Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У квітні 2017 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 травня 2009 року в загальній сумі - 30 882 грн. 11 коп., а також понесені судові витрати в розмірі - 1 600 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 20 травня 2009 року закрите акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк»), надало [PERSON] кредит в розмірі - 4 070 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», що викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. [PERSON] зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, відповідач [PERSON] належним чином не виконав, тому станом на 31 березня 2017 року утворилася заборгованість перед банком у розмірі - 30 882 грн. 11 коп. З підстав стягнення кредитної заборгованості ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із даним позовом. Позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» у судове засідання представника не направив. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. До суду представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» Сафір Ф.О. надав клопотання, в якому просив розглядати справу у його відсутність та вказав, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у зв'язку із перерахуванням 29 серпня 2017 року у рахунок погашення боргу суми у розмірі - 16 000 грн. 00 коп. У подальшому відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши заперечення відповідача дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. 20 травня 2009 року між закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н про надання останньому кредиту в розмірі 4 070 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до положення пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (пункт 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»). Згідно із розрахунком заборгованості за договором б/н від 20 травня 2009 року, станом на 31 березня 2017 року, утворилась заборгованість [PERSON] перед банком, що становить - 30 882 грн. 11 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 1 928 грн. 30 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 25 358 грн. 94 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 1 648 грн. 10 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 1 446 грн. 77 коп. (а.с.3-6). Частково заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на часткове погашення ним боргу у розмірі - 16 000 грн. 00 коп. Так, з копії заяви на переказ готівки від 29 серпня 2017 року вбачається, що [PERSON] перерахував на рахунок ПАТ «КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі - 16 000 грн. 00 коп. У зв'язку із проведенням такого перерахунку, суд вважає за доцільне зменшити суму боргу за кредитним договором від 20 травня 2009 року на суму сплати. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. За умовами кредитного договору передбачено за його невиконання стягнення пені та штрафів за порушення строків виконання грошових зобов'язань, що є порушенням конституційної норми. Тому суд вважає, що з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, з відповідача слід стягнути тільки заборгованість за пенею та комісією у розмірі - 1 648 грн. 10 коп. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення штрафів фіксованої частини у розмірі - 500 грн. 00 коп. та процентної складової у розмірі - 1 446 грн. 77 коп. відмовити. Оскільки умови кредитного договору № б/н від 20 травня 2009 року виконані не були та відповідач порушив свої договірні зобов'язання щодо належного та вчасного погашення кредиту і нарахованих процентів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі - 12 935 грн. 34 коп., що складається із заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі - 670 грн. 18 коп.

Outcome: partial