Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просила суд визнати за нею право приватної власності на одну восьму частину житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Кірове, вул. Шкільна, б. 5, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 14.06.1999 року, та після смерті [PERSON], померлої 17.03.2015 року. Позивачка до суду не зявилася, однак подала письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного: За життя [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 834 від 24.09.1992 року, виданого виконавчим комітетом Кіровської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, на праві власності належала одна восьма частина житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Кірове, вул. Шкільна, б. 5. Зі змісту довідки № 1043 від 08.09.2015 року Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, згідно запису в погосподарській книзі № 02 Кіровської сільської ради по с. Кірове, особовий рахунок № 74, за [PERSON] рахується одна восьма частина житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Кірове, вул. Шкільна, б. 5. [PERSON] помер 14.06.1999 року, що вбачається зі змісту свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 165655, виданого 14.06.1999 року виконкомом Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис про смерть № 22. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] фактично прийняла [PERSON], яка є дружиною померлого (свідоцтво про одруження, видане 11.11.1956 року Полятовською сільською радою Роздільнянського району Одеської області). Факт фактичного прийняття спадщини підтверджується довідкою Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 08.09.2015 року № 1042, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] на день смерті чоловіка фактично проживала з ним. [PERSON] своїх спадкових справ не оформила. 17.03.2015 року [PERSON] померла, що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 405138, виданого 20.03.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис про смерть № 253. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку прийняла її донька [PERSON] 02.10.2015 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на вищевказане спадкове майно, за відсутності правовстановлюючого документу. В теперішній час [PERSON] не має можливості оформити право на спадщину за законом, оскільки на спірний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. До правовідносин спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] суд застосовує положення ЦК УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В силу положення ст. 529 ЦК УРСР [PERSON] відносився до спадкоємців першої черги до майна [PERSON] В силу положення ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином в силу закону [PERSON] за життя вважалася такою, що фактично прийняла спадщину. До правовідносин спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] суд застосовує положення ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути свідоцтва про право власності на будинок. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув право власності на одну восьму частину спірного житлового будинку. Це право в належний спосіб успадковано його дружиною [PERSON], і, відповідно, після смерті останньої, за законом має бути успадковано [PERSON] на загальних підставах. Отже суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими, заснованими на законі, і тому позов підлягає задоволенню. З цих же правових підстав суд приймає визнання позову відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved