Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), відповідно до якого просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 105 735, 44 грн., яка включає в себе витрати позивача на експерті послуги в розмірі 1800 грн., вартість юридичних послуг в розмірі 10 000 грн., та вартість відновлюваного ремонту, а також судовий збір в розмірі 957, 36 грн. В подальшому позивач змінив свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 1 суму матеріальних збитків у розмірі 18 267, 72 грн., стягнути з відповідача 2 суму матеріальних збитків у розмірі 47 867, 72 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.12.2015 в м. Біла Церква, Київської області сталась ДТП за участю автомобіля позивача «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Geely Emgrand-7», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача 2, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 25.12.2015 постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ДТП сталась з вини відповідача 2. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у відповідача 1 - ЗАТ «Європейський страховий альянс». Відповідачем 1 здійснено позивачу страхову виплату в розмірі 24 700 грн. Разом з тим, позивач з визначеним відповідачем 1 розміром завданих збитків не погоджується, вважає, що виплату йому було здійснено не в повному обсязі, так як відповідно до Висновку про оцінку майна від 15.03.2016 № 84/2-16, зробленого на замовлення позивача, останньому завдано збитків на суму 118 635, 44 грн. Тому, позивач вважає, що вказана сума, з вирахуванням виплаченої суми страхового відшкодування відповідачем 1, має бути стягнута з відповідачів. Таким чином, позивач вважає, що відповідачі повинні відшкодувати позивачу витрати, які останній повинен зробити для відновлення свого порушеного права, а саме для проведення позивачем відновлюваного ремонту автомобіля. У зв'язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідача 1 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині, що стосуються ЗАТ «Європейський страховий альянс», з тих підстав, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Страховик здійснив страхове відшкодування у відповідності до норм чинного законодавства. Представник відповідача 2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що він є необґрунтованим та безпідставним. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, страховик здійснив виплату страхового відшкодування позивачу в межах встановленого ліміту та на підставі оцінки про розмір завданого збитку. Підстави для відшкодування матеріальних збитків саме відповідачем 2 відсутні. Вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, які витрати були понесені позивачем на відновлення його пошкодженого автомобіля. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.12.2015 в м. Біла Церква по вул. Глиняна сталась ДТП за участю автомобіля позивача «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Geely Emgrand-7», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача 2. 25.12.2015 постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ДТП встановлено, що ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідності (а.с. 5). Внаслідок ДТП автомобіль позивача «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] отримав технічні пошкодження, що підтверджується Довідкою, складеною ВДАЇ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві (а.с. 10). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В судовому засіданні сторони не заперечували, що позивач у відповідності до вимог ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до відповідача 1 із повідомленням про страховий випадок та надав усі необхідні документи згідно переліку, а відтак в силу ч.1 ст.61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була за страхована в ЗАТ «Європейський страховий альянс», що підтверджується Полісом АІ/7410748 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів від 09.02.2015. Згідно умов даного договору ліміт виплати страхової суми страховиком у разі настання страхового випадку щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю становить 100 000 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлений в розмірі 50 000 грн., франшиза - 0, 000 грн. (а.с. 63). Відповідно до Висновку № 223 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER], складеного 04.01.2016 ФОП [PERSON] на замовлення ПрАТ «Європейський страховий альянс», вартість матеріального збитку становить 29 666, 81 грн. (а.с. 66-75). На підставі Заяви позивача відповідачем 1 було складено страховий акт № 12\\15\\07\\ЦВ04\\01\\2, відповідно до якого сума страхового відшкодування до виплати становить 29 666, 81 грн. (а.с. 76). Вказана сума страхового відшкодування була перерахована позивачу на його рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 122 від 25.01.2016 та платіжним дорученням № 179 від 13.05.2016 (а.с. 77, 78). Не погоджуючись з вказаним Звітом позивачем було замовлено автотоварознавче дослідження. Відповідно до Звіту щодо оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 84/2-16, складеного ФОП [PERSON] від 15.03.2016, вартість матеріального збитку становить 66 115, 44 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 118 635, 01 грн. (а.с. 12-24). Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. При цьому, відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 29.08.2016 ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва за клопотанням представника відповідача 2 було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 19/111/12-659 від 03.02.2017, складеного судовим експертом С.Ю. Левченком, розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] станом на час ДТП - 10.12.2015 становить 49046, 46 грн., вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля станом на 10.12.2015 становить 91 979, 20 грн. Висновком також визначено розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження транспортного засобу в ДТП станом на дату проведення експертизи 25.01.2017, що становить 63 254, 52 грн., в той час як вартість відновлюваного ремонту на дату проведення експертизи, становить 103 688, 65 грн. (а.с. 149-168). Суд приймає до уваги вказаний Висновок суду в частині визначення розміру матеріальної шкоди та вартості відновлюваного ремонту станом саме на день проведення експертизи - 25.01.2017, оскільки на даний час автомобіль не відремонтовано, а вартість як запасних частин, так і робіт, необхідних для ремонту автомобіля, значно підвищились. Отже, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача 2 була застрахована, страховиком проведено оцінку завданого збитку та виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 29 666, 81 грн. Разом з тим, відповідно до Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 19/111/12-659 від 03.02.2017 розмір завданої шкоди на дату ДТП становив 49 046, 46 грн., а розмір відновлюваного ремонту - 91 979, 20 грн., що значно перевищує визначений відповідачем 1 розмір завданих збитків - 29 666, 81 грн. Враховуючи наведене, а також ту обставину, що ліміт відповідальності відповідача 2 встановлений в межах 50 000 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 суми завданої матеріальної шкоди в розмірі 18 267, 72 грн. є обґрунтованими та такими, що задоволенню. При вирішенні позовних вимог, пред'явлених до відповідача 2 - [PERSON], судом враховано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України в разі недостатності страхової виплати, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Крім того, в правовій позиції, викладеній у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04.06.2014 року № 6-49цс14 зазначено, що системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Вартість відновлюваного ремонту становить 103 688, 65 грн., з яких 29 666, 81 грн. вже виплачено страховиком, до виплати страховиком залишається 18 267, 72 грн. Сума, не покрита страховою виплатою, становить 55 754, 12 грн., а з вирахуванням ПДВ у відповідності до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - 42 950, 93 грн. З врахуванням наведеного, а також тієї обставини, що вартість відновлюваного ремонту, автомобіля у відповідності до Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 19/111/12-659 від 03.02.2017 перевищує встановлений в Полісі ліміт відповідальності відповідача 2, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 42 950, 93 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Позивач, зокрема просить стягнути на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України). За частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2016 між Адвокатським бюро «Дмитра Александрова» та позивачем укладено Договір про надання правової допомоги в суді першої інстанції. Разом з тим, до матеріалів справи не надано ані акту виконаних робіт, ані розрахунку за надані юридичні послуги, ані доказів їх оплати в розмірі 10 000 грн. Враховуючи зазначенне, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення в рахунок витрат за юридичні послуги з відповідачів - 10 000 грн., що заявлені до стягнення позивачем у позові. Також суд не знаходить підстав і для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат за платну автомобільну стоянку в розмірі 1 800 грн., оскільки до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів того, що позивач поніс вказані витрати. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі - 357 грн. 36 коп., з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 600 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial