Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про звільнення з-під арешту автомобіля Tоуоtа Yаrіs 1.5, 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, тип - легковий седан, накладеного на підставі постанови старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ МВС України в м.Києві Вдовенко О.М. про накладення арешту та передачу транспортного засобу на відповідальне зберігання від 15.03.2012р. В обгрунтування вимог зазначено, що 08.05.2007 р. між АТ «ОТП Банк» та гр.[PERSON], яка після зміни прізвища стала [PERSON], було укладено кредитний договір №CL-002/837/2007 на придбання автомобіля, і на забезпечення виконання зобов'язань позичальника ([PERSON]) було укладено договір застави вищевказаного транспортного засобу від 08.05.2007 р. Позивач вказує, що правонаступником АТ «ОТП Банк» за вищезгаданим кредитним договором є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю. В подальшому, позивач дізнався, що слідчим СУ ГУ МВС України в м.Києві було постановою від 15.03.2012 р. накладено арешт на автомобіль Tоуоtа Yаrіs 1.5, 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] в межах кримінальної справи, в якій [PERSON] висунуто підозру. Отже, оскільки позичальником не виконуються кредитні зобов'язання за договором №CL-002/837/2007, позивач просив звільнити автомобіль, який перебуває в заставі на забезпечення виконання цього кредиту, для реалізації позивачем права заставодержателя щодо задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна у відповідності до ст.572 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених в ньому. Представник відповідача СУ ГУ МВС України в м.Києві протии задоволення позову заперечував з посиланням на те, що на даний час кримінальне провадження №12012110000000020 від 21.11.2012 р. за підозрою [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України перебуває на розгляді в суді. Таким чином, оскільки арешт на автомобіль підозрюваної накладено за правилами КПК України (1960 року) для забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна та цивільного позову, тому остаточне рішення про арештоване майно буде прийняте судом при ухваленні вироку. Відповідач [PERSON] підтримала позов та пояснила, що автомобіль наразі перебуває на штрафмайданчику, псується, а оскільки іншої можливості погасити заборгованість перед банком у неї немає, то просить суд зняти арешт з автомобіля, та надати можливість погасити борг перед банком, який постійно зростає. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. Відповідно до кредитного договору №СL-002/837/2007 від 08.05.2007 р., укладеного між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] (позичальник), остання отримала від банківської установи кредит в розмірі 19362,00 доларів США з цільовим використанням - на купівлю автомобіля Tоуоtа Yаrіs, та зобов'язалася повернути його до 13.05.2013 р. із відповідними відсотками за користування кредитними коштами. Цього ж дня, 08.05.2007 р. на забезпечення виконання зобров'язань позичальника за вищевказаним кредитним договором, між АТ «ОТП Банк» (заставодержатель) та [PERSON] (заставодавець) було укладено договір застави автотранспортного засобу (Tоуоtа Yаrіs) №PCL-002/837/2007, за умовами якого, заставодержатель отримав право задовольнити в повному обсязі не сплачені боргові зобов'язання заставодавця за кредитним договором. Судом установлено, що 18.07.2007 р. [PERSON] було укладено шлюб із [PERSON], у зв'язку з чим [PERSON] після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. Згідно умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 р. та у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079 ЦК України, ПАТ «ОТП Банк», як правонаступник АТ «ОТП Банк», відступило на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором №СL-002/837/2007 від 08.05.2007 р. та договором застави №PCL-002/837/2007. Разом з тим, під час розслідування кримінальної справи №60-2638 (кримінальне провадження №12012110000000020), підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, [PERSON] було затримано 30.09.2010 р., та в ході затримання вилучено у неї автомобіль Tоуоtа Yаrіs 1.5, 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] із передачею його на зберігання до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві. В подальшому, оскільки дії [PERSON] кваліфіковано за ч.4 ст.190 КК України, а санкція цієї статті, як додаткову міру покарання передбачає конфіскацію майна, а також приймаючи до уваги, що в межах кримінальної справи заявлено цивільні позови, з метою забезпечення їх виконання, відповідно до ст.ст.125, 126, 130, КПК України (в редакції 1960 року), постановою слідчого від 15.03.2012 р. було накладено арешт на вищевказаний автомобіль Tоуоtа Yаrіs 1.5, 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. Посилаючись на приписи Законів України «Про заставу» та «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки в силу договірних правовідносин з [PERSON], позивач має переважне право перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги з вартості заставного автомобіля, проте, накладення арешту слідчим на заставний автомобіль, позбавило позивача такого права, позивач просив зняти арешт з автомобіля Tоуоtа Yаrіs 1.5, 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. При цьому, позивач на обгрунтування своїх вимог також надав копію рішення Апеляційного суду Київської області від 14.01.2014 р. у справі №359/5943/13-ц, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №СL-002/837/2007 від 08.05.2007 р. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для скасування арешту майна, накладеного в порядку кримінального судочинства суд зазначає наступне. Судом установлено, і це не заперечується сторонами, що на даний час кримінальне провадження №12012110000000020 перебуває на розгляді в суді. Згідно п.9 Розділу ХІ «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України 2012 р. передбачено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Так, арешт на автомобіль гр.[PERSON] накладено слідчим на підставі ст.125 КПК України (1960 року), якою обумовлено, що в справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов'язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову. Статтею 324 КПК України (1960 року) установлено, що вирішення питання про те що необхідно робити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна, вирішує суд при постановленні вироку. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, а також приймаючи до уваги, що приписами ст.174 КПК Ураїни (в редакції 2012 р.) надано право володільцю майна звертатися до суду, який розглядає кримінальну справу, із клопотанням про скасування арешту майна, тобто законодавець чітко передбачив порядок вирішення цього питання в межах кримінального судочинства, цивільний позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed