Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 лютого 2015 року між сторонами укладено договір № 010-19501-100215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США. На підставі вказаного договору позивачу відкрито депозитний рахунок, на який було внесено 7 300 доларів США. У зв'язку із запровадженням Національним банком України у банку тимчасової адміністрації 18 серпня 2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання інформації про строк виплати коштів. 23 вересня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» повідомило позивача про нікчемність укладеного договору на підставі п. 7 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З вказаним позивач не погоджується, у зв'язку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 186 781 грн., що еквівалентно 7 300 доларам США. У судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Зазначив, що з введенням в банк тимчасової адміністрації, згодом ліквідації, призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку. Крім того, у виконання положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» встановлено нікчемність депозитного договору, укладеного сторонами. Тому, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Судом встановлено, що 10 лютого 2015 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 010-19501-100215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, на підставі якого позивачу відкрито депозитний рахунок, на який було внесено 7 300 доларів США, встановлено нарахування відсотків у розмірі 5,5 % строком до 11 травня 2015 року (а.с. 5-6). Разом з тим, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» встановлено нікчемність депозитного договору, укладеного сторонами, у зв'язку з чим 23 вересня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» повідомило позивача про нікчемність укладеного договору на підставі п. 7 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, судом встановлено, що Постановою Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня 2015 року № 51, в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію. 3 серпня 2015 року продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у банку. 2 жовтня 2015 року Національним банком України відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації банку. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило виконання своїх зобов'язань щодо виплату відсотків та суми вкладу позивачу. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку. Отже, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Вказане стверджується і правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенеі позовних вимог, оскільки такі вимоги щодо встановлення дійсності правочину та стягнення суми внесеного вкладу повинні вирішуватись в порядку та на підставі положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed