Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Ухвалою суду від 23.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 21.11.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання 10.02.2020 року позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить про їх задоволення, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Відповідач у судове засідання 10.02.2020 року не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2006 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 29.07.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №744). Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 01.08.2012 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 02.02.2008 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений позивачем, судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. \~ \~ \~

Outcome: approved