Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, просив розірвати шлюб між ним та відповідачем зареєстрований 12 січня 2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за №17. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 12 січня 2019 року між сторонами зареєстровано шлюб. [INFO] у них народився син - [PERSON] . Вказано, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімені відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала дитина. Втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Вважає, що відповідач не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Зазначено, що майнових спорів між ними немає, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 24 грудня 2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що відповідач визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, так як сама має бажання його розірвати, однак категорично не погоджується з викладеним в позовній заяві щодо підстав для такого важливого кроку в своєму житті. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, але причиною цього стали саме вчинки позивача, дії останнього та їх відсутність, в результаті чого шлюб перестав існувати. Саме позивач був не готовий до побудови сімейних відносин та до відповідальності, яку повинен брати на себе чоловік в сімейному житті, тим більше після народження дитини. Зазначено, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливо з відстав викладених вище. Перебування у шлюбі суперечить інтересам дитини та інтересам відповідача. Відповідач погоджується з відповідачем, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Просила суд, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вказала, що спільна дитина сторін після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2, ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Судом встановлено, що 12 січня 2019 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований шлюб Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за №17 Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з відповідачем, що не заперечується сторонами. Спору з приводу місця проживання дитини між сторонами не має. Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини. Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин. Нині шлюб має формальний характер, збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому шлюб між ними слід розірвати. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя суд не знаходить. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved