Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 8 жовтня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті в розмірі 500 грн. по 13 жовтня 2014 року, за умовами якого банк зобовязався прийняти внесок у зазначеній сумі з виплатою відсотків за використання внеску щомісяця в розмірі 18% річних. Згідно із додатковою угодою до цього договору від 8 жовтня 2013 року банк зобовязався протягом строку договору щомісячно здійснювати виплату нарахованих за вкладом процентів шляхом перерахування суми процентів на картковий поточний рахунок клієнта. 17 листопада 2014 року він поповнив вклад на 20 000 грн. Дію договору було продовжено на строк до 19 жовтня 2015 року та було збільшено ставку до 22,5% річних. Він неодноразово звертався до банку з вимогою повернути вклад, але відповідей не отримував. 12 лютого 2015 року він подав відповідачу заяву про дострокове розірвання договору та видачу депозиту. На теперішній час відповідач його вимоги не виконав, рахунок не закрив та кошти банківського вкладу не повернув. Вважає такі діє відповідача незаконними. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив розірвати зазначений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті, стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вклад у розмірі 20 500 грн. та нараховані відсотки за договором, витрати на правову допомогу в розмірі 155 грн., зобовязати банк закрити його депозитний рахунок. У процесі судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просив достроково розірвати вказаний депозитний договір, стягнути з відповідача залишок вкладу в розмірі 17 693 грн. 99 коп. із урахуванням перерахованих процентів, витрати на правову допомогу в розмірі 155 грн., витрати на друк та копіювання матеріалів в розмірі 44 грн. 45 коп., зобовязати банк закрити його депозитний рахунок та повернути всю суму до виплати одноразово. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 8 жовтня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і [PERSON] було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті в розмірі 500 грн. на строк з 8 жовтня 2013 року по 13 жовтня 2014 року, за умовами якого банк прийняв від позивача внесок у зазначеній сумі з виплатою процентів за використання внеску в розмірі 18% річних. Згідно із додатковою угодою до цього договору від 8 жовтня 2013 року банк зобовязався протягом строку договору щомісячно здійснювати виплату нарахованих за вкладом процентів шляхом перерахування суми процентів на картковий поточний рахунок клієнта. 17 листопада 2014 року позивач здійснив поповнення вкладу на 20 000 грн. Договір було продовжено на строк до 19 жовтня 2015 року та збільшено ставку до 22,5% річних. Позивач неодноразово звертався до банку з вимогою повернути вклад, але відповідей не отримував. 26 лютого 2015 року він подав відповідачу заяву про дострокове розірвання договору та видачу депозиту. На теперішній час відповідач його вимоги не виконав, рахунок не закрив та кошти банківського вкладу не повернув. Таким чином, як на момент подання позовної заяви, так і під час судового розгляду цієї справи відповідач не повернув позивачу суму вкладу, чим порушив свої зобовязання за договором. У листі відповідача від 11 вересня 2015 року № 3698 зазначено, що станом на 8 вересня 2015 року залишок грошових коштів на депозитному рахунку позивача складає 20 500 грн. За умови дострокового розірвання договору сума до видачі складатиме 17 693 грн. 99 коп., з яких: сума депозиту 17 008 грн. 98 коп., сума процентів 685 грн. 01 коп. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Однак відповідач у порушення зазначених вимог закону своїх зобовязань за договором банківського вкладу не виконав та суму вкладу позивачу не повернув, чим фактично суттєво порушив умови договору, що призвело до погіршення матеріального становища позивача та виникнення вимоги від останнього про дострокове розірвання укладеного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Таким чином, суд вважає за необхідне розірвати договір № 7312/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті, укладений 8 жовтня 2013 року між сторонами у справі, та стягнути з відповідача на користь позивача 17 693 грн. 99 коп., з яких: сума депозиту 17 008 грн. 98 коп., сума процентів 685 грн. 01 коп. Однак вимоги уточненої позовної заяви щодо зобовязання відповідача закрити депозитний рахунок та повернути всю суму до виплати одноразово шляхом виплати готівки через касу банку не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Питання виконання судового рішення є прерогативою виконавчої служби, тому в задоволенні цієї частини позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на правову допомогу приватним підприємством «Правовий центр - Гарант» в розмірі 150 грн. і витрати на копіювання документів в розмірі 44 грн. 45 коп. Також необхідно стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial