Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до КНП «КДЦ» Оболонського району м. Києва про визнання наказу незаконним. Свої вимоги обґрунтував наступним. З червня 2014 року позивач перебував у трудових відносинах з КНП «КДЦ» Оболонського району м.Києва та обіймав посаду лікаря-ортопеда травматолога дитячого. Місцем роботи позивача є філія № 6 КНП «КДЦ» Оболонського району м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Північна, 4-а. Наказом відповідача № 137 від 06 березня 2018 року «Про недотримання положень посадової інструкції, та неналежне проведення експертизи тимчасової непрацездатності по догляду за хворою дитиною лікарем ортопедом-травматологом дитячим [PERSON]» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вказаний наказ вважає незаконним, оскільки він винесений з порушенням законодавства про працю. Обставини, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, на його думку, є надуманими і такими, що не відповідають дійсності, оскільки він сумлінно виконував покладені на нього обов'язки, в тому числі проводив експертизу тимчасової непрацездатності першого рівня. Відповідач не виклав у наказі фактичних обставин проступку, не зазначив, коли саме був вчинений дисциплінарний проступок, та не звернуся до позивача з проханням надати письмові пояснення, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 149 КЗпП України. Посилаючись на наведене, позивач просив суд визнати наказ директора КНП «КДЦ» Оболонського району м. Києва М. Яремчука № 137 від 06 березня 2018 року «Про недотримання положень посадової інструкції, та неналежне проведення експертизи тимчасової непрацездатності по догляду за хворою дитиною лікарем ортопедом-травматологом дитячим [PERSON]» незаконним. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М. від 10 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання. Позивач та його представник [PERSON] у суді позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача Сапегін В.В. проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на відсутність підстав для визнання спірного наказу незаконним, оскільки при оголошенні позивачу догани відповідачем були дотримані вимоги чинного законодавства та враховані обставини проступку. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були численні скарги громадян на його категоричні відмови видавати листи непрацездатності по догляду за хворою дитиною, а також на недотримання ним медичної етики та деонтології у спілкуванні з пацієнтами, їх батьками. Факт систематичних порушень позивачем вимог посадової інструкції знайшов своє підтвердження за результатами службової перевірки, під час проведення якої надати письмові пояснення щодо виявлених порушень позивач відмовився. Заслухавши пояснення учасників справи, заслухавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 червня 2014 року [PERSON] прийнятий на посаду лікаря ортопеда-травматолога дитячої філії № 6 КНП «КДЦ» Оболонського району м. Києва. 07 лютого 2018 року завідувач філії № 6 [PERSON] звернулася до заступника директора з ЕТН Сташко О.В. з доповідною запискою, в якій повідомила, що лікар-ортопед [PERSON] продовжує категорично відмовлятися від видачі листів непрацездатності по догляду за хворою дитиною та проводити експертизу тимчасової непрацездатності, а також не дотримується норм етики та деонтології у спілкуванні з пацієнтами, батьками та співробітниками, про що свідчать відповідні заяви громадян за 2017, 2018 роки. Наказом директора КНП «КДЦ» Оболонського району м. Києва» № 104 від 07 лютого 2018 року створено комісію в складі заступника директора з медичної часті Фелештинської І.О., заступника директора з ЕТН Сташко О.В., заступника директора з охорони дитинства та материнства [PERSON] для проведення службової перевірки дотримання вимог посадової інструкції лікаря ортопеда-травматолога дитячого [PERSON] За результатами перевірки комісією складено акт службової перевірки по лікарю ортопеду-травматологу дитячому [PERSON] від 08 лютого 2018 року, згідно з яким виявлено недотримання посадової інструкції, зокрема, відмова в проведенні експертизи тимчасової непрацездатності по догляду за дитиною у відповідності до чинного законодавства (наказ МОЗ № 455); та недотримання норм етики та деонтології в спілкуванні з пацієнтами та колегами (численні скарги: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]). Комісією запропоновано призначити [PERSON] дисциплінарне стягнення. Також 08 лютого 2018 року комісією складено акт про те, що позивач категорично відмовився надати письмові пояснення щодо відмови виписувати листи непрацездатності по догляду за хворою дитиною. Наказом директора КНП «КДЦ» Оболонського району м. Києва» М. Яремчук № 137 від 06 березня 2018 року «Про недотримання положень посадової інструкції, та неналежне проведення експертизи тимчасової непрацездатності по догляду за хворою дитиною лікарем ортопедом-травматологом дитячим [PERSON]» позивачу за «неякісне виконання своїх функціональних обов'язків, порушення вимог наказу МОЗ України № 455» винесено догану. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно та точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За приписами ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. За приписами ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Перевіряючи наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд вважає правильним розмежувати підстави, які слугували підставою для цього, перевіривши достатність та обґрунтованість кожної з них окремо. Так, за наслідками службової перевірки від 08.02.2018 року встановлено недотримання позивачем посадової інструкції, зокрема, відмова у проведенні експертизи тимчасової непрацездатності по догляду за хворою дитиною у відповідності до чинного законодавства (наказ МОЗ №455). Ці порушення також покладені в основу оскаржуваного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. 25.06.2014 року позивачем засвідчено ознайомлення з посадовою інструкцією лікаря-ортопеда-травматолога дитячого філії №6, затвердженої директором КНП «КДЦ» цією ж датою (а.с.37-39 т.1). Згідно п.2.4 якої, лікар забезпечує проведення експертизи тимчасової непрацездатності та своєчасне направлення хворих з хронічними захворюваннями до лікарсько-консультативних та медичко-соціальних експертних комісій. Позивач в судовому засіданні підтвердив ознайомлення з даною посадовою інструкцією, заперечивши вчинення будь-яких дій, які б вказували на порушення ним своїх посадових обов'язків. Пізніше трудові обов'язки позивача були визначені посадовою інструкцією лікаря ортопеда-травматолога дитячої філії № 6 КНП «КДЦ» Оболонського району м. Києва, затвердженою директором підприємства [PERSON] 01 листопада 2016 року, згідно з якою позивач зобов'язаний був проводити експертизу тимчасової втрати працездатності та видавати відповідні документи про непрацездатність у відповідності з чинним законодавством. Позивач заперечував факт ознайомлення з даною інструкцією, посилаючись на те, що йому на ознайомлення вона не надавалась або надавався інший текст, на якому він робив власні помітки. Вказане підтверджено також в суді свідком [PERSON] Дана посадова інструкція містить підпис [PERSON] лише на останньому аркуші, який є окремим від всієї інструкції, а тому позивач вважає, що відповідачем надано текст інструкції, з яким він ознайомлений не був. Судом дійсно встановлено те, що посадова інструкція від 01.11.2016 року (а.с.40-55) викладена на 15 аркушах, на останньому з яких міститься лише підпис [PERSON] та дата підписання. Всі інші аркуші інструкції не підписані позивачем, вказана інструкція не прошита та не пронумерована, що викликає сумнів у суду щодо надання саме цього тексту інструкції на ознайомлення позивачу. Враховуючи те, що невиконання вимог цієї інструкції покладено в вину позивачу, суд вважає, що сумніви щодо належного ознайомлення позивача зі змістом своїх посадових обов'язків, викладених у інструкції, слід тлумачити саме на його користь, оскільки притягнення до дисциплінарної відповідальності має здійснюватися у суворій відповідності до чинного законодавства. Недотримання ним своїх функціональних обов'язків можливо встановити лише у випадку з'ясування того, що він був належним чином ознайомлений з ними. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що відповідачем не надано належних доказів щодо ознайомлення позивача саме з цим текстом посадової інструкції. Порядок проведення експертизи тимчасової втрати непрацездатності врегульовано Положенням про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом МОЗ України від 09 квітня 2008 року № 189. Експертиза тимчасової непрацездатності (далі за текстом - ЕТН) - це комплексна оцінка порушень функціонального стану організму та інших причин, якими вона обумовлена, що визначають факт тимчасової втрати працездатності, установлення строку непрацездатності, визначення клінічного та трудового прогнозу відповідно до встановленого діагнозу (п.1.3 Положення). Згідно розділу 2 Положення, завданнями ЕТН є установлення у працівників факту тимчасової непрацездатності та визначення її термінів, надання рекомендацій про відповідні умови праці для хворих, які не мають групи інвалідності, але потребують тимчасово чи постійно особливих умов праці за станом здоров'я, проведення повного та своєчасного обстеження, лікування хворих, надання відповідних рекомендацій, вирішення питання про направлення на медико-соціальну експертну комісію (далі - МСЕК) хворого при встановленні в нього стійкого чи незворотного характеру захворювання, наявності несприятливого трудового прогнозу незалежно від терміну тимчасової непрацездатності. Відповідно до п..3.2 Положення, організація ЕТН здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом МОЗ України №455 від 13.11.2001 року, та Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 N 532/274/136ос/1406. Відповідно до вимог Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом МОЗ України №455 від 13.11.2001 року, право видачі листків непрацездатності надається, в тому числі, лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров'я. Згідно з п.5.1 Положення визначено порядок проведення ЕТН за першим рівнем - лікуючим лікарем. Згідно з Законом України «Основи законодавства про охорону здоров'я» від 19.11.1992 року, лікуючий лікар - лікар закладу охорони здоров'я або лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа-підприємець і який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження та лікування. Позивач вважає, що Інструкція, затверджена Наказом МОЗ за №455 не поширюється на нього, оскільки діє лише відносно педіатрів. Дані доводи спростовуються вищевказаними вимогами підзаконних нормативно-правових актів, а також тим, що лікуючим лікарем є лікар, який надає медичну допомогу пацієнту без конкретизації його спеціальності. Логічний аналіз даного положення Закону, дає змогу суду дійти висновку про те, що таким лікарем може вважатись особа, яка здійснює лікування пацієнта у зв'язку з певним захворюванням. У випадку наявності захворювань ортопедичного профілю, ЕТН мав здійснювати позивач як лікуючий лікар, що спеціалізується на лікуванні таких захворювань. При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що згідно з п.3.3. Положення, безпосередньо в закладах охорони здоров'я незалежно від форм власності, у тому числі в клініках вищих медичних навчальних закладів та науково-дослідних інститутів, організацію ЕТН здійснює керівник (головний лікар) шляхом: видання наказів та надання розпоряджень стосовно організації ЕТН у закладі охорони здоров'я та вдосконалення її якості; установлення порядку оформлення і видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, з урахуванням особливостей роботи закладу; призначення осіб, відповідальних за облік, одержання, збереження, розподіл, видачу та використання документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян; затвердження програми підвищення кваліфікації лікарів з питань ЕТН; вирішення питання щодо надання дозволу на видачу документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, у яких вона настала поза постійним місцем проживання та роботи; розгляду звернень з боку хворих (пацієнтів) на дії лікарів з питань ЕТН; уживання заходів щодо притягнення до відповідальності згідно з чинним законодавством медичних працівників, які допустили порушення проведення ЕТН, порядку видачі, продовження та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, оформлення медичної облікової документації; створення комісій для повторного розгляду звернень громадян з приводу конфліктних питань ЕТН; унесення пропозицій до органів охорони здоров'я з удосконалення ЕТН. Проведення ЕТН на другому рівні - завідувачем профільного відділення передбачає аналіз ним якості ЕТН на рівні лікарів поліклініки (відділення) на підставі проведених експертних оцінок медичної документації хворих та проведення аналізу помилок та недоліків щодо якості медичної допомоги, причин тимчасової непрацездатності, порядку видачі та продовження листків непрацездатності, термінів лікування з обговоренням на лікарських конференціях, нарадах тощо, а також контроль за своєчасністю та повнотою обстеження, діагностики та лікування хворих на догоспітальному і госпітальному етапах, їх відповідність стандартам медичних технологій лікувально-діагностичного процесу та протоколів надання медичної допомоги за спеціальностями; контроль за дотриманням лікарями порядку видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, відповідно до діючих нормативно-правових актів з питань ЕТН. Врахувавши доводи сторін, оцінивши надані ними докази на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про те, що організація діяльності в КНП «КДЦ» щодо ЕТН належним чином здійснена не була, суду не представлено наказів щодо проведення ЕТН лікарями, що працевлаштовані у відповідача, в яких би передбачалось порядок проведення такої експертизи на підприємстві, коло відповідальних осіб, тощо. За відсутності належно організованого механізму проведення ЕТН в медичній установі, суд вважає неможливим притягнення до дисциплінарної відповідальності її працівників - лікуючих лікарів за порушення порядку проведення ЕТН, зокрема видачі листків непрацездатності. Крім того, свідками [PERSON] та [PERSON] надано показання про те, що з моменту прийняття на роботу, лікар [PERSON] не здійснював оформлення листків непрацездатності, про що з ним неодноразово проводились бесіди. Крім того, з показань свідка [PERSON] встановлено те, що до лютого 2016 року лікарняні листи видавались і оформлювались дільничними педіатрами. З лютого 2016 року після винесення припису Фондом соціального страхування, було заборонено видавати лікарняні листи педіатрами у випадку наявності захворювання по спеціальності конкретних «вузькопрофільних» спеціалістів. Вона зазначила про те, що під різними приводами [PERSON] відмовлявся видавати листки непрацездатності, після чого батьки звертались до неї, оскільки вона обіймає посаду завідувача філії №6, а вона оформлювала листки непрацездатності від свого імені. Всього нею видано 18 лікарняних листів за спеціальністю лікаря [PERSON] Згодом, незадовго до притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності вона відмовилась це робити. Дані обставини дають змогу суду дійти висновку про те, що посадовими особами відповідача не з'ясовувалась правомірність відмови лікаря [PERSON] у видачі лікарняних листів. Звернення громадян щодо цього розглядались та вирішувались завідувачем філії №6 [PERSON], нею ж і оформлювались листки непрацездатності по пацієнтах лікаря [PERSON] Доказів попередження позивача про неправомірність його дій з наведенням відповідних обґрунтувань, вимог про усунення таких порушень відповідачем не надано. Отже, суд приходить до висновку про те, що позивача не було попереджено у встановленому законом порядку про неправомірність його дій щодо відмови у видачі листків непрацездатності. Посадовими особами у відповідності до вимог Положення усувались конфліктні ситуації щодо видачі листків непрацездатності до моменту притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Тобто, позивача не було попереджено жодного разу щодо необґрунтованість його дій та про наслідки, які можуть йому загрожувати. Лікарняні листи видавались замість лікаря [PERSON] іншими особами, обставин, які б змінювали це позивачу не повідомлялось, однак прийнято рішення про те, що ним порушуються вимоги Наказу МОЗ №455 саме при проведенні службової перевірки. Крім того, при розгляді справи звернула на себе увагу суду та обставина, що згідно з сертифікатом лікаря-спеціаліста №1154, виданого МОЗ України, 03 грудня 2010 року [PERSON] пройшов атестацію та підтвердив звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Дитяча ортопедія та травматологія». Сертифікат був чинний до 03 грудня 2015 року. Наступну атестацію на присвоєння своєї кваліфікації позивач проходив 31 травня 2017 року, про що свідчить відповідний сертифікат спеціаліста №11000 (т. 1, а.с. 152). Відповідачем, під час вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, не було враховано те, що у період з 04.12.2015 року по 30.05.2017 року не мав чинного сертифікату лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Дитяча ортопедія і травматологія». Атестація лікарів має проводитись кожні 5 років у відповідності до вимог Положення про порядок проведення атестації лікарів, затвердженого Наказом МОЗ №359 від 19.12.1997 року. Порушення відповідачем процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності підтверджується Довідкою перевірки окремих питань діяльності КНП «КДЦ» Оболонського району м. Києва, складеною 05 квітня 2018 року Департаментом охорони здоров'я Київської міської ради (КМДА), згідно з якою комісія дійшла висновку, що в порушення статті 148 Кодексу законів про працю України до лікаря ортопеда-травматолога дитячого [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення за порушення вимог наказу МОЗ України від 13 листопада 2001 року № 455. За змістом довідки вбачається, що дисциплінарне стягнення відносно позивача (в частині щодо невиконання ним посадової інструкції та відмова у проведенні ЕТН) накладено з пропуском строків, передбачених ст. 148 КЗпП України, оскільки скарги, які стали підставою для його застосування, подані громадянами у період з 25 січня 2017 року по 02 лютого 2018 року. Суд вважає, що накладення дисциплінарного стягнення з пропуском таких строків є порушенням порядку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Також за наслідками службової перевірки від 08.02.2018 року встановлено недотримання позивачем [PERSON] норм етики та деонтології у спілкуванні з пацієнтами та колегами (численні скарги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) Ці порушення також покладені в основу оскаржуваного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Так, 25 січня 2017 року гр. [PERSON] звернулася зі скаргою на дії лікаря-травматолога [PERSON], яка обґрунтована тим, що вона не змогла потрапити на прийом до лікаря, оскільки останній о 14:00 год. зачинив двері кабінету та пішов, не дивлячись на те, що в черзі залишилися необстежені діти. Йдучи лікар почав кричати та голосно виражатися, чим налякав дітей. Крім того, 03 лютого 2017 року від гр. [PERSON] надійшла скарга на позивача у зв'язку з тим, що він не прийняв на огляд за попереднім записом її малолітню дитину, повідомивши що у нього закінчився робочий день. 13 лютого 2017 року від гр. [PERSON] надійшла заява, в якій остання зазначала, що лікар [PERSON], незважаючи на перелом пальця ноги у її доньки, відмовив їй у відкритті лікарняного листа. 23 червня 2017 року надійшло звернення гр. [PERSON], в якому остання повідомила, що 21 червня 2017 року через «гарячу лінію» записалася на прийом до лікаря-ортопеда, однак при зверненні до нього отримала відмову в грубій формі, мотивовану тим, що у нього в цей день здійснюється прийом немовлят. 03 липня 2017 року надійшла заява гр. [PERSON], обґрунтована відмовою позивача у відкритті лікарняного листа по причині травми голови у дитини. 28 серпня 2017 року гр. [PERSON] звернулася з заявою, в якій просила видати їй лікарняний лист у зв'язку із перелом руки у її дитини, оскільки лікар-ортопед відмовився його видавати. 14 вересня 2017 року гр. [PERSON] звернулася з заявою, в якій просила звернути увагу на грубе відношення позивача з батьками пацієнтів. 27 жовтня 2017 року надійшла скарга [PERSON], обґрунтована тим, що лікар [PERSON] відмовив у прийомі її доньки, причини такої відмови спокійно пояснити не зміг, кричав, ображав її та дитину. 02 лютого 2018 року з заявою звернулася гр. [PERSON], в якій скаржилася на те, що позивач о 18:50 відмовився прийняти її дитину, при цьому виштовхнув з кабінету. 02 лютого 2018 року на гарячу лінію Департаменту охорони здоров'я надійшло звернення [PERSON] про те, що при зверненні за медичною допомогою до [PERSON] лікар відмовився прийняти дитину, не здійснив її огляд, не надав медичну допомогу, поводив себе грубо, розмовляв некоректно. Як зазначалось вище, порушення строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, визначеного ст.148 КЗпП України є підставою для визнання порушеним порядку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Позивача до дисциплінарної відповідальності притягнуто Наказом від 06.03.2018 року. З урахуванням того, що після спливу шестимісячного строку з дня вчинення проступку дисциплінарне стягнення застосовуватись не може, суд вважає, що всі скарги, які подані до 06.10.2017 року взагалі не можуть бути підставою для застосування такого стягнення. Це стосується всіх із зазначених скарг, окрім скарг [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім того, будь-яких доказів порушення етики і деонтології у спілкуванні з колегами суду не надано. Якими мотивами керувався відповідач, зазначаючи дану підставу при притягненні [PERSON] до дисциплінарної відповідальності суду невідомо, а тому суд вважає, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності в цій частині необґрунтоване. Також суд зауважує, що порядок розгляду звернень громадян визначений Розділом ІІ Закону України «Про звернення громадян». Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Згідно з ст.78 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров'я», медичні і фармацевтичні працівники зобов'язані, зокрема, дотримувати вимог професійної етики і деонтології. Під час розгляду даної справи позивач повністю заперечував обставини, викладені у зверненнях громадян. Позивач вважає, що ним не було допущено порушення етики та деонтології у спілкуванні з пацієнтами. Ситуації, які призвели до написання скарг пацієнтами здебільшого пригадати не може, йому не відомі дані щодо заявників, після надходження скарг про них його не повідомляли, будь-якої перевірки не проводили. Щодо невмотивованості скарг [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позивач посилався на те, що згідно вимог законодавства він не мав повноважень видавати листки непрацездатності. Щодо скарги [PERSON] зазначив, що вона записалась на прийом за допомогою системи «Хелсі» на середу - день немовляти, коли прийом здійснюється лише щодо таких дітей, що встановлено правилами внутрішнього трудового розпорядку. Після повідомлення про дані обставини, пацієнт завдала образи лікарю, чим порушила правила поведінки пацієнтів. Також вказує на те, що відмовив у прийнятті пацієнта [PERSON] у зв'язку з проведенням того дня прийому немовлят. Щодо скарги [PERSON], [PERSON] припускає, що вони звернулись за медичною допомогою після закінчення годин прийому, однак конкретніше не пам'ятає. Скарга [PERSON] теж пов'язана з цими ж обставинами. Вказує, що за загальним правилом складався список з пацієнтів, які прибули на прийом, враховуючи тривалість прийому та можливу кількість прийнятих пацієнтів. Після складання такого списку інших осіб не записували, розраховуючи свої можливості. Обставин ситуації з [PERSON] не пам'ятає. В порушення вимог Закону України «Про звернення громадян», КНП «КДЦ» Оболонського району м. Києва не проводило об'єктивного розгляду та вирішення вищевказаних заяв (скарг), оскільки вони розглянуті адміністрацією відповідача без належного з'ясування всіх обставин конкретного інциденту. Судом встановлено, що службові особи відповідача, отримуючи скаргу чи заяву щодо дій лікаря [PERSON] фактично самоусунулись від об'єктивного розгляду таких звернень громадян, обмежившись написанням листів заявникам, керівництву управління охорони здоров'я Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації щодо обговорення інцидентів на засіданнях філії №6, зосередженні уваги працівників, в тому числі на безумовному виконанні своїх функціональних обов'язків, норм медичної етики та деонтології, а лікарю [PERSON] вказано на неприпустимість поєднання особистого життя з виконанням професійних обов'язків. Крім того, в даних листах зазначено про те, що з лікарем [PERSON] проводяться бесіди щодо дотримання норм медичної етики та деонтології та більш ретельного виконування своїх обов'язків. Проте, зважаючи на заслуги лікаря (активний учасник Революції гідності, батько загиблого кіборга), адміністрація КНП «КДЦ» не може прийняти дієвих заходів до лікаря, обмежуючись суворим попередженням. При розгляді даної справи сторонами не заявлялось про перевірку обставин скарг шляхом допиту їх авторів в якості свідків. За відсутності належних доказів (свідків, результатів об'єктивних перевірок звернень громадян роботодавцем) суд вважає, що порушення етики та деонтології з боку позивача встановити не представляється можливим по вказаним випадкам. Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення етики та деонтології в цих випадках суд вважає необґрунтованим за відсутності об'єктивно проведеної перевірки звернень громадян відповідачем, встановлення обставин, які виправдовують дії позивача як лікаря так і тих, які вказують на вчинення ним дій, несумісних з обов'язками лікаря. Оцінюючи інцидент, який відбувся 31.01.2018 року між [PERSON] та [PERSON], суд оцінивши пояснення позивача, зміст скарги [PERSON] та аудіозапис конфлікту встановив наступне. Позивач зазначив, що пацієнт [PERSON] звернувся за отриманням допомоги своїй дитині у зв'язку з травмою пальця у день огляду школярів. Така травма не є його спеціальністю. Крім того, приймались дорослі діти-школярі, один з яких мав хворобу, прийняття немовляти після нього загрожувало б його життю та здоров'ю, однак він не міг розголошувати це. [PERSON] поводив себе неадекватно, провокував його на конфлікт, заважав у проведенні прийому дітей, які чекали в черзі. Вважає, що [PERSON] є «чорним пацієнтом», а тому не вбачає підстав вважати, що ним порушено правила етики. Також після повідомлення про неможливість прийому [PERSON] розмовляв по телефону і заначив співрозмовнику про те, що знає до кого він звернувся і те, що у лікаря загинув син. Це обурило позивача, оскільки для нього дана обставина є особистою трагедією і він ніколи не змішував особисте життя та роботу. Після загибелі єдиного сина він працював поза межами своєї фізичної можливості, незважаючи на перенесене горе, завдавши шкоду своєму здоров'ю. З аудіозапису конфлікту вбачається те, що [PERSON] зі своєю 11-місячною дитиною звернувся на прийом в день школяра, перервав прийом пацієнтів за чергою, після початку конфлікту дійсно почав викликати поліцію для фіксації конфлікту, зазначивши про те, що знає до кого звернувся на прийом, що син позивача загинув в АТО. На запису чути про те, що батьки дітей, які чекають у черзі вимагали у [PERSON] припинити свої дії, дозволити лікарю завершувати прийом пацієнтів. Неодноразово позивач просив [PERSON] залишити кабінет та дозволити проводити прийом пацієнтів. Згідно з ст.34 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров'я», лікар має право відмовитися від подальшого ведення пацієнта, якщо останній не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я, за умови, що це не загрожуватиме життю хворого і здоров'ю населення. Права лікаря як особи, яка надає медичну допомогу щодо відмови у її наданні, інші права, які має лікар кореспондуються його обов'язку дотримуватись етики і деонтології у спілкуванні з пацієнтами. Незважаючи на поведінку пацієнта [PERSON] позивач, будучи особою, яка надає медичну допомогу, дозволив собі в ході конфлікту такі висловлювання щодо пацієнта [PERSON] які є недопустимими з огляду на загальноприйняті у суспільстві етичні та моральні норми. Образливі слова, адресовані [PERSON] були виказані в присутності інших пацієнтів, які знаходились поблизу кабінету лікаря, а саме школярів та їх батьків. Поведінка позивача в ході цього конфлікту, на думку суду, свідчить про порушення ним етики і деонтології у спілкуванні з пацієнтом. Однак, відповідач, притягаючи позивача до дисциплінарної відповідальності не вдався до оцінки цього інциденту, не з'ясував та не перевірив причин та обставин конфлікту. Більш того, у матеріалах справи міститься акт про відмову позивача від надання пояснень лише щодо відмови у видачі листків непрацездатності. Пояснення щодо порушення ним етики та деонтології не відбирались і не запитувались, що є безумовною підставою для визнання порушеним порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Позивач також посилався на те, що підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності слугував випадок, який трапився з пацієнтом [PERSON] 05.03.2018 року. Позивачем надано пояснення щодо даної ситуації, судом допитано свідка [PERSON], прослухано аудіозаписи, надані позивачем. Судом дані докази досліджені у взаємозв'язку з іншими. Суд вважає дані докази неналежними, оскільки вони не стосуються предмету доказування (ч.4 ст.77 ЦПК України), оскільки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності пов'язано лише з подіями, які передували 05.03.2018 року. Інцидент 05.03.2018 року призвів до відсторонення позивача від роботи та проведення службової перевірки. З огляду на порушення вимог чинного законодавства при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності, суд вважає таке притягнення безпідставним. Разом з тим, наказом директора КНП «КДЦ» Оболонського району м. Києва М. Яремчук від 16 жовтня 2018 року № 358 скасовано наказ КНП «КДЦ» Оболонського району м. Києва № 137 від 06 березня 2018 року «Про недотримання положень посадової інструкції, та неналежне проведення експертизи тимчасової непрацездатності по догляду за хворою дитиною лікарем ортопедом-травматологом дитячим [PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. Системний та логічний аналіз вказаних положень процесуального закону дає змогу дійти висновку про те, що визначаючи спосіб захисту прав, суд має забезпечити ефективність такого захисту, тобто відновлення порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача. Позивач просить суд визнати незаконним наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, який скасований відповідачем самостійно. Скасування цього наказу свідчить про те, що на момент вирішення справи позивач не має дисциплінарного стягнення. Отже, визнання оскаржуваного наказу незаконним за умови його скасування роботодавцем не може вважатись ефективним способом захисту прав позивача і в даному випадку суд перевірив доводи позивача щодо необґрунтованості притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, висновки щодо чого виклав вище. Саме у такий спосіб судом забезпечено захист прав позивача від неправомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності. З цих підстав суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed