Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] (1/4 частина внаслідок приватизації та 1/12 частина внаслідок спадкування після смерті батька [PERSON]). В даній квартирі він і зареєстрований. Позивач зазначив, що у спірній квартирі він проживав до 2005 року, потім батьки розлучилися та він переїхав з даної квартири з матір'ю. Вказав, що після смерті батька, з 2014 року відповідачі змінили замки у вхідних дверях квартири та почали чинити перешкоди у доступі до квартири. Посилаючись на те, що на даний час між сторонами склалася конфліктна ситуація, відповідачі чинять йому перешкоди у вільному проживанні та користуванні своєю власністю, [PERSON] просив зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та вселити його до спірної квартири. У судовому засіданні, ухвалою Подільського районного суду м. Києва, не виходячи до нарадчої кімнати, було залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини поважності неявки суду не повідомили. Надали суду заперечення проти позову, в яких зазначили, що вони позов не визнають та просили відмовити у його задоволенні. Зазначили, що позивач не проживає у спірній квартирі з 2005 року, між ними та [PERSON] існують неприязні стосунки. Крім того, вказали, що позивач не має належних та допустимих доказів права власності на 1/4 частину спірної квартири по приватизації та 1/12 частини, отриманих у спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 28-31). Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Пояснила, що вона є сестрою позивача та також успадкувала після смерті батька [PERSON] частину квартири, однак на даний час ще не встигла оформили право власності. Зазначила, що вона з братом (позивачем по справі) неодноразово приходили до спірної квартири, намагалися порозумітися з відповідачами, щоб вони не перешкоджали у праві користування квартирою [PERSON], однак на даний час існує конфліктна ситуація (а.с. 57-58). Заслухавши пояснення позивача та його представника, третю особу, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 15 червня 2011 року квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 5). Спірна квартира набута останніми в ході приватизації житла. У судовому засіданні позивач вказав, що після смерті діда [PERSON] його 1/4 частину спірної квартири успадкував [PERSON] [INFO] помер батько позивача та третьої особи [PERSON] (а.с. 63). Позивач вказував, що після смерті батька його частку квартири успадкували він, [PERSON] та [PERSON], однак на даний час не оформили у встановленому порядку право власності. Згідно договору дарування 1/4 частини квартири, [PERSON] подарувала [PERSON] 1/4 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 37). Спірна квартира має житлову площу 37 кв.м., та складається з трьої кімнат (а.с. 7). Згідно довідки форми № 3, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» від 19.10.2016 року № 3530 в спірній квартирі зареєстровано три особи - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Позивач зареєстрований у спірній квартирі з 1986 року. Посилаючись на те, що між сторонами виникла конфліктна ситуація з приводу користування квартирою, відповідачі перешкоджають позивачу користуватися та проживати у даній квартирі, [PERSON] звернулася до суду з даними позовами. В ст. 317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як визначено ч. ч. 1, 2, 3, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Приписами частини першої статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 ч. 4 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в т.ч. те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, відповідачі протягом тривалого часу перешкоджають позивачу у користуванні спірною квартирою, не бажають надати доступ до квартири. З цього приводу [PERSON] звертався із заявою до Подільського УП ГУНП в м. Києві (а.с. 35, 64-65). 21 жовтня 2016 року, за результатами розгляду заяви позивача, стосовно перевірки дій щодо перешкоджанню йому увійти до квартири [ADDRESS], начальником Подільського УП ГУ НП в м. Києві В.М. Іщенком, надіслано лист, з повідомленням того, що відносини, що виникли між сторонами носять цивільно-правовий характер, та рекомендовано звернутися до суду з позовом ( а.с. 61). Крім того, матеріали справи свідчать, що позивач у квітні 2015 року та у червні 2016 року направляв листи до відповідачки [PERSON], яка є його бабусею, з приводу надання йому доступу до квартири (а.с. 8-11). У судовому засіданні позивач та третя особа вказували, що відповідачі змінили замки від вхідних дверей. Обставини стосовно того, що відповідачами створюються перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. В справі відсутні будь-які переконливі докази, які б свідчили про те, що позивачу не чиняться відповідачами перешкоди в користуванні квартирою, і він має можливість користуватися спірним помешканням. Позовні вимоги щодо порушення права власності позивача є цілком законні та обгрунтовані, оскільки він є співвласником спірної квартири, і вправі вимагати вселення до неї. Оскільки відповідачі незаконно перешкоджають позивачу у здійсненні прав щодо користування майном, тому необхідно захистити його права судовим рішенням, а саме усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України та ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доводи відповідачів про те, що позов не може бути задоволений у зв'язку з тим, що частка позивача не виділена в натурі, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні вимог [PERSON] Також, суд не бере до уваги посилання відповідачів на ту обставину, що право власності позивача на 1/12 частину документально не підтверджено, оскільки у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він прийняв спадщину після смерті свого батька, однак на даний час не встиг оформити документи. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі по 183 грн. 73 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved