Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON], 21.11.1979р.н., в якій просить суд витребувати із чужого незаконного володіння у відповідача належний їй на праві власності автомобіль марки ЗАЗ-LANOS, 2007 року випуску, жовтого кольору, номерний знак [NUMBER], № кузова Y6DTF699P7W378625 (далі автомобіль) та передати позивачу, також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в розмірі 1.000,00 грн. Позовні вимоги мотивуються тим, що у 2007 році сім'я позивача оформила кредит для придбання вказаного вище автомобіля. З того часу як було придбано автомобіль його одразу було зареєстровано на позивача, про що свідчить довідка Державтоінспекції УМВС в Житомирській області Бердичівський центр надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів від 22.09.2015 року. З моменту реєстрації автомобіля позивач була його єдина власниця. Наприкінці грудня 2014 року до позивача звернувся відповідач з пропозицією обмінятись автомобілями та запропонував їй свій автомобіль марки Мерседес Е-200 в обмін на її. Сторони домовились, що обмінюються транспортними засобами на два дні і ні про які угоди мова поки не іде. Відповідач погодився, що кожен з них повинен пересвідчитись у якості автомобілів. Вже на другий день позивач зателефонувала відповідачу і попросила повернути їй автомобіль ЗАЗ-LANOS, 2007 року випуску, у зв'язку з тим, що його Мерседес Е-200 знаходився в досить проблемному стані, крім того документи на нього виявились сумнівними. Відповідач забрав свій Мерседес Е-200 та пообіцяв повернути позивачу її автомобіль без жодних проблем. Після цього вона декілька разів зверталась до нього з проханням повернути автомобіль, проте відповідач весь час тільки обіцяв та обманював. Окрім прохань по телефону повернути автомобіль, позивач особисто декілька разів приїжджала до відповідача та вимагала від нього виконати його обіцянку. Вона пояснювала, що автомобіль є її приватна власність і те, що він незаконно ним володіє в порушення закону. Через деякий час позивач була змушена звернутись з заявою про злочин до правоохоронних органів. В той час, відповідач почав пропонувати позивачу сумнівні пропозиції, пов'язані з автомобілем, але сам автомобіль ЗАЗ-LANOS, 2007 року випуску, їй не повертав. Окрім усних прохань повернути автомобіль, вона зверталась до відповідача письмово. До того ж, відповідач не заперечує, що автомобіль належить позивачу, але після того як вона наполегливо почала вживати заходів по поверненню автомобіля, відповідач почав їй погрожувати. На даний час позивачу достовірно не відомо чи користується її автомобілем відповідач, чи він передав його іншим особам тощо. Позивач змушена звертатись до суду з відповідною позовною заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння у зв'язку з тим, що всі можливі законні можливості її вичерпані та домовитись з відповідачем у неї немає жодної можливості. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином згідно ст.ст.74-78 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заперечення на позов суду не надано. В звязку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги представника позивача є підставними та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхкто не може бути протиправно бути позбавлений право власності. Право власності є непорушним. Крім того, згідно з ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст.321 ЦК України вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст.387 ЦК України. Норма ст.386 ЦК України зазначає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 1.000,00 гривень.

Outcome: approved