Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до приватного підприємства «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є власниками земельної ділянки площею 6.57 га, розташованої на землях Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва як спадкоємці [PERSON], який помер 1 вересня 2009 року. Після оформлення своїх спадкових прав вони дізналися, що за життя [PERSON] 2 лютого 2006 року уклав з відповідачем договір оренди землі, предметом якого була оренда зазначеної вище земельної ділянки терміном на 10 років, який 22 лютого 2007 року був зареєстрований у Миколаївській регіональній філії № 5 за № 040700500346. Посилаючись на те, що строк дії договору закінчився через 10 років з дня його укладення, вони бажають самостійно обробляти земельну ділянку, однак відповідачем було відмовлено у задоволенні їх прохання про повернення земельної ділянки, позивачі прохали визнати припиненим договір оренди землі від 2 лютого 2006 року, укладений між [PERSON] і приватним підприємством «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром», зареєстрований 22 лютого 2007 року у Миколаївській регіональній філії № 5 за № 040700500346. У подальшому позивачі доповнили свої вимоги вимогами про стягнення орендної плати за 2014-2015 роки у розмірі по 4849 грн. 39 к. кожному. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача позовні вимоги щодо припинення договору оренди земельної ділянки не визнав, пояснив суду, що договір оренди землі між сторонами є укладеним і діє на даний час з моменту державної реєстрації, тобто з 22 лютого 2007 року. Визнав повністю позовні вимоги про стягнення орендної плати. Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК №926793, виданого 7 вересня 2012 року Арбузинською районною державною адміністрацією позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3.2769 га, розташованої на землях Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК №926792, виданого 7 вересня 2012 року Арбузинською районною державною адміністрацією позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3.2926 га, розташованої на землях Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Вказані земельні ділянки позивачі отримали у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 23 листопада 2010 року, який помер 1 серпня 2008 року та був власником земельної ділянки площею 6.57 га, розташованої на землях Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-МК № 045774, виданого 3 квітня 2003 року Арбузинською районною державною адміністрацією. 2 лютого 2006 року між померлим [PERSON] і приватним підприємством «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» було укладено договір оренди належної йому земельної ділянки на строк 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір зареєстровано у Миколаївській регіональній філії № 5 22 лютого 2007 року за № 040700500346. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 37 вказаного договору оренди дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Відповідно до пункту 43 спірного договору оренди земельної ділянки договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Як вбачається з матеріалів справи, сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору оренду земельної ділянки, скріпивши\~\~\~2 лютого 2006 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору. За таких обставин суд дійшов до висновку, що договір оренди землі припинив свою дію після закінчення 10-річного строку, який розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту його державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договору (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент його укладення. Вказане узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 16 лютого\~\~2014 року № 6-162цс13, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування всіма судами України. Вимоги щодо стягнення орендної плати за 2014-2015 року у розмірі по 4849 грн. 39 к. кожному позивачу не оспорюються представником відповідача, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved