Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У зв'язку\~ з тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2002 року, який було розірвано рішенням Рівненського районного суду від 26 листопада 2014 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, під час шлюбу вони за спільні кошти побудували житловий будинок з надвірними будівлями № 15, по вул.Миколаївській в с.Обарів Рівненського району Рівненської області, загальною площею 138,1 кв.м., житловою площею 79,2 кв.м., який 28 листопада 2014 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно був зареєстрований за відповідачем, досягти згоди стосовно добровільного поділу майна вони з відповідачем не можуть, вважаючи цей будинок спільною сумісною власністю подружжя, позивачка звернулася з позовом до суду і просить поділити вказаний житловий будинок, виділивши їй та відповідачу по 1/2 частині будинку, оскільки з нею залишилися проживати двоє неповнолітніх дітей, та стягнути з відповідача судові витрати. \~ \~ \~ \~ В ході розгляду справи позивачка [PERSON] подала до суду заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, в якій просить поділити вказаний житловий будинок і визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину житлового будинку за кожним. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена про дату, місце і час розгляду справи своєчасно і належним чином. Подала до суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, заявлені змінені (уточнені) вимоги підтримує, просить їх задоволити. \~ \~ \~ \~ Представник позивачки, адвокат [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав і суду пояснив, що перебуваючи у шлюбі сторони побудували вищевказаний житловий будинок, який є спільною сумісною власністю подружжя, і цього не заперечує і відповідач. Тому позивачка має законні підстави поділити спільне майно подружжя і виділити 1/2 частину будинку. На даний час немає необхідності виділяти цю частину будинку в натурі, для позивачки буде достатньо виділити із спільної сумісної власності подружжя свою ідеальну частку. Тому вона і звернулася з даним позовом до суду, а він, як її представник, просить позов задоволити. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] позов не визнав і суду пояснив, що будинок дійсно було побудовано в період їх шлюбу з позивачкою і він хоче, щоб виділили їй частину і частину йому. Земельна ділянка була подарована лише йому. Крім того, відповідач [PERSON] подав заперечення проти позову, в яких просить відмовити у задоволенні позову за його необгрунтовністю та безпідставністю. Представник відповідача, адвокат [PERSON], позов не визнав і суду пояснив, що, на його думку позов є безпідставним, не доведеним належними доказами. Зокрема, позивачка ставить питання про поділ майна і виділ їй частини будинку, але не вказує варіантів такого поділу в натурі, не ставить питання про призначення експертизи. Вона не надала суду доказів, що будинок не можливо поділити в натурі, уклавши відповідний договір у нотаріуса. Оскільки сторони визнають, що будинок побудовано в шлюбі, то на даний час виділяти ідеальну 1/2 частку немає законних підстав, оскільки позивачці згідно закону вже належить 1/2 частина у спільному майні подружжя. Вважає, що в такому варіанті позов до задоволення не підлягає, так як будинок можливо поділити лише в натурі. Просить в задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2002 року. Рішенням Рівненського районного суду від 26 листопада 2014 року (рішення набрало законної сили 22 грудня 2014 року) шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей, які на даний час проживають з матір'ю. 28 листопада 2014 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями № 15 по вул.Миколаївській в с.Обарів Рівненського району Рівненської області, загальною площею 138,1 кв.м., житловою площею 79,2 кв.м. був зареєстрований за відповідачем. Як позивачка в позові, так і відповідач в судовому засіданні вказують, що цей будинок побудовано в шлюбі, тобто він є спільною сумісною власністю подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.\~Стаття 61 Сімейного кодексу України передбачає, що об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно\~ст.63 цього ж Кодексу\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном. А\~ст.70 СК України\~встановлює, що в разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.368, 369, 372 Цивільного кодексу України. У суду не виникло сумніву, що житловий будинок з надвірними будівлями № 15 по вул.Миколаївській в с.Обарів Рівненського району Рівненської області, загальною площею 138,1 кв.м., житловою площею 79,2 кв.м. належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя (по 1/2 частині за кожним), оскільки цей будинок був побудований ними за час перебування у зареєстрованому шлюбі, що стверджується відповідними документами, копії яких долучені до матеріалів справи, а також визнанням цієї обставини самими сторонами. Виходячи із доводів сторін, суд вважає, що в наявності є порушення прав позивачки, за захистом яких спрямоване її звернення до суду, позов є обґрунтованим, він базується на нормах сімейного і цивільного законодавства, а тому підлягає до задоволення. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому суд не може прийняти до уваги посилань представника відповідача, адвоката [PERSON], на ст.71 СК України і його доводів про те, що можна ставити питання про поділ будинку лише в натурі з наступних підстав. Позивачка у позові не посилається на ст.71 СК України, яка передбачає способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття ж 70 СК України, на яку посилається позивачка у позові, якраз і не забороняє поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і встановлює, що в разі такого поділу частки дружини і чоловіка є рівними. Вказана стаття не встановлює обов'язковості поділу цього майна в натурі. Діючим законодавством не заборонено виділ ідеальної частки із спільної сумісної власності подружжя, тому суд вважає, що позивачка мала право звернутися до суду з даним позовом. Оскільки в позові не ставиться питання про виділ в натурі 1/2 частини будинковолодіння, то посилання представника відповідача на те, що не можливо ухвалити рішення суду без проведення експертизи не заслуговують на увагу. На думку суду є некоректним посилання представника відповідача на те, що позивачка не надала суду доказів того, що сторони не можуть поділити майно у нотаріуса. Стаття 69 СК України передбачає право дружини і чоловіка розділити майно за взаємною згодою. Тоді такий договір має бути нотаріально посвідчений. Але це є правом сторін, а не обов'язком. Діюче законодавство не забороняє сторонам вирішити питання поділу майна в судовому порядку. Також не заслуговують на увагу доводи представника відповідача, адвоката [PERSON], про те, що позов є передчасним, позивачці і так належить 1/2 частка в спільній сумісній власності подружжя згідно норм сімейного права, оскільки ч.2 ст.72 СК України встановлює трьохрічний строк позовної давності до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу. Шлюб же було розірвано рішенням суду від 26 листопада 2014 року (рішення набрало законної сили 22 грудня 2014 року). Оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] базується на нормах діючого сімейного і цивільного законодавства, він є обґрунтованим, доведеним належними доказами, сам відповідач бажає, щоб була виділена частка і дружині і йому, тому позов підлягає до задоволення. У зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути сплачений позивачкою при подачі позову до суду судовий збір.

Outcome: approved