Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

У жовтні 2017 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 15194,78 грн. та судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що АТ «Ощадбанк» в особі відділення № 10004/0126 відповідно до договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 1999/01-V-12 від 25.12.2012 року надав [PERSON] кредит у розмірі 10400,00 грн. зі сплатою 26% річних. Відповідно до умов договору [PERSON] зобовязався у разі виникнення заборгованості погасити заборгованість шляхом поповнення рахунку у безготівкову порядку або шляхом внесення готівки до 25 числа місяця наступного за звітним. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 19.06.2017 року має заборгованість в сумі 15194,78 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом в сумі 10335,93 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам у сумі 1002,65 грн., інфляційне збільшення заборгованості в сумі 3120,53 грн., три проценти річних від суми заборгованості в розмірі 735,67 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, був повідомлений належно про місце та час розгляду справи, через оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 23.12.2017 року. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 1999/01-V-12 від 25.12.2012 року АТ «Ощадбанк» в особі відділення № 10004/0126 надав [PERSON] кредит у розмірі 10400,00 грн. зі сплатою 26% річних. Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. Відповідно до умов договору [PERSON] зобовязався у разі виникнення заборгованості погасити заборгованість шляхом поповнення рахунку у безготівкову порядку або шляхом внесення готівки до 25 числа місяця наступного за звітним. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 1999/01-V-12 від 25.12.2012 року, укладеного між АТ «Ощадбанк» в особі відділення № 10004/0126 та [PERSON] встановив, що станом на 19.06.2017 року відповідач має заборгованість в сумі 15194,78 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом в сумі 10335,93 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам у сумі 1002,65 грн., інфляційне збільшення заборгованості в сумі 3120,53 грн., три проценти річних від суми заборгованості в розмірі 735,67 грн. В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Торецьк. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Торецьк. Однак, в положеннях зазначеного Закону чітко визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування саме пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики. Виходячи з цього, нараховане банком інфляційне збільшення заборгованості в сумі 3120 грн. 53 коп. та три проценти річних від суми заборгованості в сумі 735 грн. 67 коп. не є штрафною санкцією або пенею в розумінні ст. 549 ЦК України. Виходячи з цього, вимоги позивача в частині стягнення інфляційного збільшення заборгованості та три проценти річних від суми заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 600,00 грн., та понесені позивачем витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 630,00 грн.

Outcome: approved