overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 16.06.2000 року, зареєстрованого у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради, актовий запис 245. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем згодом не склалося у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, проживають окремо. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним, на примирення не згоден. В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви, в яких просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 16.06.2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради, актовий запис 245 від 16.06.2000 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя 05.06.2003 року. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 30.04.1999 року, зареєстрованого у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис 204. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач пояснив, що не заперечує проти задоволення позову і розірвання шлюбу. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 30.04.1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис 204. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати укладений 31 серпня 2013 року шлюб [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ічнянського районного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 88, посилаючись на те, що від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , а сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, у зв`язку з чим вони припинили сімейні відносини, на даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на вебсайті судової влади України. Відзиву на позов відповідачем не подано. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2013 року (а.с. 6). Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 7). Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, які на даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирятися не бажають суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому зазначає, що в листопада 2016 року вона познайомилась з відповідачем по справі та з січня 2017 року вони почали проживати однією сім`єю. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Спільний син сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач в свою чергу в обсязі необхідному для забезпечення дитини не приймає участі та всім необхідним не забезпечує. Позивач на теперішній час не працює, так як доглядає за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. Щомісячна одноразова допомога при народження є єдиним джерелом її доходу. Посилаючись на те, що відповідач не виконує обов`язків по утриманню позивачки, просить суд стягнути на її користь з відповідача кошти на її утримання в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін. Відповідач\~ [PERSON] відзив на позов не подав, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, позову з додатками за зареєстрованим місцем проживання. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, з свідоцтва про народження видно, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що на момент розгляду справи дитина проживає з позивачкою, знаходяться на її утриманні, відповідач в заперечення вказаних обставин доказів про те, що з ним проживає дитина не надав. Згідно із ч.ч. 2,6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Ч. 2 ст. 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Обов`язки по утриманню дитини на час розгляду справи виконує позивачка, та з нею проживає дитина. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення з відповідача коштів на її утримання узгоджуються з вимогами законодавства, позивачка з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка, підстав для звільнення відповідача від вказаної участі в утриманні дружини суд не встановив. Суд задовольняє вимоги у твердій грошовій сумі в розмірі заявленому позивачкою, що дорівнює 2007 грн., що узгоджується із Законом України «Про державний бюджет 2019 року». На підставі ст. 141 ЦПК України,Закону України «Про судовий збір»,з відповідача у дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 768,40 коп., оскільки дитина проживає з позивачкою, та позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 05 жовтня 2002 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований Мереф`янською міською радою Харківського району, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 155. Від шлюбу дітей не мають. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сім`ї надалі, просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. В телефонному режимі повідомив, що прибути у підготовче судове засідання не може, просив справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 05 жовтня 2002 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 05 жовтня 2002 року Мереф`янською міською радою Харківського району, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 155 (а.с.4). Причиною розірвання шлюбу послужило відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім`ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім`ї. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач під час реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] » не змінювала, тому питання щодо відновлення чи залишення прізвища не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 04.08.2012 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомив, що спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини припинилися, примирення неможливе, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.11.2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов та розглянути справу за його відсутності. Відповідач подала заяву, в якій визнала позов в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 05.06.1996 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомив, що спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини припинилися, примирення неможливе, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.02.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов та розглянути справу за його відсутності. Відповідач подала заяву, в якій визнала позов в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 10.09.2016 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомив, що спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини припинилися, примирення неможливе, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.11.2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов та розглянути справу за його відсутності. Відповідач подала заяву, в якій визнала позов в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 14.07.2001 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомив, що спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини припинилися, примирення неможливе, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.11.2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач подав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов та розглянути справу за його відсутності. Відповідач подала заяву, в якій визнала позов в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved