Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У квітні 2016року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якому на підставі ст.ст. 23, 33, 39, 40, 41 Закону України «Про іпотеку», просить: в рахунок задоволення своїх вимог [PERSON] до [PERSON] за договором позики від 26 січня 2009року згідно рішення Московського районного суду м.Харкова від 19 березня 2013року на загальну суму 490\~665грн.77коп., що складається: з основного боргу за договором позики в розмірі 86\~942грн.08коп.; трьох процентів річних від суми прострочення в розмірі 8\~367грн.88коп.; процентів за користування позикою в розмірі 26\~136грн.81коп.; нарахованих штрафів за прострочення боржником виконання зобовязання в розмірі 366\~000грн.00коп.; судового збору в розмірі 3\~219грн.00коп. звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру №153, що розташована за адресою: м.Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд.№44 шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче, ніж за визначеною сторонами в п.4 договору іпотеки ціною на рівні 20\~477грн., з переданням цього предмета іпотеки в управління [PERSON] на період до його реалізації за визначеною ст.41 Закону України «Про іпотеку» процедурою продажу; виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з предмету іпотеки квартири №153, що розташована за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, буд.№44 та розподілити судові витрати. В обґрунтування позову, позивач [PERSON] зазначив, що між ним та [PERSON] 26.01.2009року було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №147, на виконання якого ним було передано відповідачу [PERSON] - 10\~880 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 26.01.2010року. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 26.01.2009року між ним та [PERSON] 26.01.2009року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим №149 предметом якого є спірна квартира. Вказана квартира є власністю відповідача [PERSON] і належить їй на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, б/н, виданого 12.02.2007року Московською районною радою м.Харкова, яке було зареєстровано у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Одночасно, у звязку з посвідченням цього договору іпотеки приватним нотаріусом була накладена заборона відчуження зазначеної в договорі однокімнатної квартири №153 що розташована за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, буд.№44. Також позивачем зазначено, що спірна кварти ра неодноразово відчужувалась та наразі іпотекодавцями за договором іпотеки від 26.01.2009року стали [PERSON] та [PERSON] Оскільки відповідач [PERSON] взятих на себе за договором позики зобовязань по поверненню грошових коштів не виконала утворилась заборгованість, що дає право позикодавцеві задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, через канцелярію суду подав заяву з проханням розглянути справу за відсутності сторони позивача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Через канцелярію подала письмові заперечення в яких просила у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.01.2009року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №147, відповідно до умов якого, [PERSON] отримала від [PERSON] - 10\~880доларів США зі строком повернення не пізніше 26.01.2010року /а.с.19/. Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що зобовязання позичальника за цим договором при затриманні строку повернення позики мають бути виконані зверненням на майно, яке є предметом наступного договору іпотеки. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 26.01.2009року між [PERSON] та [PERSON] 26.01.2009року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим №149, предметом якого є однокімнатна квартира №153, що розташована за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, буд.№44. Вказана квартира є власністю відповідача [PERSON] і належить їй на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, б/н, виданого 12.02.2007року Московською районною радою м.Харкова, яке було зареєстровано у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Нотаріусом, в звязку з посвідченням договору іпотеки накладено заборону відчуження, зазначеної квартири, зареєстрованого у реєстрі за №150 /а.с.20-21/. Пунктом 7 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки при простроченні іпотекодавцем сплати будь-якого з поточних платежів більш ніж на пять днів за договором позики в забезпечення якої укладається цей договір. Згідно договору купівлі-продажу від 11.09.2009року, [PERSON] /продавець/, який є одночасно /комісіонер/ за договором комісії, що укладено з [PERSON] за згодою [PERSON] /іпотекодержатель/, було відчужено однокімнатну квартиру №153, що розташована за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, буд.№44 [PERSON] /а.с.26/. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.05.2010року, позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги [PERSON], законний представник [PERSON] про визнання недійсним договору комісії, скасування державної реєстрації правочину задоволено частково. Визнано недійсним договір комісії від 26.01.2009року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] реєстр. №152 та скасовано його державну реєстрацію. В іншій частині в задоволені позову відмовлено /а.с.30/. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21.10.2015року, заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.05.2010року залишено без змін /а.с.31-33/. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 06.04.2016року, касаційну скаргу [PERSON] задоволено, заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.05.2010року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21.10.2015року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с.189-190/. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.05.2010року, позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги [PERSON], законний представник [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації правочину, усунення перешкод у праві користування, примусове виселення задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 11.09.2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстр. №2611 та скасовано його державну реєстрацію. Усунено перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою №153 по вул. Гвардійців Широнін6ців, 44 в м.Харкові, шляхом примусового виселення [PERSON] з зазначеної квартири. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.04.2011року, вказане заочне рішення від 26.05.2010року скасовано і справу призначено до судового розгляду /а.с.35/. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 24.04.2012року, позов [PERSON] до [PERSON] треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 11.09.2009, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2611 /а.с.36/.\~ Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.07.2012року, рішення Московського районного суду м.Харкова від 24.04.2012року скасовано та постановлено нове рішення. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено. Рішення набрало законної сили /а.с.37-39/. Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 26.05.2010року, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договорів позики та іпотеки недійсними задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним договір позики від 26.01.2009року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстр. №147 та скасовано державну реєстрацію зазначеного договору. Визнано недійсним договір іпотеки від 26.01.2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстр. №149 та скасовано його державну реєстрацію /а.с.41/. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 06.12.2010року, заяву про перегляд заочного рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договорів позики та іпотеки недійсними залишено без задоволення /а.с.42/. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08.02.2011року, заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.05.2010року скасовано. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договорів позики та іпотеки недійсними відмовлено /а.с.43-44/. Згідно договору купівлі-продажу від 03.12.2010року, [PERSON] продала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] /а.с.45/. Згідно договору купівлі-продажу від 30.12.2010року [PERSON] продала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] /а.с.46/. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 07.02.2014року, позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним, визнання права власності та витребування майна, третя особа - приватний нотаріус ХМНО [PERSON] задоволено частково.\~Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 03 грудня 2010 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим номером 4905.\~В іншій частини позову відмовлено /а.с.47-48/. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015року, рішення Московського районного суду м.Харкова від 07.02.2014року змінено, скасовано його в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] про витребування квартири №53, що розташована за адресою: м.Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд.44 у [PERSON] В цій частині у позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус ХМНО [PERSON] про витребування майна відмовлено з інших підстав. В іншій частині рішення Московського районного суду м.Харкова від 07.02.2014року залишено без змін /а.с.49-52/. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 09.09.2015року, касаційну скаргу [PERSON], [PERSON] задоволено частково, рішення Московського районного суду м.Харкова від 07.02.2014року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с.53-55/. Згідно Договору відступлення права вимоги (цесії) від 17.02.2011року [PERSON] /цедент/ відступив, а [PERSON] /цесіонарій/ набув належне цедентові право вимоги за договором позики між цедентом і [PERSON], укладеним ними 26.01.2009року /а.с.64/. [PERSON] грошові зобовязання перед [PERSON] не виконала, у звязку із чим рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.03.2013року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 26.01.2009року в розмірі 487\~446грн.44коп. та судовий збір в розмірі 3\~219грн.00коп /а.с.67-68/. Постановами державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ [PERSON], 08.07.2014року відкрито виконавчі провадження № 43951425 та №43951335 з виконання виконавчих листів, виданих 22.04.2013року Московським районним судом м.Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості за договором позики від 26.01.2009року у розмірі 487446,77грн. та судового збору у розмірі 3219,00грн. /а.с.69,70/. Згідно Договору відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2015року [PERSON] відступив, а [PERSON] набув належне [PERSON] на підставі Договору відступлення права вимоги (цесії) від 17.02.2011року право вимоги і стає кредитором за договором позики між [PERSON] та [PERSON], укладеним 26.01.2009року /а.с.75/. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 10.09.2015року змінено сторону виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа виданого на підставі рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за договором позики від 26.01.2009року в розмірі - 487\~446грн.44коп. та судового збору в розмірі - 3\~219грн.00коп. з [PERSON] на [PERSON] /а.с.76/. Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 4 вищевказаного Закону України обтяження нерухомого майна підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд вважає необґрунтованим посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на ст.23 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, оскільки під час переходу права власності на спірну квартиру спочатку до [PERSON], а згодом до [PERSON], спірна квартира предметом іпотеки не була та належала на праві власності [PERSON], так як рішеннями суду договір іпотеки від 26.01.2009року та договір купівлі-продажу квартири від 11.09.2009року було визнано недійсними. Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави для застосування ст.23 Закону України «Про іпотеку». Даний висновок зроблений також в постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 року у справі № 6-201цс14, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. За таких обставин, у суду не має передбачених законом підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить новому власнику, а тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 26.04.2016 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі. Таким чином, суд розподіляє судові витрати відповідно до вимог, передбачених ст. 88 ЦПК України. Згідно ст. 4 Закону України « Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 р. із змінами та доповненнями, станом на 01.01.2016 р. розмір ставки судового збору за подання позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 551 грн. 20 коп. Позивачем у позовній заяві заявлено дві вимоги немайнового характеру. Оскільки позивачу відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, у задоволенні позову відмовлено, то з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі - 1102грн.40коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved