overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання, який в подальшому уточнила, та просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, не працює, коштів на своє утримання не вистачає. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги, що є обтяжуючим фактором. При цьому, відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід, тому просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. До початку розгляду справи сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач - вимоги підтримала, просить задовольнити, відповідач - позов визнав у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони перебувають у шлюбі з 04 жовтня 2013 року, який зареєстрований Жовтневим відділом ДРАЦС РС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 744 (а.с. 3). Від шлюбу, подружжя мають одну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується документально (а.с. 4). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, коштів на утримання не вистачає. Відповідач у добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача. Відповідач стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, згоден сплачувати аліменти на утримання дружини у зазначеному розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали та докази у справі, в їх сукупності, суд вважає позов [PERSON] таким, що ґрунтується на вимогах ст. 84 СК України, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У жовтні 2014 року, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1994 року по 10 лютого 2014 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], 1996 року народження. У 2014 році дочка досягла повноліття, навчається на денному відділенні Криворізького національного університету. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, надавати не бажає, чим ставить її в скрутне становище. Просить стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно, до досягнення дочкою 23-річного віку за умови навчання у навчальному закладі. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач також надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2014 року розірвано (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 2). У 2014 році [PERSON] досягла повноліття, навчається на І курсі денної форми навчання ДВНЗ Криворізький національний університет, що підтверджено довідкою навчального закладу № 839 від 25.09.2014 року (а.с. 4). Строк закінчення навчання становить - 30 червня 2018 року. Після досягнення дочкою повноліття, відповідач матеріальну допомогу у добровільному порядку не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, що є обтяжуючим фактором для позивачки. Матеріалами справи встановлено, відповідач працює електромонтером на ПАТ «Арселор Міталл Кривий Ріг», отримує постійний стабільний дохід, при цьому позов визнав у повному обсязі, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судові витрати по справі. Суд вважає необхідним зазначити у рішенні суду підстави зміни прізвища позивача, оскільки [PERSON] 08 листопада 2014 року уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON], в підтвердження надала копії свідоцтва про шлюб та паспорта.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання спільної неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання доньки, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Зазначила, що протягом останніх шести місяців відповідач не надає допомоги на утримання доньки. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2014 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб, укладений 08.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.3). Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1009 та видано свідоцтво (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ст. 182 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 22.09.2006 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Допомоги на утримання дитини відповідач не надає. На підставі вищевикладеного, позивачка бажає стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно починаючи з дня подачі позову і до моменту досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, про що надав до суду відповідну заяву. В порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 22.09.2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. З довідки ЖЕКу №510 КП «Житлосервіс «Оболонь» від 29.10.2014 року вбачається, що малолітній [PERSON] з 10.10.2014 року зареєстрований разом з матір'ю за адресою [ADDRESS]. Позивачка вказує, що дитина повністю перебуває на її утриманні, відповідач не надає в належному розмірі матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні з'ясовано, що [PERSON] не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, при цьому останній підтвердив можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на зазначене та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 10 липня 2010 року. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з 13 вересня 2014 року тому, сторони фактично разом не проживають, сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що з позивачем бажає розірвати шлюб у зв'язку з небажанням в подальшому підтримувати шлюбно-сімейні відносини. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 липня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 15. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають дочку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 12 вересня 2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. На даний час ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити, просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував, посилаючись на те, що з позивачем бажає розірвати шлюб у зв'язку з небажанням в подальшому підтримувати шлюбно-сімейні відносини. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 вересня 2009 року року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 179. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню. Також, на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за сплату судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 15 квітня 2006 року. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з серпня 2012 року, сторони фактично разом не проживають. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити, просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 квітня 2006 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане виконкомом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 7. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сторони шлюбні стосунки не підтримують тривалий час, відсутнє взаємопорозуміння, спроби примиритися позитивних результатів не дали, причин зберігати сім'ю позивач не вбачає, спільна дитина проживає з позивачкою. В судове засідання позивач надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову нотаріально завірену заяву про ознайомлення з позовом та визнання позовних вимог, просив також розглянути справу за його відсутності через травму. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 07.09.2002 р., від мають сина [PERSON], [INFO] р., який проживає та залишається проживати з матір'ю. На протязі тривалого часу між сторонами виникали конфлікти, шлюбні відносини не підтримують та проживають окремо з 2012 року. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не пред»являлись. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулась до суду із позовом до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.08.2014р. між нею та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - Банк) укладено договір банківського вкладу «НВУ «Щомісячний» №831177/2014 (в доларах США), відповідно до якого позивачка внесла гроші на депозитний рахунок [NUMBER] у розмірі 20000,00 доларів США зі ставкою 10,6% річних строком на 13 місяців. Згідно з п. 1.2 договору банківського вкладу Банк відкрив на ім'я позивачки рахунок за вкладам на вимогу «Для виплат» [NUMBER]. На цей рахунок може бути перерахований вклад та нараховані але не отримані вчасно вкладником проценти за цим вкладом. Клієнт має право вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків, обумовлених Договором, Правилами та Тарифами. 07.09.2014р. відповідачем суму вкладу та нараховані проценти в розмірі 20148,11 доларів США було переведено з рахунку депозитного вкладу [NUMBER] на рахунок «Для виплат» [NUMBER] для можливості зняття грошових коштів в повному обсязі з банківської картки до закінчення дії договору банківського вкладу. На наступний день позивачка звернулася до Банку зняти грошові кошти, проте Банк незаконно відмовляє у видачі вкладу та нарахованих відсотків з рахунку «Для виплат», посилаючись на відсутність грошових коштів. Позивачка звернулася голови правління банку із заявою про переведення належних їй грошових коштів на рахунок ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», який зможе повернути суму вкладу, проте ці вимоги також залишилися без будь-якого реагування. Оскільки Банк не виконав грошове зобов'язання, він несе відповідальність за невиконання грошового зобов'язання у вигляді обов'язку сплатити 3% річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунку позивача розмір 3% річних за період з 08.09.2014р. по 01.10.2014р. Також Банк повинен сплатити пеню за невиконання зобов'язання. З наведених підстав, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача вклад і нараховані відсотки у сумі 20148,11 доларів США, а також 3% річних та пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, за період з 08.09.2014р. по 01.10.2014р. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача в судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судових засідань повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Суд,

Outcome: approved