Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі ордеру на жиле приміщення, виданого згідно рішення Виконкому Маріупольської міської ради народних депутатів № 387/1 від 07.08.1991 року, його мати [PERSON] отримала право на заняття жилого приміщення та була вселена разом із родиною до квартири [ADDRESS]. 02 жовтня 2016 року [PERSON] померла. Крім позивача у квартирі зареєстрована його сестра відповідач по справі [PERSON], яка з 2002 року за цією адресою не проживає, комунальних послуг не сплачує, особистих речей у квартирі немає. У свою чергу, всі обовязки, повязані із утриманням житла несе тільки позивач, факт перебування відповідача зареєстрованою у зазначеній квартирі перешкоджає позивачу реалізовувати своє право на користування та володіння квартирою. На підставі викладеного, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 47 у будинку № 36 по вул. Гонди в м. Маріуполі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Кристал 91/36» [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи Маріупольської міської ради [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 жовтня 1991 року Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради народних депутатів, на підставі рішення вказаного виконавчого органу № 387/1 від 07.08.1991 року, видано ордер на жиле приміщення № 0000047, у відповідності до якого [PERSON], [INFO], надано право на заняття жилого приміщення - квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про народження, виданого 14.09.1993 року відділом РАСЦ Іллічівського райвиконкома м. Маріуполя, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. 02 жовтня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 03.10.2016 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. У відповідності до повідомлення Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 07-0421 від 23.03.2017 року, [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] з 01 серпня 1993 року по теперішній час. Також, згідно відомостей, наданих Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради за № 03-07-2306 від 28.03.2017 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO] з 09.10.1991 року по 07.11.2016 рік. Станом на 02.10.2016 року, за вищевказаною адресою також були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з паспортних даних відповідача [PERSON], з 05 травня 2015 року вона зареєстрована [INFO] Долгано-Ненецького муніципального району Красноярського Краю, Російська Федерація. Згідно акту про нерпоживання, складеного 10.04.2017 року головою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Кристал 91/36», відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстрована, але за цією адресою з 2002 року не мешкає, її особисті речі у квартирі відсутні. Даний факт також в акті підтвердили сусіди. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено та заперечується відповідачем, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] більше 15 років без поважних причин, що також підтверджується актом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Кристал 91/36». За таких обставин справи, суд вважає, що [PERSON] підлягає визнанню такою, що втратила право користування квартирою № 47 у будинку № 36 по вул. Гонди в м. Маріуполі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved