Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором, в обгрунтування якого послався на те, що 08.09.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №OD30AD40302272, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у сумі 59 547,82 гривень на придбання автомобіля, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 20,04 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту 05.09.2014 року. В якості забезпечення своїх зобов'язань перед банком, [PERSON] передав у заставу легковий автомобіль марки «Daewoo Matiz», 2008 року випуску, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. В порушення умов кредитно-заставного договору [PERSON] свої зобов'язання щодо погашення заборгованості не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка складає 129 551,50 гривень позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує (а.с.34). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином /а.с.36,37,39,40/, причину неявки суду не повідомив. Заперечень на позов до суду не надходило. На підставі викладеного суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 08.09.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №OD30AD40302272, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 59 547,82 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % річних, кінцевим терміном повернення 05.09.2014 року. /а.с.10-15/ Відповідно до п.1.12. Умов кредитно-заставного договору №OD30AD40302272 позичальнк зобов'язався погашати заборгованість шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до ст.17.8. договору, що становлять 1 788,48 грн., до складу яких входять платежі за винагородою, процентами за кредитом. Однак, зазначені умови договору [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим в нього існує заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 09.10.2014 року складає 129 551,50 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 48 740,84 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 17 387,75 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 3 712,62 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 53 303,08 грн., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 6 157,21 грн. /а.с.5-7/ В забезпечення своїх зобов'язань, відповідно до п.1.31. кредитно-заставного договору, [PERSON] передав ПАТ КБ «Приватбанк» у заставу легковий автомобіль марки «Daewoo Matiz», 2008 року випуску, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності та підтверджено свідоцтвом реєстрації транспортного засобу [NUMBER] від 18.08.2009 року. Відповідно до ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст.19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, та набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, що також передбачено ст.589 ЦК України. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, виходячи з установленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору №OD30AD40302272 від 08.09.2009 року, суд прийшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на законі й договірних відносинах між сторонами, які прописані в кредитному договорі і є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однією із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Згідно платіжного доручення № BOK35B0CD2 від 15.10.2014 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 1 295,52 гривень. /а.с.25/ Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved