overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

у жовтні 2016 року заявник звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 21.06.1979 року [PERSON] був нагороджений орденом [NUMBER] Трудового Червоного прапору, видана орденська книжка [NUMBER]. У вказаній книжці російською мовою прізвище чоловіка зазначене як «[PERSON]», однак даний запис чинить перешкоди заявнику отримати надбавку до пенсії за особливі заслуги перед Україною, передбачену п.6 ст.1 ЗУ «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» У зв'язку з цим, заявник просить суд встановити факт належності за життя ордена [NUMBER] Трудового Червоного прапору та орденської книжки [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON]- [PERSON], який помер [INFO] року. У судове засідання заявник [PERSON] з'явилася, заяву підтримала та просила її задовольнити, з підстав, викладених у ній. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві в судове засідання не з'явився, проте направили до суду заяву, в якій просили розглянути справу без участі їх представника. Суд, заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: [INFO] року в м.Полтава помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 26.09.2012 року Октябрським ВДРАЦС Полтавського МУЮ. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 03.01.1966 року [PERSON] та [PERSON] одружились 03.01.1966 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]». Згідно даних орденської книжки серії [NUMBER], заповненої російською мовою, [PERSON] нагороджений орденом Дружби народів. Згідно орденської книжки серії К [NUMBER], заповненої російською мовою, [PERSON] нагороджений орденом Трудового Червоного прапору. В трудовій книжці на ім'я [PERSON], яка видана 31.08.1956 року мається запис про нагородження орденом Трудового Червоного прапору. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт належності за життя ордену Трудового Червоного прапору та орденської книжки [PERSON], який помер [INFO] року. Згідно пункту 6 частини 1 ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по - батькові, місце і час народження якої зазначено в документі, не збігається із прізвищем, ім'ям, по - батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню, оскільки наявними доказами у справі підтверджено факт належності ордену [NUMBER] Трудового Червоного прапору та орденської книжки [NUMBER] [PERSON], який помер [INFO] року. в м.Полтава.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

У жовтні 2016 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» звернулась із зазначеним позовом. Позивач посилався на те, що Відповідачу належить квартира [ADDRESS] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 14.06.2002 року. Позивач зазначив, що між Сторонами існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються чинним законодавством України, згідно з якими Позивач надає житлово-комунальні послуги, а Відповідач, як споживач, зобов'язаний внести плату за надані послуги. Згідно з доданим рахунком (а.с. 8-9), починаючи з червня 2012 року по квітень 2016 року, сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги складає 17 204,01 грн. На момент подачі позову заборгованість не погашена. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно з довідкою форми № 3, виданої ЖЕД № 902 за № 1857 від 11.05.2016 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] - власник особового рахунку. Згідно з доданим розрахунком заборгованості (а.с. 8-9), розмір боргу Відповідача станом на 01.04.2016 року становить 17 204,01 грн, з яких: - основний борг - 11 053,11 грн; - інфляційні нарахування - 5 489,82 грн; - 3% річних - 661,08 грн. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді, Відповідач свої зобов'язання перед Позивачем не виконав. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідача на користь Позивача також підлягає судовий збір в розмірі 1 378 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

