overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У жовтні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.07.2017Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1462. [INFO] у подружжя народилася син[PERSON] . Спільне життя не склалося через різні погляди на життя, а також на вирішення питань, що постають у сімейному житті подружжя. З вересня 2020 сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Ухвалою від 24.11.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, проте до суду вона не з`явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.07.2017Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1462. Подружжя має сина[PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що тривалий час шлюб сторін існує формально: сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надала, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

У жовтні 2020 р. [PERSON] звернувся з позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 23.06.2011 р. Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 226, посилаючись нате, що вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та є недоцільним. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 14.12.2020 р. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області 23.06.2011 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 226 (а. с. 5). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

У жовтні 2020 р. [PERSON] звернулась з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 10.08.2002 р. Виконавчим комітетом Самгородоцької сільської ради народних депутатів Козятинського району Вінницької області, актовий запис № 10, посилаючись на те, що вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а тому збереження шлюбу неможливе. [PERSON] позов визнав, про що зазначено у його заяві від 12.01.2021 р. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Виконавчим комітетом Самгородоцької сільської ради народних депутатів Козятинського району Вінницької області 10.02.2002 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 10, вони є батьками дітей - [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] (а. с. 6, 12, 13). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] , та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] збереження шлюбу між ними суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (420,40 грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (420,40 грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

У жовтні 2020 р. [PERSON] звернулась з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 11.02.1995 р. Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 78, посилаючись на те, що вони мають різні погляди на шлюб і сім`ю, подружнього життя та спільного господарства не ведуть, примирення між ними є неможливим. [PERSON] позов визнав, про що зазначено у його заяві від 06.01.2021 р. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 11.02.1995р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 78, вони є батьками дитини - [PERSON] , яка народилася [INFO] (а. с. 4, 5). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] , та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (420,40 грн.), сплаченого за подання позову, інші 50% судового збору (420,40 грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

У жовтні 2020\~р. [PERSON] звернулася з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 30.10.1982\~р. Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 1982, посилаючись на те, що з [PERSON] вона не проживає понад десять років, подальше сімейне життя та збереження шлюбу стало неможливим. [PERSON] позов визнав, про що зазначено у його заяві від 16.12.2020 р. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 30.10.1982\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~1982 (а.\~с.\~5). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (420,40\~грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (420,40\~грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

У жовтні 2020 р. [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , [PERSON] , заявники) подали до суду в порядку окремого провадження заяву про розірвання шлюбу. На обґрунтування заяви зазначили, що перебувають у шлюбі зареєстрованому 02.08.2013 відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 228599, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у заявників не склалося, стосунки погіршилися, в зв`язку з чим подальше підтримання шлюбних відносин стало неможливим. На даний час заявників, окрім спільної дитини, нічого вже не пов`язує, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо. Між заявниками досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини. Заявники подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.08.2013 відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 228599. Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Із заяви вбачається, що на даний час спільне життя у сторін не склалося. Відповідно до ч. 1 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 08.12.2020 заявники уклали нотаріально посвідчений договір між батьками про утримання та участь у вихованні житини, відповідно до умов вказаного договору після розірвання шлюбу син [PERSON] буде проживати з матір`ю, батько має право спілкуватись з дитиною за його бажанням, а також з урахуванням стану здоров`я дитини та навчального процесу. Отже вказаним договором, як того вимагає закон, визначене місце проживання дитини та умови здійснення батьком права на особисте виховання дитини, а також умови участі батька в утриманні дитини. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. З огляду на вказане, суд вважає заяву обґрунтованою і задовольняє її. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дробіков Данило Сергійович звернулися до Бериславського районного суду Херсонської області із позовом до [PERSON] про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною; третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради. У листопада 2020 року [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна звернулися до Бериславського районного суду Херсонської області із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною; третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Херсоні ради. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 10.12.2020 року позови об`єднані в одне провадження. Зважаючи на складність у викладенні повного змісту рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні проголосити його вступну та резолютивну частини, що у повній мірі узгоджується з вимогами, викладеними в ст.268 ЦПК України. На підставі викладеного, в межах заявлених вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про розірвання договору про сплату аліментів на дитину. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебували в шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . 18.07.2018 між позивачем та відповідачем був укладений договорі про сплату аліментів. З вересня 2018 року по січень 2020 року позивач щомісячно сплачував аліменти на утримання дитини. Відповідачка не виконує умови договору, а саме в частині спільного вирішення питань виховання, оздоровлення та відпочинку дитини, порушує умови договору, щодо безперешкодного, необмеженого в часі спілкування з сином. На теперішній час місце перебування сина позивачу не відомо, він не має інформації про місце навчання та стан здоров`я дитини, позбавлений можливості спілкуватись з дитиною. Посилаючись на порушення відповідачкою істотних умов договору, просив суд розірвати договір про сплату аліментів на дитину. Позивач 21.04.2021 подав заяву про підтримання позовних вимог про розірвання договору та розгляд справи за його відсутності, а відповідач - 02.04.2021 про визнання позову про розірвання договору та 21.04.2021 про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи в судове засіданні не з`явився, клопотав про розгляд справи за його відсутності. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. 18.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] , які є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , укладено Договір між батьками про сплату аліментів на дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., зареєстрований в реєстрі за №3000. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного та цивільного законодавства. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнала позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.05.2018 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 800. [PERSON] має на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , при цьому Відповідач не є батьком дітей Позивача, оскільки відомості про їх батька були записані до Книги реєстрації народжень зі слів матері у відповідності до ст. 135 СК України. Протягом останніх років стосунки у сторін погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин, збереження шлюбу та відновлення сімейних відносин неможливе. На час подання позивної заяви сторони спільно не проживають. Ухвалою від 29.10.2021 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог та нотаріально посвідчений переклад заяви відповідача про визнання позову. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.05.2018 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 800. Від шлюбу подружжя дітей не має. З позовної заяви вбачається, що на час подання позивної заяви шлюб сторін існує формально: сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, спільно не проживають. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved