Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов обгрунтований тим, що 02 жовтня 2014 року померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 1.4906 га та 0.8983 га, що розташовані на території Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області. За життя [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не посвідчувала. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги. Він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва на спірне спадкове майно йому відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1.4906 га, розташовану на території Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0725584200:04:001:1086; земельну ділянку площею 0.8983 га., розташовану на території Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0725584200:04:001:1087, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 02 жовтня 2014 року. Позивач [PERSON] І Х. у судове засідання не зявився, однак у заяві від 05 травня 2016 року вказав, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити і розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву від 05 травня 2016 року, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позову, просила розгляд справи проводити без її участі. Враховуючи, що в дане судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Зі свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №162934, виданого виконавчим комітетом Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області слідує, що 02 жовтня 2014 року померла [PERSON] Відповідно до довідки Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області 24 березня 2016 року №72 після її смерті залишилося спадкове майно, зокрема, земельні ділянки площею 1.4906 га та 0.8983 га, що розташовані на території Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області. Належність вищевказаного майна спадкодавцеві [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 березня 2003 року, державним актом на право власності на земельну ділянку (а. с. 7,9). Свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ №106887 стверджується, що позивач [PERSON] є чоловіком [PERSON] та постійно проживав із спадкодавцем на день її смерті, що стверджується вищевказаною довідкою сільської ради. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що 30 березня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про те, що він прийняв спадщину після смерті [PERSON] та просив видати йому свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса від 14 квітня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Відповідач [PERSON] дочка померлої подала до суду заяву про визнання позову, що в силу ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає, що підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи №10/2016 до майна померлої [PERSON] За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на спадкування після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1223, ч. 1 ст. 1261, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, та

Outcome: approved