Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У квітні2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 01 липня 2014р. укладено Договір-заяву № 335816/50379/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 34 000,00 доларів США, з відсотковою ставкою - 9,5 % річних. 01 липня 2014р. між сторонами укладено Договір-заяву № 335816/50382/00-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Вільні гроші» в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач розміщює в Банку грошові кошти в іноземній валюті в сумі не менше ніж 1долар США та за час користування коштами вкладу банк нараховує і виплачує вкладникові проценти на суму вкладу за ставкою 3,75% річних. Також, 28 березня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір-заяву № 335816/32674/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт до 8-го Березня» на 6 міс. в національній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 220 000,00 грн., з відсотковою ставкою з дня, наступного за днем розміщення вкладу по 27 серпня 2014р. включно у розмірі 21,75% та за період з 28 серпня 2014р. знаходження вкладу по день включно, який передує дню повернення вклад вкладникові у розмірі 29,75% річних. Після закінчення строку Договорів, відповідач кошти по депозитном вкладам позивачу не повернув і продовжує користуватись коштами позивача. Його усні та письмові звернення залишаються поза увагою. Вважає дії відповідача такими, що порушують положення договорів-заяв, норми чинного законодавства та права позивача щодо одержання вкладу. Просив суд стягнути з відповідача з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 21.12.2015р. на свою користь заборгованість: за Договором-заявою № 335816/50379/1-14 в розмірі 35 665,90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2015р. становить у сумі 839 992,00 грн. за Договором-заявою № 335816/32674/6-14 в розмірі - 39 096,60 грн., усього просив стягнути з відповідача кошти у сумі 876 028,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на підставі зазначені у письмових запереченнях. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 01 липня 2014р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір-заяву № 335816/50379/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 34 000,00 доларів США, строком з 01 липня 2014р. по 01 серпня 2014 року, з відсотковою ставкою - 9,5 % річних. (а.с. 9). 28 березня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір-заяву № 335816/32674/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт до 8-го Березня» на 6 міс. в національній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 220 000,00 грн.,строком з 28 березня 2014 року по 28 вересня 2014 року, з відсотковою ставкою за період з дня, наступного за днем розміщення вкладу по 27 серпня 2014р. включно знаходження вкладу на вкладному рахунку з процентною ставкою 21,75% та за період з 28 серпня 2014р. знаходження вкладу на вкладному рахунку по день включно, який передує дню повернення вклад вкладникові за процентною ставкою 29,75% річних. В судовому засіданні встановлено, що 30.03.2015, 07.04.2015, 07.04.2015рр. позивач звертався до відповідача із заявою про повернення грошових коштів за Договорами-заявами (а.с. 14-16), однак відповідач кошти за вище вказаним договором в не повернув. У зв'язку з вище викладеним, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за Договором-заявою № 335816/50379/1-14 в розмірі 25 665,90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2015р. становить у сумі 839 992,00 грн. та за Договором-заявою № 335816/32674/6-14 в розмірі - 39 096,60 грн., а всього у розмірі 876 028,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Разом з тим, не зважаючи на невиконання Банком своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, з огляду на наступне. Згідно з інформацією, розміщеною 17.09.2015 року на офіційному сайті Національного Банку України відповідно до вимог статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних». Національний банк України наголошує, що 93,2% (234 тисячі осіб) усіх вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» отримають свої вклади в повному обсязі, оскільки їх розмір не перевищує гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) суму 200 тис. грн. Клієнти з більшими обсягами вкладів отримають їх у межах суми, гарантованої Фондом. Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Пунктом 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Положеннями ч. 5 ст. 35 вказаного Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. В судовому засіданні представники позивача пояснив, що позивач не звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за виплатою 200000 грн. у зв»язку з зверненням до суду. Також, судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінаси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації вказаного банку. Відповідно до ч.3 ст.46 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов»язань. Як вже зазначалося вище, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Отже, відшкодування решту коштів позивачу буде здійснюватись у відповідності до процедури, яка передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Враховуючи те, що позивачем у відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України не надано жодних доказів, що на сьогоднішній день задоволені вимоги кредиторів першої-третьої черги, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є передчасними, а тому відмовляє в їх задоволені. Крім того, вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів Відповідача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов»язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв»язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку.

Outcome: dismissed