Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] (далі - [PERSON]Р.) звернувся до суду із вищезазначеним позовом до Публічного акціонерного товариств комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»), третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович (далі - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 03 липня 2008 року між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» були укладені кредитна угода № 161 та договір про видачу траншу № 161/1, відповідно до умов яких банк надав кредитні кошти у розмірі 330000 грн. зі сплатою 24% річних. 01 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис №10796 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за період з 03 липня 2008 року по 29 серпня 2017 року у розмірі 637774,83 грн. Указаний виконавчий напис позивач вважає незаконним, оскільки заборгованість розрахована за період понад 5 років, що перевищує строк позовної давності, а також до складу заборгованості включені суми пені та штрафів, що суперечить вимогам закону. Тому позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. та зареєстрований в реєстрі за № 10796 (а.с.3-7). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 квітня 2018 року указана цивільна справа передана судді Ходаківському М.П. (а.с.1). Ухвалою судді від 23 квітня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.42-43). Також 02 травня 2018 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим 01 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрованим в реєстрі за № 10796 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № 161 від 03 липня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 29 серпня 2017 року грошових коштів в сумі 637774,83 грн. з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 89167,57 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 301557,02 грн., заборгованості з пені у розмірі 216441,91 грн., заборгованості за штрафами у розмірі 250 грн. та 30358,33 грн та витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800 грн. (а.с.65-66). Представник позивача, що діє на підставі довіреності від 16 лютого 2017 року (а.с.40), надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.91). Представник відповідача, що діє на підставі довіреності від 29 грудня 2016 року, також надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснити без його участі, проти задоволення позову заперечував. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, а також надав копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис (а.с.71-87). За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та розгляд справи здійснити за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 01 листопада 2017 року приватним нотаріусом нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 10796, за яким у безспірному порядку стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 161 від 03 липня 2008 року станом на 29 серпня 2017 року у розмірі 637774,83 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 89167,57 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 89167,57 грн.; заборгованість по пені у розмірі 216441,91 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 250 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 30358,33 грн. Стягнення здійснено за період з 03 липня 2008 року по 29 серпня 2017 року (а.с.23). Постановою приватного виконавця Мосейко А.Г. від 06 квітня 2018 року відкрито виконавче провадження (а.с.24) Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Пунктом 3 пп. 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.п. 3.1 п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). У відповідності до підп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: - відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; - дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; - номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; - строк, за який має провадитися стягнення; - інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі є безспірними. Розрахунок боргу виконаний працівниками банку щодо наявності грошового зобов'язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Суд також відзначає, що виконавчий напис про стягнення заборгованості видано нотаріусом за зверненням відповідача про стягнення із [PERSON] заборгованості за строк, який складає більше 9 років, що також є порушенням указаних приписів законодавства і положень укладеного між сторонами договору. Наведене свідчить про надання банком неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов'язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Ураховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного суд

Outcome: approved