Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати свідоцтво № 730 від 30.05.2015, посвідчене нотаріусом КМНО Кучеренко Н.П. В обґрунтування позову зазначив, що у вказаному свідоцтві стверджується про те, що він особисто 20.03.2015 отримав поштою заяву від громадянина [PERSON], з вимогою погасити борг за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі відмови сплатити борг за кредитним договором. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, до суду подала письмові заперечення проти позову, в яких просила позов залишити без задоволення. Заслухавши пояснення позивача, оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що за зверненням [PERSON] відповідачем було надіслано заяву останнього позивачу, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 10016962646 від 19.03.2015, виданою ТОВ «Нова Пошта», з підписом позивача про отримання заяви 20.03.2015. Заява містила повідомлення про те, що згідно з договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 11-08-КЛ, з подальшими змінами та доповненнями, що укладений між ПАТ «БАНК «ТАВРИКА» та ТОВ «Полібудсервіс Плюс», останнє отримало кредит. Вказаний кредит забезпечений іпотечним договором, за яким [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Право вимоги було відступлено [PERSON], у зв'язку із чим, останній просив [PERSON] повернути суму в розмірі 44663684,09 грн., що складається з основного боргу та штрафних санкцій, повністю грошовими коштами протягом тридцяти днів після отримання цієї вимоги про повернення боргу. Вказана подія засвідчена свідоцтвом від 13.04.2015, виданим приватним нотаріусом КМНО Кучеренко Н.П. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вказані положення також кореспондуються із приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України, відповідно до якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За змістом ст. 84 Закону України «Про нотаріат» нотаріус передає заяви громадян, підприємств, установ та організацій іншим громадянам, підприємствам, установам і організаціям, якщо вони не суперечать закону та не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви передаються поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку. Заяви можуть передаватися також з використанням технічних засобів. На прохання особи, що подала заяву, їй видається свідоцтво про передачу заяви. Із системного аналізу вищевказаних правових норм випливає, що свідоцтво нотаріуса видане відповідно до ст. 84 Закону України «Про нотаріат» не являється нотаріальною дією, яка підлягає оскарженню в порядку ст. 50 Закону України «Про нотаріат», оскільки не породжує жодних прав чи обов'язків у позивача, а лише засвідчує факт вчинення певної дії. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що спірне свідоцтво жодним чином не порушує цивільні права позивача, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed