Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У квітні 2014р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,1000га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 4810136600:06:036:0028. В обґрунтовування заявленого позову позивачка вказує, що 01 жовтня 2003 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 7085. За цим договором вона придбала незакінчений будівництвом житловий будинок, готовність якого складала 75 відсотків, що знаходиться в [ADDRESS]. Крім того зазначала, що з правом власності на незакінчений будівництвом житловий будинок до позивача переходить і право власності на земельну ділянку, загальною площею 1000кв.м. за вказаною адресою. Раніше земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], площею 1000кв.м., належала [PERSON] на праві приватної власності на землю, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення ІІ сесії ХХІІ скликання Жовтневої районної ради від 16.09.1994 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 15.07.1996 року за № 2647. 18.03.2014 року позивачка звернулась із заявою до Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції про реєстрацію права власності на земельну ділянку, але рішенням № 11893528 від 25.03.2014р. їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована у [ADDRESS], кадастровий номер 4810136600:06:036:0028, оскільки нею не подано Державного акту на право власності на земельну ділянку. Надати оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.07.1996 року вона не змогла, оскільки оригінал Державного акту знаходиться у справі приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], яка посвідчувала договір купівлі-продажу за реєстр. № 7085 від 01 жовтня 2003 року. У зв'язку з тим, що вона не змогла надати правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку, просила позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засіданні не з`явився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.2 розділу 7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011р. земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру. А пунктом 10 вказаного Закону визначено, що документи, якими було засвідчено право власності або право користування земельною ділянкою, і які видані до вступу в силу цього Закону, є дійсними. У відповідності до Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051, на підставі якого 01.01.2013 року втратила силу Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку ведення Поземельної книги та Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки і на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди» від 09.09.2009 року за № 1021, внесення записів про відмову державної реєстрації прав не відноситься до кола повноважень територіальних органів Дежземагенства, а можливо у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» на органи державної реєстрації прав, а саме Державну реєстраційну службу України та їх територіальних органів. З положень ст. 126 ЗК України вбачається, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється на підставі вимог, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обтяження». У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» державна реєстрація майнових прав на земельну ділянку здійснюється після реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Із п.10 ст. 79-1 ЗК України вбачається, що після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі здійснюється державна реєстрація майнових прав на земельну ділянку. Згідно з ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» державна реєстрація майнових прав є публічною та здійснюється органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав (Державна реєстраційна служба України). Як встановлено судом, державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області позивачу було відмовлено у державній реєстрації прав власності на земельну ділянку, площею 0,1000га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 4810136600:06:036:0028, у зв'язку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу на земельну ділянку-Державного акту на право приватної власності на землю, при цьому їй було рекомендовано вирішити це питання у судовому порядку. Відповідно до приписів ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» вбачається, що державна реєстрація здійснюється на підставі таких документів, а саме: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданих на підставі вимог цього Закону; свідоцтва про право власності , виданого органами приватизації наймачам жилих приміщень у державному і комунальному жилому фонді; державних актів про право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, які набули законної сили; інших документів, які підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно , пред'явлених органу державної реєстрації прав сумісно з заявою. Згідно з договором купівлі-продажу від 01.10.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], р. №7085, позивач [PERSON] придбала у [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок, готовність якого складала 75 відсотків, що знаходиться в [ADDRESS], крім того з правом власності на незакінчений будівництвом житловий будинок до позивача переходить право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000га за вказаною адресою. Раніше земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000га належала [PERSON] на праві приватної власності на землю, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення ІІ сесії ХХІІ скликання Жовтневої районної ради від 16.09.1994 року, та зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2647 від 15.07.1996 року. З доданого до позову Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4800386592013 від 04.09.2013р. земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 4810136600:06:036:0028, належить [PERSON], її цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 18.03.2014 року позивачка звернулась із заявою до Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, але їй рішенням № 11745415 від 19.03.2014 р. було зупинено заяву про державну реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки не подані усі необхідні документи. 25.03.2013 року рішенням Реєстраційної служби Жовтневого управління юстиції Миколаївської області № 11893528 від 25.03.2014 р. було відмолено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки позивачка в п'ятиденний строк з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставини, що були підставою для прийняття такого рішення, а саме не подано Державного акту на право власності на земельну ділянку. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved