Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувсь до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому також просив стягнути з ТОВ «ФК Приватні інвестиції» сплачений судовий збрів у розмірі 840,80 та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.03.2008р. між позивачем та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №2622/0308/88-028, за яким Банк надав позивачу грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, у розмірі 150 000 доларів США на строк з 26.03.2008р. по 24.03.2018р. зі сплатою 11,9% річних за користування кредитом. 26.03.2008р. між ВАТ «Сведбанк» та позивачем було укладено Іпотечний договір №2622/0308/88-028-Z-l, згідно з яким було забезпечено належне виконання позивачем (Іпотекодавцем) вимог Іпотекодержателя за Кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008р. Предметом іпотеки стала квартира [ADDRESS] . Позивач вказує, що 25.05.2012р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитор по Договору у зазначених зобов`язаннях, та внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. В тому числі було відступлене право вимоги за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008р. В позовній заяві зазначено, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року у справі №753/6428/14 за позовом ПАТ «Дельта-Банк» до позивача та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з позивача та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 р. в сумі 839 342,77грн. Стягнуто з позивача та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.10.2014р. рішення Дарницького^ районного суду м. Києва від 25.06.2014р. в частині розподілу судових витрат - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з позивача на користь ПАТ «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 1720,50 грн. та стягнуто з ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 1720,50 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін При цьому, позивач зазначає, що 05.02.2020р. між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» було укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення прав вимоги № 2149/к, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» право грошової вимоги за кредитним договором №2622/3038/88-028 від 26 березня 2008 року, укладеним з позивачем, та договором поруки №2622/3038/88- 028-Р-1, укладеним з ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком». Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.05.2020р. замінено стягувана ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» у виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року у цивільній справі №753/6428/14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до позивача, ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначає, що 30.04.2020р. державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмили Василівни прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52111318 від 30.04.2020р., за яким в порядку ст..37 «ЗУ «Про іпотеку», звернула стягнення на предмет іпотеки та зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS] , що раніше на праві власності належала позивачу, за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (номер запису: 36381806 від 27.04.2020р.). Так, згідно з інформаційної довідки №224766882 від 21.09.2020р. власником квартири [ADDRESS] є ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції». В позовній заяві вказано, що 02.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис, що зареєстрований за №4029 про стягнення на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» з [PERSON] , заборгованості, що виникла за Договором про надання споживчого кредиту №2622/0308/88-028 від 26.03.2008р. в розмірі: 91309 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту (основна сума); 85293,07 до. США - заборгованість за відсотками. Загальна сума заборгованості становить 176 602,07 дол. США (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,33, становить: 5 003 136, 64 грн.) та суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинення виконавчих написів нотаріусом на підставі п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів оскільки позивач не згодний із розміром заборгованості, так як розмір заборгованості за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008р. згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014р. у справі №753/6428/14 станом на 02.10.2020 рік так і станом на сьогодні є незмінним та становить 839 342,77грн., а не 176 602,07 дол. СЦІА (еквівалент 5 003 136,64 грн. по курсу НБУ), як зазначено в виконавчому написі нотаріуса від 02.10.2020р. Вказує, що звернувши стягнення на предмет іпотеки, відповідач повністю задовольнив свої вимоги по сумі заборгованості, що визначена за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014р. у справі №753/6428/14 у сумі 839 342,77грн. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.10.2020 року Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 63276608 на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрованого № 4029 від 02.10.2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Приватні інвестиції» заборгованості, яке здійснюється Приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Турчином Андрієм Анатолійовичем. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.10.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 08.12.2020 року до суду надійшов відзив на позову заяву в яку відповідач просив в задоволенні позову відмовити, судові витрати, що пов`язані з розглядом справи покласти на позивача. У відзиві зазначено, що 05.02.202 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні нвестиції» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2149/К, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.B. та зареєстровано за № 217. Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги № 2149/К від 05.02.2020 року до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» перейшли всі права вимоги в тому числі за: Кредитним договором № 2622/0308/88-028 від 26.03.2008 року, що укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] (далі - Боржник, Позивач), з усіма додатками та додатковими угодами (далі - Кредитний договір); Іпотечним договором № 2622/0308/88-028-Z-1 від 26.03.2008 року, що укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] в якості забезпечення виконання зобов`язань Боржника за Кредитним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмухом Л.Б. та зареєстрований за № 979, з усіма додатками та додатковими угодами (далі - Іпотечний договір. При цьому відповідач зазначає, що розмір заборгованості позивача за Кредитним договором обраховано та визначено первісним кредитором у Договорі про відступлення прав вимоги № 2149/К від 05.02.2020 року у сумі: 91 309.00 доларів США - неповернута сума кредиту. 85 293.07 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом. Також зазначає, що виконавчий напис було вчинено згідно нормативно-правових атів чинного законодавства. Зазначає, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.10.2014 року у цивільній справі № 753/6428/14 не змінюють валюту кредитного зобов`язання, а відображають суму заборгованості, заявлену до стягнення, за курсом НБУ на дату розгляду справи. 15.12.2020 року до суду від представника надійшла відповідь на відзив відповідача в якому дублюються обставини, які викладені у позовній заяві, в якій просив позов задовольнити. 24.12.2020 року до суду від надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких зазначаються обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву, проси відмовити в задоволенні позову. В судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення представника позивач, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис, що зареєстрований за №4029 про стягнення на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» з [PERSON] , заборгованості, що виникла за Договором про надання споживчого кредиту №2622/0308/88-028 від 26.03.2008р., який укладено між ВАТ «СВЕДБАНК» (правонаступник ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») в розмірі: 91309 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту (основна сума); 85293,07 до. США - заборгованість за відсотками. Загальна сума заборгованості становить 176 602,07 дол. США (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,33, становить: 5 003 136, 64 грн.) та суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису(а.с. 25). Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІ» на підставі Договору №21-49/К про відступлення прав вимоги від 05..02.2020 року. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України Про нотаріат ). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12) Таким чином, нарахування простроченої заборгованості по процентах в розмірі 358, 38 грн. 00 коп. за період з 11.11.2017 р. по 29.11.2019 року після спливу визначеного договором строку кредитування є неправомірним. Крім цього, як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок), містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису нотаріуса як і в Переліку. Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Згідно підпункту 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;строк, за який має провадитися стягнення;інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У відповідності до п.п. 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи:якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як вбачається з матеріалів справи, вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі Договором про надання споживчого кредиту №2622/0308/88-028 від 26.03.2008р., який укладено між ВАТ «СВЕДБАНК» (правонаступник ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК»). Як вбачається із копії виконавчого напису нотаріуса від 02.10.2020р. зазначено про суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008р., в розмірі: 91309 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту (основна сума); 85293,07 до. США - заборгованість за відсотками. Загальна сума заборгованості становить 176 602,07 дол. США (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,33, становить: 5 003 136, 64 грн.) та суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису. А також зазначено, стягнення заборгованості проводиться за період з 05.02.2020р. по 30.09.2020р. (а.с.25) Встановлено і не заперечується сторонами, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року у справі №753/6428/14 за позовом ПАТ «Дельта-Банк» до [PERSON] та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 р. в сумі 839 342,77грн. Стягнуто з [PERSON] та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.10.2014р. рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014р. в частині розподілу судових витрат - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 1720,50 грн. та стягнуто з ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 1720,50 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. (а.с. 45-47; 48-51). Відповідно до ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до пунктів 3.9, 6.1.4 та 6.1.17 Кредитного договору №2622/0308/88-028 від 26.03.2008р. Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, шляхом, в тому числі, пред`явленням позову до суду.(а.с.35-39) Відтак вбачається, що у відповідності з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк, Банк (відповідач), використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та інших штрафних санкцій за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва. Таким чином, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014р. у справі №753/6428/14 про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц. Так, в посилання відповідача відзиві, що станом на день укладання 05.02.2020р. договору про відступлення права вимоги №2149/К, заборгованість позивача за Кредитним договором становила 91309 дол. США - неповернута сума кредиту, 85293,07 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що сумарно згідно з курсом НБУ становило 4 388 967,62 грн. Однак, такі твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014р. у справі №753/6428/14 стягнуто солідарно з позивача та ТОВ «ВФ «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008р. в сумі 839 342.77грн.. а також судовий збір у розмірі 1720,50 грн. Рішення суду набрало законної сили та у відповідності до ст.18 ЦПК України обовязкове до виконання. Таким чином, сума заборгованості визначена та зафіксована у рішенні суду є незмінною з 09.10.2014р. (набрання рішення суду законної сили) та станом на сьогодні становить 839 342,77грн. При цьому, відповідно до ст.519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Таким чином з матеріалів справи вбачається, що суду не надано доказів, які б свідчили, що в даному випадку, при вчиненні виконавчого напису, нотаріусу разом з відповідною заявою стягувача було надано первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідного оригіналу нотаріально посвідченої угоди має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У своїй постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» зазначила, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Також у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, щодоказами є будь-які дані, на підставіяких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем під час розгляду справи не було надано жодних доказів на спростування доводів позивача. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Окрім того, у відповідності до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса були всі необхідні документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто докази, які мають підтверджувати, що нотаріус мав, передбачені законом,підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved