Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У жовтні 2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Зазначає, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем по справі [PERSON] мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Син проживає нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково. Проти сплати аліментів на утримання сина [PERSON] не заперечував, але не погодився з розміром 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), який запропоновано позивачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Суд надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі від зареєстрованого шлюбі мають сина, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Як зазначає в позові [PERSON] відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як пояснив відповідач він працює, отримує заробіток у розмірі 3 700 грн, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Виходячи з наведеного та враховуючи обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 СК України і роз'яснення дані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати, а також з врахуванням встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати 1378 грн. та прожитковий розмір для дитини певного віку /дітей віком від 6 років/ в розмірі 1455 грн., що є наближеним до мінімальної заробітної плати, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач не надала жодного доказу щодо запропонованого нею розміру аліментів, що є її обов'язком. Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів у меншому розмірі ніж визначено судом та про те, що дохід її малолітньої дитини перевищує дохід кожної із сторін по справі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому із [PERSON] слід стягнути 487, 20 грн. судового збору в дохід держави Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: partial