overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому прохав розірвати шлюб, зареєстрований між ними 12 жовтня 2005 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області, актовий запис № 1675. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 12 жовтня 2005 року, від якого мають неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Починаючи з січня 2014 року шлюбних відносин з відповідачкою не підтримують, оскільки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини втратили почуття любові і поваги один до одного, збереження сім'ї вважає неможливим, тому шлюб необхідно розірвати. Прохав задовольнити позов в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позов підтримує та прохає задовольнити його в повному обсязі (а. с. 14). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи (а. с. 13-14, 18), письмових заяв чи клопотань суду не надіслала. З цих підстав суд, відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 12 жовтня 2005 року уклали шлюб в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1675, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а. с. 4). Від шлюбу мають неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області (а. с. 5-6). Як встановлено судом, сторони шлюбних стосунків не підтримують починаючи з січня 2014 року, спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому прохав розірвати шлюб, зареєстрований між ними 20 серпня 1983 року в Климіській сільській раді Полтавської області, актовий запис № 7. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 20 серпня 1983 року, від якого мають повнолітню дочку. Протягом тривалого часу шлюбних відносин з відповідачкою не підтримують, оскільки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини втратили почуття любові і поваги один до одного, збереження сім'ї вважає неможливим, тому шлюб необхідно розірвати. Прохав задовольнити позов в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позов підтримує та прохає задовольнити його в повному обсязі (а. с. 10). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи (а. с. 11, 19-20), письмових заяв чи клопотань суду не надіслала. З цих підстав суд, відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 20 серпня 1983 року уклали шлюб в Климіській сільській раді Полтавської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а. с. 3). Від шлюбу мають повнолітню дочку. Як встановлено судом, сторони шлюбних стосунків не підтримують протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 вересня 2006 року вони перебувають у шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Напротязі останніх двох років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною цьому на думку позивача стали різні погляди на шлюб та сім'ю, між подружжям постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня донька, що відбивається на її психічному стані. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Спору щодо розподілу спільного майна не мають. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки це суперечить інтересам кожного із них та інтересам дитини. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 01.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №621, між [PERSON] та [PERSON] 01 вересня 2006 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.10.2009р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] року. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просила суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з матір`ю [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 жовтня 2010 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матір`ю. Згоди стосовно місця проживання дитини батьками не досягнуто, а тому звернулася з відповідним позовом до суду, крім того просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні, призначеному на 15.07.2014 року позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд визначити позов задовольнити, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення повернулось до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, надав суду письмовий висновок про доцільність визначення проживання [PERSON], [INFO] разом з матір`ю [PERSON]. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши докази у їх сукупності, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02 червня 2007 року Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації одружень зроблено актовий запис № 178. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Спільне життя між ними не склалося, у квітні 2014 року [PERSON] почав жити окремо від дружини та сина, припинив піклуватися про них та цікавитися їхнім життям. Так, фактично вони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 02 червня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб мерії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Подружнє життя між ними не склалося, як зазначала позивач [PERSON], відповідач [PERSON] почав жити окремо від сім'ї. Їхня сім'я розпалася, протягом чотирьох місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти позивач не бажає, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 13 червня 2011 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у них різні інтереси. З 13 грудня 2013 року вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини. [PERSON] вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 13 серпня 2011 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 219. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 13 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Комунального підприємства «Управління міським господарством» від 09 квітня 2014 року № 560 [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає [ADDRESS], та разом з нею проживає її дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя та несумісність характерів. Їхня сім'я розпалася, протягом семи місяців вони разом не проживають, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 жовтня 1989 року Браницькою сільською радою Бобровицького району Чернігівської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 15. Від шлюбу дітей вони не мають. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, через що в сім'ї виникали конфлікти, які призвели до припинення подружніх відносин та фактичного розпаду сім'ї. Між ними втрачені почуття любові, поваги та довіри один до одного. Позивач [PERSON] вважає, що шлюб між ними носить формальний характер, примирення між ними неможливе, а збереження шлюбно-сімейних віносин суперечитиме її інтересам. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований в Браницькій сільській раді Бобровицького району Чернігівської області, актовий запис № 15. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 21 жовтня 1989 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя дітей не має. Подружнє життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. Їхня сім'я розпалася, вже більше двох років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Позивач [PERSON] зазначала, що сім'ю зберегти не бажає, строк на примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 вересня 2013 року відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 561. Від шлюбу дітей подружжя не має. Спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, вони мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, що призвело до погіршення моральної атмосфери в сім'ї. На даний час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, позивач [PERSON] вважає, що подальше збереження шлюбу не має сенсу. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 24 вересня 2013 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району, актовий запис № 561. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 24 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Дітей від шлюбу подружжя не має. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача несумісні характери та різні погляди на життя. Їхня сім'я розпалася, півроку вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 січня 2003 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 17. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Спільне життя між ними не склалося через різні характери та погляди на життя, через що у них виникали суперечки і сварки. Сімейні відносини між ними припинені з вересня 2013 року. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 30 січня 2003 року у виконкомі Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 17, та стягнути з [PERSON] витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 30 січня 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, через що в сім'ї виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, з вересня 203 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2014 року сторонам надано строк для примирення, однак, як зазначала у судовому засіданні позивач [PERSON], заходи суду щодо їх примирення позитивного результату не дали. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved