Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DNUGGA00000147 від 31 січня 2007 року відповідач отримала кредит в сумі 14300,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою за користування коштами 0,92% на місяць строком повернення не пізніше 31 січня 2017 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 27 серпня 2014 року в сумі 6544,95 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 5891,38 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 496,88 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 104,00 доларів США, а також пені в сумі 52,69 доларів США, Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причин не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що 31 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір № DNUGGA00000147, копія якого долучена до справи (а.с.10-14), за умовами якого, що є обов'язковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику готівкою через касу банку на строк з 31 січня 2007 року по 31 січня 2017 року у вигляді непоновлювальної кредитної лінії кошти в розмірі 13000,00 доларів США на «потребчі цілі», 1300,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредиту відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1,50% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту щомісяця в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту (п.7.1 договору). Відповідач за цим договором, отримавши через касу банку кошти в умі 13000,00 доларів США, що підтверджується заявою позичальника та випискою по рахунку банку (а.с.14, 4-8), зобов'язалася повернути банку кредит (грошові кошти), сплатити проценти за його користування, винагороди та комісії відповідно до умов п.7.1 та 7.2 договору щомісячними платежами у сумі 206,50 доларів США (п.п. 2.2.1-2.3.14, 7.1, 7.2 договору). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до пп.»в» п.2.3.3 договору у випадку, зокрема, затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на 1 календарний місяць, перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%, несплати позичальником більше 1 виплати, яка перевищує 5% суми кредиту позичальник має право повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичне користування, в повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором протягом 30 календарних днів з дня повідомлення про таку заборгованість. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.10-14), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останньою не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач вимогу позивача про повернення кредиту не виконала, заборгованість, яка утворилася станом на 27 серпня 2014 року не повернула, в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України не сплачувала тіло кредиту, відсотки, комісію і з порушенням ст. 529 ЦК України відступила від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 27 серпня 2014 року прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу частини кредиту в сумі 6492,26 доларів США, з яких - 5891,38 доларів США - тіло кредиту, 496,88 доларів США - проценти, 104,00 доларів США - комісія. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п. 4.1 договору відповідач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1,00 грн. за кожний день прострочки в сумі 52,69 доларів США. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved