Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ТОВ «Розетка.Уа» про виплату неустойки за протермінований гарантійний ремонт у повному розмірі та заподіяної моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог 01 квітня 2021 року в інтернет-магазині «Розетка» позивач придбав Ноутбук Acer Nitro 5 AN515-55-51Y2 (NH.Q7QEU.009), за який сплатив 32 999 грн. 00 коп., що підтверджується фіскальним чеком. Продавець, як це зазначено у гарантійному талоні. №20210511103202, гарантує нормальну роботу (використання) товару протягом 12 місяців з дня продажу товару. В ході користування товаром на початку травня 2021 року у ньому були виявлені такі недоліки: ноутбук не запускався. Оскільки дефекти купленого товару були виявлені в період гарантійного строку, позивач звернувся до Відповідача та 11.05.2021 року надіслав товар за вказаними мені реквізитами до ТОВ «Торговий дім «Партнер-інвест» , що підтверджується Експрес- накладною 59000684646035, доданою до цієї позовної заяви. Товар з обмінного фонду на період гарантійного ремонту позивачу не пропонувався. Після цього, 28.05.2021 року, позивач звернувся за електронною адресою підтримки інтернет-магазину « Розетка » зі зверненням, де попередив, що відповідно до ст.. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначені недоліки повинні бути усунуті протягом 14 календарних днів. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Згідно п.37 Порядку гарантійного обслуговування або гарантійної заміни технічно складних побутових пристроїв, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 251 від 22.02.1999 року закінченням терміну ремонту вважається дата одержання споживачем товару з ремонту, про що вноситься відмітка до гарантійного талона. Товар я отримав 28.08.2021 року, що підтверджується експрес-накладною № 20400246183312 (копія додається), а отже, закінченням: терміну гарантійного ремонту потрібно вважати 28.08.2021 року. Неустойка за період з 25.05.21 по 13.07.21 була перерахована на картковий рахунок позивача 28.08.2021 року у повному розмірі. Звернувшись до Держпродспоживслужби позивач отримав відповідь від 07.09.21 р., що в ході позапланового заходу державного нагляду ТОВ «Розетка .УА» встановлено порушення терміну гарантійного обслуговування товару та невиплати неустойки за кожен день усунення недоліків понад установлений термін в розмірі одного відсотку вартості товару.Куруючись положеннями ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просив суд стягнут з Відповідача на його користь 14849 грн.55 коп. (чотирнадцять тисяч вісімсот сорок дев`ять гривень 55 копійок) у якості несплаченої неустойки за товар, який перебував на гарантійному ремонті понад 14 календарних днів за період з 14.07.2021 по 27.08.2021 року та 10000 грн. (десять тисяч гривень) у якості відшкодування завданої позивачу моральної шкоди. Загальна сума позовних вимог складає 24849 грн.55 коп.. Ухвалою суду від 08 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ч.4 ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не зявився, через канцеярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутність та просив задовольнити позов з підстав виклаедних в ньому. Представник відповідача ТОВ «Розетка.Уа» - Кошель Р.Б. у встановлений законом строк подав відзив на позовну заяву, у якому посилався на те, що провадження у справі необхідно закрити, оскільки відповідачем усунуті всі порушення вимог законодавства виявлені на підставі вище вказаної перевірки. Додаткові виплати, нараховані самостійно Позивачем, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі. Згідно п. 10 ст 1 Закону України «Про захист прав споживачів»: «електронне повідомлення - інформація, надана споживачу через телекомунікаційні мережі, яка може бути у будь-який спосіб відтворена або збережена споживачем в електронному вигляді;» До відома споживача 13.07.2021 засобами телефонного зв`язку, доведена інформація про завершення гарантійного ремонту придбаного ним товару, це і підтверджує сам споживач. Отже, з цього моменту у споживача з`явилась реальна можливість отримати товар, та використовувати його за призначенням. Відповідно до п. 28 Постанови Кабінету Міністрів від 11.04.2002 № 506 «термін виконання гарантійного ремонту» узгоджується за домовленістю сторін, але не може перевищувати встановленого законодавством. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений термін виконавець виплачує споживачеві неустойку в розмірі 1 відсотка вартості товару » Тобто, неустойка нараховуються за прострочення саме за період виконання гарантійного ремонту, а саме неустойка нараховується за затримку усунення недоліків товару в ремонті. Про завершення ремонту споживача проінформували 13.07.2021, що є датою завершення гарантійного ремонту та кінцевою датою нарахування неустойки. Щодо посилань споживача на п. 35 Постанови Кабінету Міністрів від 11.04.2002 № 506 «Закінчення терміну гарантійного ремонту вважається датаодержання споживачем товару з ремонту, про що вноситься відмітка до гарантійного талона.» Має відношення до терміну на який буде продовжено гарантійне обслуговування товару. У зв`язку із чим, слід зазначити наступне: Відповідач усунув порушення виплативши неустойку станом на 28.08.2021, зазначене підтверджуємо копіями платіжного доручення № 466,467,468(копії додаються). Крім того, представник відповідача не погоджується з заявленими позовними вимогами в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., оскільки останній не зазначив в чому саме полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі, то представник відповідача звернув увагу суду на Пленум Верховного Суду Україно в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5. від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону Про захист прав споживачів (в редакції до внесення змін Законом України від 19 травня 2011 р. № 3390-УІ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції») було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди (збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди (збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією, споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством. Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону Про захист прав споживачів, споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи, що відповідачем було усунуто всі порушення, а саме випалата неустойки позивачу, тому стягнення з відповідача на користь позивча неустойки, за час коли товар перебував на гарантійному ремонті, не підлягають задоволенню. Суд також дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, виходячи з такого. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо її заподіяння було небезпечне для життя і здоров`я людини. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі 6-1575цс16 від 09.11.2016 року. Таким чином, законом передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) тільки за умови, що така шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть у зв`язку з придбанням товару неналежної якості. Проте, позивачем не надано, а матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів про наявність підстав для відшкодування судом моральної шкоди. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed