Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №439. В обгунтування позову вказала, що від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, обовязки і ведення спільного господарства. Спорів про поділ майна та визначення місця проживання диини немає. Вважає, що примирення між ними не можливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому. 16.12.2016 року після наданого строку на примирення у судове засідання не зявилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що з відповідачем не примирились, а тому просила шлюб розірвати. \~ Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, мав намір зберегти сім'ю. 16.12.2016 року після наданого строку на примирення у судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про вручення судової повістки. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 19 листопада 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №439. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 097525, виданим 19 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від спільного проживання у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії 1-БВ №175568, виданим 15 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Сторонами у судовому засіданні визнано, що син [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] у м.Шепетівка по вул. Грушевського, 10 Хмельницької області, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Крім того, протягом наданого судом строку для примирення, сторони примирення не досягли. З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхньої дитини, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь. На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved