продав [PERSON] спірну квартиру. [INFO]. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 43зв.). 1 березня 2011 р. [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (а. с.10). 11 березня 2011 р. позивач звернулася до Четвертої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (а. с. 43), у зв'язку з чим заведено спадкову справу № 353/2011 до майна померлого [INFO]. [PERSON] (а. с.42-56). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2013 р., у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, за участю третіх осіб: КП «ОМБТІ та РОН», [PERSON], [PERSON], визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений [PERSON] і [PERSON] 11 лютого 2011 р., як такий, що його було укладено [PERSON] у стані, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними (а. с.11-14 ). Однак визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11 лютого 2011 р., за яким спірна квартира вибула з володіння [PERSON] і, як наслідок, не ввійшла до складу спадщини, що відкрилася після його смерті, не захистило в повній мірі майнові права [PERSON] на спірну квартиру, як єдиного спадкоємця майна померлого батька [PERSON] За відсутності договору купівлі-продажу від 1 березня 2011 р., за яким право власності на спірну квартиру перейшло до [PERSON], після визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11 лютого 2011 р. і скасування реєстрації права власності за [PERSON], спірна квартира повернулася б до спадкової маси померлого [PERSON] В такому випадку позивачка мала б можливість отримати у нотаріуса, який веде спадкову справу, свідоцтво про право власності на спірну квартиру, як спадщину. Відповідно до абзаців другого, третього п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В даному випадку відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на спірну квартиру як спадщину, і у нотаріуса відсутні підстави для надання письмової відмови в оформленні права на спадщину на ім'я позивача, оскільки спірна квартира не входить до спадкової маси і право власності на неї зареєстровано за [PERSON], що не заперечується сторонами і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Правочин, на підставі якого [PERSON] набув право власності на спірну квартиру, не може бути визнаний недійсним за позовом [PERSON], оскільки вона не є стороною цього правочину, який вчинено після недійсного правочину (договору від 11 лютого 2011 р.). Тому належним способом захисту права позивача на отримання у спадщину майна її померлого батька [PERSON] - спірної квартири - є витребування цього майна у добросовісного набувача [PERSON] Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Спірна квартира була придбана відповідачем за відплатним договором у [PERSON], яка не мала права її відчужувати, оскільки набула на підставі недійсного договору, внаслідок якого квартира вибула з володіння [PERSON] і позивача, як його спадкоємиці, поза їх волею. Відповідно до п. 3 частини 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до абзацу другого п. 26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника. Таким чином, вимога позивача про витребування спірної квартири у відповідача і визнання за нею права власності на квартиру є законною та обґрунтованою. Доводи представника відповідача про те, що [PERSON] не є належним позивачем у справі, оскільки вона не прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], спростовуються наявною у витребуваній судом фотокопії спадковій справі № 353/2011 заявою позивача від 11.03.2011 р., з якої вбачається, що позивач у встановлений законодавством строк прийняла спадщину. Посилання представника відповідача на те, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом є [PERSON], який прийняв спадщину, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] У будь-якому разі, за наявності або відсутності такого заповіту, доведенню підлягає також обставина - прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] Як вбачається з наданої до суду фотокопії спадкової справи № 353/2011, станом на 19.05.2014 р. жодного заповіту, складеного [PERSON], не виявлено; [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Представник відповідача пояснила, що [PERSON] є таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але жодних доказів на підтвердження вказаної обставини суду надано не було. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги щодо виселення відповідача зі спірної квартири та вселення до неї позивача. Сторонами не заперечується, що [PERSON] користується спірною квартирою. Оскільки позивач має право на отримання спірної квартири у власність, то користування квартирою відповідачем створює перешкоди в користуванні нею позивачем. Виселення відповідача зі спірної квартири і вселення до неї позивача є належним способом захисту майнових прав позивача та усунення перешкод у користуванні власністю. Посилання представника відповідача на те, що ст. 16 ЦК України не передбачає такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як виселення та вселення, суд не бере до уваги, оскільки статтею 16 ЦК України встановлено невичерпний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до частини 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Доводи представника відповідача, що ст. 391 ЦК України надає право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном тільки власнику цього майна, якою [PERSON] на час розгляду справи не є, судом також до уваги не беруться, оскільки виходячи з матеріалів спадкової справи № 353/2011 до майна померлого [PERSON], позивач є єдиною спадкоємицею такого майна і є такою, що прийняла спадщину, а відповідно до частини 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування нею своєю спадщиною. Під час подачі позову позивач понесла судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача також має бути стягнуто суму судового збору у розмірі 500,00 грн., сплачену позивачем при пред'явленні позову.

Outcome: approved