Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 31.01.1997. Від шлюбу мають спільних дітей Вероніку, [INFO] та Валерію, [INFO]. В обґрунтування позовних вимог, зазначає про те, що внаслідок постійного вживання відповідачем алкогольних напоїв, ревнощів, втрати взаєморозуміння та спільних інтересів одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку з чим сторони у справі не проживають близько 3 років, не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 31.01.1997 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Лугинської райдержадміністрації, про що зроблено актовий запис № 3, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-ТП № 033411 виданого Лугинським районним відділом УМВС України в Житомирській області. У період шлюбу у сторін в справі народилася дочка Вероніка, [INFO] та дочка - Валерія, [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалося, через постійні конфліктні ситуації, непорозуміння, ревнощі, що призвело до напружених стосунків та постійне вживання алкоголю відповідачем. Примирення між собою та збереження сім'ї позивач вважає неможливим та таким, що суперечило б їх інтересам. Протягом тривалого строку сторони у справі не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети і проживають більше трьох років окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved