Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Техноелектрообрій» про стягнення грошових коштів за невиконання угоди. В обґрунтування свої вимоги посилався на те, що 25.12.2013 року між ним та ТОВ «Техноелектрообрій» було укладено договір №25/2013/12 на постачання продукції згідно специфікацій. Сплата, згідно умов договору, повинна була проводитись частками. Виконуючи свої зобов'язання, він 27.12.2013, 14.03.2014 та 12.04.2014 року вніс через касу відповідача належні до сплати суми, виконавши всі умови договору. Відповідач, порушуючи його права, не виконав своїх зобов'язань, в зазначені в договорі строки не поставивши продукцію, в добровільному порядку умови договору не виконує, грошові кошти не повертає. Прохає суд розірвати договір №25/2013/12 від 25.12.2013 року, додаткові договори №1 від 14.03.2014 року та №2 від 11 квітня 2014 року, стягнути з відповідача заборгованість та штрафні санкції загальною сумою 78 417 грн. та пеню в сумі 327 603,57 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, надіславши на адресу суду лист, в якому прохають справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та прохають суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Матеріалами справи доведено, що 25.12.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Техноелектрообрій» було укладено договір №25/2013/12, згідно умов якого позивач зобов'язався сплатити та прийняти, а відповідач поставити станок PILOUS ARG 400 Plus S.A.F., сплата за який за пунктом 3.1. проводиться частками - 30% передплати та 70% за фактом поставки. Позивачем 27.12.2013 року було виконано зобов'язання, через касу підприємства сплачено 24 900 грн. ( а. с. 7-8, 10) 14.03.2014 року було укладено додаткову угоду №1 до договору №25/2013/12, згідно з умовами якої позивач зобов'язався сплатити та прийняти, а відповідач поставити обладнання згідно вказаної специфікації. 11.04.2014 року було укладено додаткову угоду №2 до договору №25/2013/12, згідно з умовами якої позивач зобов'язався сплатити та прийняти обладнання згідно вказаної специфікації. Виконуючи зобов'язання, [PERSON] через касу підприємства сплатив за додатковою угодою №1 14.03.2014 року 21187 грн., а 12.04.2014 року за додатковою угодою №2 19260 грн., виконавши умови угоди (а. с. 9, 10). Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а за правилами ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар або надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Станом на 23.11.2015 р. відповідачем не виконано умови договору, про неможливість їх виконання не повідомив, що призвело до порушення прав позивача. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. П. 8 п.п. 8.4 договору №25/2013/12 від 25.12.2013 р. передбачено, що в випадку порушення строку поставки на протязі 70 календарних днів, передбачених п. 5.1 відповідач сплачує пеню в розмірі 0.3% від вартості не поставленої продукції за кожний день прострочення, що складає: за основним договором строк постачання визначено 08.03.2014 року, про строчка на день розгляду справи складає 83 000 грн. * 625 днів * 0.3% = 155 652 грн.; за додатковою угодою №1 строк поставки постачання визначено 08.03.2014 року, про строчка на день розгляду справи складає 84 750 грн. * 547 днів * 0.3% = 139 074,75 грн.; за додатковою угодою №2 строк постачання визначено 03.03.2014 року, про строчка на день розгляду справи складає 19 260 грн. * 569 днів * 0.3% = 32876,82 грн.; загальна сума пені складає 327603,57 грн. Відповідно до п. п. 8.6 в випадку відмови продавця від постачання товару він відшкодовує покупцю здійснену передплату та сплачує штраф у сумі 20% від суми передплати, що згідно розрахунку складає 13 069,50 грн. Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, задовольняючи позовні вимоги, суд приходить до висновку про необхідність стягнення в з відповідача на користь позивача державного мита в сумі 1218 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved