Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У жовтні 2017 року заявники звернулась до суду з вищевказаною заявою про усиновлення, в обґрунтування якої зазначили про те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.1998 року. Дітей від даного шлюбу вони не мають, але перебувають на обліку кандидатів в усиновлювачі служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради та бажають усиновити дитину. 06.09.2017 року ними отримано направлення Міністерства соціальної політики України №1584/0/141-17/374 для знайомства з дитиною, яка проживає у [ADDRESS]. 11.09.2017 року познайомившись особисто з малолітньою [PERSON], [INFO], вони виявили бажання та намір її усиновити. Враховуючи те, що вони відповідають всім вимогам встановленим для осіб, які виявили бажання стати усиновлювачами дитини, і з врахуванням інтересів самої дитини, заявники звернулись до суду із даною заявою. Заявники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні свою заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, оскільки вважали, що дитині бути краще виховуватися у повноцінній сім'ї, що буде в першу чергу відповідати її інтересам. Представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Покровської міської ради підтримала висновок наданий у даній справі Органом опіки та піклування, при вирішенні справи по суті покладалась на розсуд суду, враховуючи встановлені у дитини особистості її розвитку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є вихователем дитини [PERSON] надала суду покази, згідно яких якщо враховувати інтереси дитини, то на теперішній час дитині краще залишитися там, де вона мешкає. Дитина в них проживає з 2013 року майже 4 роки та 6 місяців, за цей час між ними склались довірливі відносини. Дитина вважає їх батьками, інших прийомних дітей - братами та сестрами. Їй важко пояснити дитині чому вона повинна від них поїхати. В них проживає сім прийомних дітей, фактично мешкає 6, одна дитина вчиться. Вони з позивачами та дитиною разом гуляли, ходили до кафе, позивачі та дитина спілкувалися. Їй дитина каже про те, що не хоче до позивачів, а їм в обличчя вона цього не може сказати. Мешкати вона хоче в них, а позивачів дитина розглядає як друзів. До позивачів було двоє усиновлювачів, але дитина ні до кого з них не хтіла йти. Під час першої зустрічі вони нормально спілкувалися, а вже другий раз дитина казала про те, що не хоче спілкуватися. Вона поясняла дитини про те, що хочуть від неї позивачі і чому вони з нею спілкуються. Вона казала дитині про те, що це назавжди, що це повинен бути її вибір. Тоді дитина сказала: «ні». Вона не може обіцяти дитині, що все буде добре, але вона знає те, що в них дитині буде добре і безпечно. В дівчинки не має проблем в плані спілкування з іншими дітьми. Якщо суд прийме рішення на користь позивачів, то вона це прийме. Дитина усе розуміє, але боїться перемін у своєму житті, оскільки їй у них комфортно. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є вихователем дитини [PERSON] надав суду покази про те, що дівчинці на сьогодні дев'ять років, половину з них вона прожила в них. Вони люблять дівчинку. Дівчинка була рада зустрічі, але вона не казала ні так, ні ні, а коли вони приходили додому, то на одинці вона казала - «ні». Жінкою з [PERSON] не була задоволена. Потім ще була інша жінка, [PERSON] не хтіла до неї йти. До позивачів [PERSON] не хоче йти, вона сама їм про це казала. Вони питали її про це вдома. В [PERSON] є брати, сестри, бабуся, дідусь, дім, родина. Вона не хоче від них уходити. Він не думає про те, що буде через дев'ять років. [PERSON] боїться невідомості. Їх старший дитині вже 21 рік, вона навчається, іншим по дев'ять років, вони усі навчаються в четвертому класі. Частиною 1 ст. 171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Судом встановлено, що дитині [PERSON] на час розгляду справи виповнилось повні дев'ять років, дівчинка на свої роки достатньо розвинута, а тому судом відповідно до вимог ст. 171 СК України була з'ясована її думка, з питань, що її стосуються. Дівчинка в судовому засіданні в присутності представника орану опіки та піклування пояснила, що вона бажає й надалі проживати разом з вихователями [PERSON] та [PERSON], в їх родині, разом з іншими дітьми, де вона відчуває любов до себе, отримує підтримку, почуває себе комфортно. До заявників відноситься добре, але їхати до них жити не хоче. Під час з'ясування думки дитини, остання була дуже схвильована, відчувалось, що вона ще не знайшла повного взаєморозуміння з заявниками, враховуючи їх нетривалі побачення до цього. Суд, вислухавши пояснення заявників та представника зацікавленої особи, допитавши свідків, з'ясувавши ставлення дитини до заявників, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступних висновків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (а.с.9). Дітей від шлюбу не мають. З об'єктивних причин біологічних дітей мати не можуть. Заявники перебувають на обліку кандидатів в усиновлювачі служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради та бажають усиновити дитину. 06.09.2017 року заявники отримали направлення Міністерства соціальної політики України №1584/0/141-17/374 для знайомства з дитиною, яка проживає у [ADDRESS]. Так, 11.09.2017 року у нас відбулося знайомство з малолітньою дівчинкою, яка перебуває на обліку дітей, які можуть бути усиновлені [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту обстеження умов проживання родини заявників від 24.02.2017 року сім'я мешкає у [ADDRESS]. Будинок приватний, має загальну площу 96 кв.м, складається із п'яти кімнат. Житло з усіма комунальними зручностями, облаштоване необхідними меблями та побутовою технікою, утримується в належному санітарно-гігієнічному стані. Дане житло належить на праві власності: ? частина будинку - заявнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.1999 року, інша ? частина вищевказаного будинку - матері [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2015 року (копія договору та свідоцтва про право на спадщину додаються). Окрім заявників у вказаному будинку ніхто не проживає. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0854 га, що належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності (а.с.17). Заявники до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої та не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває ( а.с. 15-16), доходу який отримує родина, вистачає для утримання всієї сім'ї (а.с.13-14). Мають гарний стан здоров'я та протипоказань до усиновлення не мають, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживають, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебувають (а.с. 11-12). Згідно наданого висновку служби у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради №03-25/325 від 24.02.2016 року, про можливість громадян [PERSON] та [PERSON] бути усиновлювачами та висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради №2754/17-6/140 від 19.09.2017 року прийнято рішення про доцільність усиновлення [PERSON] та [PERSON] малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 23) та відповідність такого усиновлення інтересам дитини. Відповідно до наданого в судове засідання висновку психологічного вивчення особистості [PERSON], [INFO], встановлено, що останній на даний час комфортно в умовах, де вона проживає, а саме в родині Дитячого будинку сімейного типу. Катерина боїться нових умов пристосування, емоційно напружена в очікуванні нових змін. Ситуація, яка склалась, тривожить її та викликає почуття страху (за шкалою «Страху» 6 балів із 10 максимальних). У розмові усіляко уникала теми про нових потенційних усиновлювачів, при цьому емоційно напружувалась. За методикою Люшера відчуває себе спокійно лише поруч з людиною, або групою людей, яким може довіряти. Згідно ст. 207 СК України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 СК Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Частинами 1 та 2 статті 217 СК України встановлено, що усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Статтею 224 СК України визначено вичерпний перелік обставин, які мають істотне значення і які враховує суд при ухваленні рішення про усиновлення, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідносини особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров'я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Однак, Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Відповідно до п.1 ст. 218 Сімейного Кодексу України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ст.12 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995р., та ратифікованою Постановою Верховної Ради України, держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з всіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Так, малолітня [PERSON] в судовому засіданні проти її усиновлення заперечувала, оскільки з заявниками бачилась та проводила час лише кілька разів, не бажає лишати своє місце проживання та переїжджати до заявників за місцем їх постійного проживання, а отже усиновлення не відповідатиме інтересам малолітньої [PERSON] На підставі викладеного суд вважає, що в задоволені заяви заявників про усиновлення малолітньої [PERSON] необхідно відмовити, оскільки це на даний час найбільше відповідає інтересам самої дитини та забезпечить гармонійний розвиток її особистості.

Outcome: dismissed