Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «Родовід Банк» про захист прав споживача та визнання окремого положення кредитного договору недійсним, а саме просила визнати п. 4.5 Кредитного договору №77.2/СЖ-268.07.2 від 25.07.2007 року наступного змісту «Позичальник зобов`язується за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, сплачувати банку пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана в п. 1.3 договору від суми простроченого платежу» - недійсним та виключити його з умов договору, починаючи з 09.04.2014 року». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги уточнив та просив змінити умови зобов`язального правовідношення, яке виникло на підставі кредитного договору №77.2/СЖ-268.07.2, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Родовід Банк» 25.07.2007 року, а саме - зобов`язати відповідача укласти додаткову угоду, в якій викласти п. 4.5 кредитного договору в новій редакції, а саме: «За порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник несе відповідальність у розмірі 50% вартості наданої послуги». Уточнені вимоги просив задовольнити, пояснивши, що спірний пункт кредитного договору рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Родовід Банк» про визнання окремого положення кредитного договору недійсним з моменту укладення договору та виключення його з умов кредитного договору визнано несправедливою умовою, та в задоволенні вимоги - визнати його недійсним саме з моменту укладення договору - відмовлено за пропуском 3-х річного строку давності. Дане рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.04.2014 року. У задоволенні письмової пропозиції позивача на підставі описаного рішення суду внести зміни до п. 4.5 кредитного договору шляхом укладення додаткової угоди, в якій викласти вказаний пункт у новій редакції, а саме: за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник несе відповідальність у розмірі 50% вартості наданої послуги» банком відмовлено, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з відповідними вимогами. Представник відповідача Пономаренко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, пояснив, що ствердження позивача про визнання судовим рішенням п. 4.5 кредитного договору несправедливим не відповідає дійсності, і за таких обставин укладення додаткової угоди про внесення змін до спірного пункту договору втрачає сенс. Крім того, представник відповідача просив застосувати строки позовної давності, так як про наявність спірного положення кредитного договору позивач була обізнана з часу підписання договору,тобто з 25.07.2007 року. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не може бути задоволено з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 25.07.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №77.2/СЖ-268.07.2, за умовами якого відповідач надав позивачу кредитні кошти в сумі 90 000 доларів США строком по 25.07.2009 року включно та сплатою відсотків в розмірі 14,5%-річних (а.с.8-9). За змістом ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Пунктом 4.5 вказаного кредитного договору передбачено, що за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана в п. 1.3 цього договору, від суми простроченого платежу. Натомість п. 1.3 договору вказує, що процентна ставка за кредитом за цим договором встановлюється в розмірі 14,5% річних. Отже, підписуючи вказаний кредитний договір, [PERSON] погоджувалась з усіма його умовами, включаючи формулювання п. 4.5 кредитного договору, а її підпис підтверджує, що вона добровільно прийняла пропозицію банку з таким змістом, вважаючи її справедливою по відношенню до себе. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Родовід Банк» про визнання недійсним пункту договору, а саме п. 4.5 кредитного договору №77.2/СЖ-268.07.2 від 25.07.2007 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.10-11). Дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.04.2014 року (.с.12-13). 15.05.2015 року позивач надіслав відповідачу лист-пропозицію про укладення додаткової угоди, в якій викласти п. 4.5 кредитного договору в новій редакції, а саме: «За порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник несе відповідальність у розмірі 50% вартості наданої послуги» з причин визнання рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2014 року та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.04.2014 року п. 4.5 описаного кредитного договору несправедливим (а.с.14), на що банком надано відповідь про відмову в укладенні такої угоди, оскільки рішення, що набрали законної сили, про визнання даного пункту недійсним чи несправедливим відсутні (а.с.15). За правилами ч.1-2, ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Дана стаття вказує на неприпустимість примусу щодо вступу у договірні відносини, а сторони наділені правом добровільно обирати контрагента та визначати умови (зміст) договору. За таких обставин, вимога позивача про зобов`язання ПАТ «Родовід Банк» укласти додаткову угоду, яка містить умови визначені позивачем без згоди відповідача, не може бути задоволена, оскільки це порушує право відповідача на надання своєї добровільної згоди, що суперечить описаним вище нормам матеріального права.

Outcome: dismissed