Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У квітні 2016 року представник позивача [PERSON]- [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Вказуючи на те, що 02 серпня 2015 року померла мати позивача [PERSON], яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за місце проживання в [INFO] київської області [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме квартира за номером 107 в смт. Глеваха, Васильківського району Київської області по вул. Вокзальній в будинку № 41, грошові кошти, ювелірні прикраси, боргові розписки, а також предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку. Згідно заповіту, складеного 28 квітня 2015 року та посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №698, квартиру [ADDRESS] мати позивача заповіла відповідачу. Щодо іншого майна спадкодавця будь-яких розпоряджень не має. Позивач, будучи єдиною дочкою померлої матері та спадкоємцем за законом першої черги, має намір оскаржити вищевказаний заповіт, оскільки має сумніви у здатності покійної матері на момент складання заповіту усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, позивачка має намір прийняти в спадщину грошові кошти, ювелірні прикраси, боргові розписки й предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку. В обґрунтування причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначає, що вона не змогла звернутись вчасно із заявою в нотаріальну контору, оскільки з 27 червня 2015 року по даний час утримується під вартою у слідчому ізоляторі № 1 міста Калуги Російської Федерації. З урахуванням даних обставин, як зазначає позивач, вона не знала про смерть власної матері, але й обєктивно не могла вчинити будь-яких дій для прийняття спадщини. Оскільки позивачу відмовлено у оформлені спадкових прав, у зв'язку з пропущенням строку на прийняття спадщини, вона просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 02 серпня 2015 року матері [PERSON] строком у шість місяців. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити, з підстав, зазначених в позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали та заперечували щодо його задоволення, подавши письмові заперечення (а.с.41-42), зі змісту яких, вважають вимоги позову безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а отже такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачка, будучи дочкою померлої та проживаючи в сусідній квартирі, обовязків по піклуванню про батьків похилого віку не виконувала, життям та здоровям матері не цікавилась, обрала злочинний шлях; перебуваючи в місцях позбавлення волі була обізнана про смерть матері, оскільки спілкується з дітьми та повідомила про це кредитора спадкодавиці - [PERSON], яка в свою чергу подала до нотаріуса заяву кредитора, а отже, на думку відповідача, позивачка могла сама подати відповідну заяву про прийняття спадщини, а факт утримання під вартою СІЗО Російської Федерації, не є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ч. 3 ст.\~10\~та ч. 1 ст.\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що 19.08.1972 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). 02.08.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ОК № 344505, виданого 03.08.2015 року виконавчим комітетом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 81 (а.с.7). Як вбачається з довідки КЖЕП Глевахівської селищної ради № 720 від 08.10.2015 року, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в [INFO] з 05.10.2005 рок по день смерті 02.08.2015 року (а.с.58). Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 28.04.2015 року [PERSON] на випадок власної смерті належну їй квартиру № 107 , що знаходиться в селищі міського типу Глеваха, Васильківського району Київської області по вул. Вокзальній в будинку за № 41 заповіла [PERSON] (а.с.9). Зі змісту спадкової справи № 10/2015 р. відкритої 13.10.2015 року до майна померлої 02.08.2015 року [PERSON], [PERSON] 13.10.2015 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої 02.08.2015 року [PERSON] (а.с.55). Крім того, з огляду спадкової справи, вбачається, що 29.12.2015 року з заявою про заявлення вимог кредитора, на підставі договору позики та боргової розписки, звернулася громадянка [PERSON] ( а.с.73, 76,77). В свою чергу, листом № 40/01-16 від 13.06.2016 року, на звернення представника позивача адвоката [PERSON] в інтересах позивача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] повідомила про неможливість прийняття заяви про прийняття спадщини від [PERSON], в звязку з пропуском строку прийняття спадщини, з рекомендацією звернутися до суду з вимогою встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.33). Позивач зазначає, що пропустив строк прийняття спадщини в звязку з перебуванням за межами України, а саме в місцях попереднього увязнення Російській Федерації, що підтверджується наступними документами: повідомленням Федеральної служби Російської Федерації по контролю за обігом наркотичних засобів № А42 від 27.06.2015 року та відповіддю на запит консультативного відділу Посольства України в Російській Федерації № 611/17-540-8860, зі змісту яких встановлено, що саме 27.06.2015 року [PERSON] була затримала за підозрою в чиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, п «б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ (а.с. 10-11). Згідно постанови Калужського районного суду Калужської області від 21.12.2015 року строк тримання [PERSON] під вартою продовжено до 27.02.2016 року. В подальшому, постановою Калужського районного суду Калужської області від 21 червня 2016 року строк тримання [PERSON] під вартою продовжено до 27.09.2016 року (а.с.119). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт перебування позивача на момент смерті матері (спадкодавця) та на момент розгляду даного позову в місцях попереднього увязнення Російської Федерації. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнані у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1 та 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, законом залишено можливість спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини встановлений ст. 1270 ЦК України за певних умов її прийняти, а саме якщо пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини відбувся з поважних причин. Для цього спадкоємцю необхідно подати до суду докази поважності причин пропуску ним даного строку. При цьому, встановлення додаткового строку не може вважатись вирішенням спору про право із присудженням спадкового майна. Враховуючи обставини встановленні в судовому засіданні та беручи до уваги те, що позивачка, будучи єдиною дочкою та спадкоємцем майна померлої першої черги за законом, не заявила про відмову від спадщини, звернулась з заявою про її прийняття, однак звернення до \~нотаріальної контори не відбулось вчасно, з причин, які не залежали від волі позивача, суд оцінюючи докази, вважає їх належними та допустимими, а вимоги позову такими, що підлягають задоволенню, оскільки перебування позивача в місцях попереднього увязнення Російської Федерації, тобто за межами України, дає суду підстави визнати вказану причину поважною, оскільки вона повязана з обєктивними та істотними труднощами позивача для вчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. При визначенні терміну додаткового строку, який має бути наданий позивачу, суд вважає, що для подання заяви про прийняття спадщини достатньо трьох місяців, які обчислюватимуться з моменту набрання цим рішенням законної сили.

Outcome: partial