Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що відповідач ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, в результаті чого між ними виникають сварки. Такі стосунки негативно впливають на стан морально-психологічного клімату в сім»ї, на стан виховання дітей, їх психічне здоров»я, а тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дітей. Це стало причиною припинення шлюбних відносин з 19 березня 2017 року, вважає, що сімя їх розпалась, миритися з відповідачем не бажає, а тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягає, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду не надсилав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини подружнього життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З письмових матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2007 року, від якого мають малолітніх синів, Кирила, [INFO] та Марка, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8) та свідоцтвами про народження дітей (а.с.9-10). Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки між ними відсутнє взаємопорозуміння. Ця обставина призвела до того, що вони з 19 березня 2017 року остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільним побутом не пов»язані. Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому примушувати позивача до спільного проживання з відповідачем суд вважає недоцільним. За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Сторонам розясняється, що відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 115 СК України,

Outcome: approved