Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач звернувся до суду зі вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач являється батьком дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач вихованням сина не займається, з ним не проживає, у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, з моменту його народження жодного разу не виявив бажання зустрітися з ним. На даний час малолітній [PERSON] проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. У зв'язку з тяжким матеріальним становищем, неможливістю працювати у зв'язку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, вона також потребує матеріальної допомоги, яку відповідач спроможний надавати. У зв'язку із цим позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]; стягнути на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], щомісячно, у розмірі ? частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку; стягнути аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що проти задоволення позову не заперечує. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: згідно даних Свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12.08.2015 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського МУЮ [PERSON] народився [INFO] у м.Полтава. Батьком дитини записано [PERSON], матір'ю [PERSON]. 03.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджено даними Свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 03.04.2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського МУЮ. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 12.08.2016 року, складеного працівниками органу опіки та піклування - у квартирі [ADDRESS], де проживає та зареєстрована [PERSON], умови проживання задовільні, створено комфортні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Дитина має місце для ігор та відпочинку (окреме ліжко для сну), необхідні речі, багато іграшок, одяг. Згідно характеристики, яка надана ГУ НП в Полтавській області відповідач - [PERSON], за час проживання за адресою: [ADDRESS] зарекомендував себе з негативної сторони, а саме зловживав алкогольними напоями, неодноразово порушував громадський порядок, підтримував стосунки з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. З сусідами та мешканцями будинку дружні стосунки не підтримував. Неодноразово відносно [PERSON] надходили скарги, щодо порушення громадського порядку. Також, відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП (вчинення насильства у сімї) та до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст.190 КК України (шахрайство) в подальшому переховувався від працівників поліції та суду. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], затвердженого рішенням виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 24.01.2017 року встановлено, що відповідачем не виконуються покладені на нього обов'язки щодо виховання дитини, її утримання та матеріального забезпечення, у зв'язку із чим доцільно позбавити його батьківських прав. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. П.2 ст.164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факту спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вона не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини, а саме участі у її вихованні не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Таким чином, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини, а тому [PERSON] проявляючи таку бездіяльність свідомо нехтує своїми обов'язками як батька. Окрім цього, відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив про визнання ним позовних вимог. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно його сина [PERSON]. Ч.2 ст. 165 СК України зазначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини та аліменти на її утримання слід задовольнити. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги вікові потреби дитини, матеріальний стан платника аліментів, факт визнання ним позовних вимог. За результатами розгляду справи позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн., так як позов задоволено повністю, а позивач звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів.

Outcome: approved