У жовтні 2016 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» звернулась із зазначеним позовом. Позивач посилався на те, що Відповідачу належить квартира № [ADDRESS] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 22.11.1994 року. Позивач зазначив, що між Сторонами існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються чинним законодавством України, згідно з якими Позивач надає житлово-комунальні послуги, а Відповідач, як споживач, зобов'язаний внести плату за надані послуги. Згідно з доданим розрахунком (а.с. 8), починаючи з червня 2013 року по травень 2016 року, сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги складає 10 394,65 грн. На момент подачі позову заборгованість не погашена. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України Судом встановлено, що згідно з довідкою форми № 3, виданою ЖЕД № 902 за № 2659 від 23.06.2016 року, у квартирі № [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] - власник особового рахунку. Згідно з доданим розрахунком заборгованості (а.с. 8), розмір боргу Відповідача станом на 31.05.2016 року становить 10 394,65 грн, з яких: - основний борг - 6 746,18 грн; - інфляційні нарахування - 3 290,12 грн; - 3% річних - 358,35 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді, Відповідач свої зобов'язання перед Позивачем не виконав. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідача на користь Позивача також підлягає судовий збір в розмірі 1 378 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У жовтні 2016 року КС «Святий Мартин» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №265-15 від 19 серпня 2015 року у розмірі 3 550 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 19 серпня 2015 року між КС «Святий Мартин» та [PERSON] був укладений кредитний договір №265-15 згідно якого остання отримала споживчий кредит терміном на 24 місяців у розмірі 3 550 грн. із сплатою 34, 97 % річних від суми отриманого кредиту або 1\~241 грн. 37 коп. за рік за користування кредитом, за умови дотримання позичальником графіку розрахунків. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань станом на 14 жовтня 2016 року за відповідачкою рахується вищевказана заборгованість. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в суді, в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. 18 серпня 2015 року [PERSON] подала заяву про отримання кредиту у розмірі 3 550 грн. Згідно кредитного договору №265-15 від 19 серпня 2015 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 3\~550 грн. і зобов'язалася повернути зазначену суму та плату за користування кредитом. Із довідки-розрахунку вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед КС «Святий Мартин» станом на 14 жовтня 2016 року складає \~5\~773 грн. 52 коп., з яких: заборгованість по кредиту- 3\~550 грн.; заборгованість по відсоткам 2\~139 грн. 49 коп. та 3 % річних- 84 грн. 03 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до ст.ст.610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання стр. 2 із 2 зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, вимоги КС «Святий Мартин» щодо стягнення з [PERSON] про стягнення заборгованості з кредитним договором є підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У жовтні 2016 року КС «Святий Мартин» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №60-16 від 12 лютого 2016 року в розмірі 7\~319 грн. 18 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 12 лютого 2016 року між КС «Святий Мартин» та [PERSON] був укладений кредитний договір №60-16 згідно якого остання отримала споживчий кредит терміном на 18 місяців у розмірі 6\~000 грн. із сплатою 33, 90 % річних від суми отриманого кредиту або 2 034, 17 грн. за рік за користування кредитом, за умови дотримання позичальником графіку розрахунків. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань станом на 14 жовтня 2016 року за відповідачкою рахується вищевказана заборгованість. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. 12 лютого 2016 року [PERSON] подала заяву про отримання кредиту в розмірі 6\~000 грн. Згідно кредитного договору №60-16 [PERSON] 12 лютого 2016 року отримала кредит в розмірі 6\~000грн. і зобов'язалася повернути зазначену суму та плату за користування кредитом. Із довідки-розрахунку вбачається, що загальна сума [PERSON] перед КС «Святий Мартин» станом на 14 жовтня 2016 року складає \~7\~319 грн. 18 коп., з яких: заборгованість по кредиту- 5\~696 грн. 77 коп.; заборгованість по відсоткам 1\~572 грн. 78 коп. та 3 % річних- 49 грн. 63 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до ст.ст.610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання стр. 2 із 2 зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, вимоги КС «Святий Мартин» щодо стягнення з [PERSON] про стягнення заборгованості з кредитним договором є підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У жовтні 2016 року Національна академія внутрішніх справ України звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта у навчальному закладі у розмірі 28822 грн. 08 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 1 вересня 2014 року № 153 о/с рядового міліції [PERSON] було зараховано з Донецького юридичного інституту МВС України курсантом 3-го курсу НАВС освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за напрямом підготовки «Правознавство». 27 травня 2015 року між НАВС, комплектуючим органом - ГУМВС України в Донецькій області - та Відповідачем укладено Договір № 153ДЮІ про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідач до умов Договору у період навчання з 01 вересня 2014 року по 17 червня 2016 року відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Відповідно до п. 2.1.8. Договору у зв'язку із закінченням [PERSON] навчання в НАВС було затверджено розрахунок фактичних витрат на підготовку останнього за весь термін навчання. Але від його підписання (ознайомлення з ним) Відповідач відмовився, мотивуючи це небажанням взагалі будь-що підписувати. Також відповідно до умов договору, Відповідач повинен був прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою та відпрацювати не менше трьох років. Проте від отримання направлення на роботу №46/5-37 та від ознайомлення з листом заступника начальника ГУНП в Донецькій області щодо необхідності прибуття 21.06.2016 на роботу Відповідач відмовився. Таким чином, відмовившись від отримання направлення на роботу та фактично не прибувши до ГУНП в Донецькій області, [PERSON] фактично відмовився від подальшого проходження служби. Наказом ГУНП в Донецькій області від 14 липня 2016 року № 202 о/с Відповідача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» - у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції (тобто за порушення дисципліни), як такого що не прибув для подальшого проходження служби у розпорядження ГУНП в Донецькій області. В зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення (а.с.61), просив справу слухати без його участі та у позові відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на справедливому, повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У жовтні 2016 року ПАТ «КБ «Правекс-Банк» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 03.06.2005 року між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №726-010/05Р, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 9400,00 Євро зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 10,5% річних, з кінцевим терміном повернення до 03.06.2025 року. Оскільки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 9346,25 Євро та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У жовтні 2016 року ПАТ «КБ «Правекс-Банк» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 03.06.2005 року між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №726-010/05Р, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 9400,00 Євро зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 10,5% річних, з кінцевим терміном повернення до 03.06.2025 року. Оскільки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 9346,25 Євро та витрати по сплаті судового збору. За вказаною позовною заявою Дарницьким районним судом м.Києва 01.12.2016 року було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено. Разом з тим, за заявою відповідача [PERSON] про скасування заочного рішення, ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 23.02.2017 року вказане заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду у загальному порядку. Після призначення справи до розгляду у загальному порядку представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

У жовтні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і прохало стягнути з неї 17004,93 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 26.10.2011 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Пунктом 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена відповідальність за порушення будь-якого із зобовязання, а саме: при порушенні позичальником строків платежів передбачених Договором, по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Пунктом 2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, у випадку виникнення просрочених зобовязань з позичальника стягується пеня. Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 31.08.2016 року має заборгованість на загальну суму 17004,93 грн., що складається: 1202,12 грн. заборгованість за кредитом; 11616,86 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 785,95 грн. штраф (процентна складова). Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 17004,93 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved