Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.09.2016 р. між ним та відповідачем [PERSON] було досягнуто домовленості про те, що відповідач після здійснення підготовки правовстановлюючих документів на власну ? частину квартири, розташовану за адресою: [ADDRESS] - здійснить її відчуження на користь позивача. На підтвердження того, що відповідач не здійснить відчуження власної ? частки квартири іншим особам - відповідачем було надано позивачу довіреність на розпорядження вищевказаною ? часткою квартири. Як вказує позивач, 09.09.2016 р. відповідач [PERSON] позичив у позивача грошові кошти в розмірі 12000 дол. США з метою відновлення документів на належну відповідачу ? частину квартири та подальшого дарування вказаної ? частини квартири позивачу. Станом на теперішній час відповідач не здійснив дарування або будь-якого іншого відчуження ? частини квартири позивачу. По теперішній час грошові кошти відповідач позивачу не повернув та уникає спілкування з позивачем. Позивач вказує на те, що довіреність на розпорядження ? частини квартири відповідача надана йому без права дарування. Тобто позивач має право здійснити лише продаж ? частини квартири відповідача, однак для продажу частки квартири необхідна згода іншого співвласника даної квартири. Зі слів позивача, друга частка квартири належить 3 особі - [PERSON], але позивачу поспілкуватися з нею та отримати від неї дозвіл на відчуження ? частини квартири не виявилося можливим, так як її контактні дані та засоби зв'язку йому не відомі. Також зазначає, що він не може а ні продати ? частку квартири, ні подарувати ? частку квартири, а ні оформити на себе ? частку квартири. Проте грошові кошти позивач сплатив відповідачу саме для оформлення документів на частку квартири, для подальшого її прийняття в дар. Позивач вказує на те, що довіреність хоча і надає йому повне право розпорядження ? частиною квартири, проте через вимоги діючого законодавства, позивач фактично позбавлений можливості здійснити розпорядження. Однак надана довіреність фактично встановлює права позивача на повне розпорядження частиною квартири, що фактично можливо прирівняти до набуття права власності. Тобто, відповідач передаючи позивачу довіреність на повне розпорядження ? частини квартири - фактично здійснив відчуження та передачу позивачу права власності на ? частини квартири. Тому посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд визнати за ним право власності на ? частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належала [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав дві заяви (з помилками у прізвищі головуючого судді) щодо підтримки позову та винесення заочного рішення Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа - [PERSON] в судове засідання також не з'явилась. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Як з'ясовано судом, 02.09.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості про те, що відповідач після здійснення підготовки правовстановлюючих документів на власну ? частину квартири, розташовану за адресою: [ADDRESS] - здійснить її відчуження на користь позивача. На підтвердження того, що відповідач не здійснить відчуження власної ? частки квартири іншим особам - відповідачем було надано позивачу довіреність на розпорядження вищевказаною ? часткою квартири. 09.09.2016 р. відповідач [PERSON] позичив у позивача грошові кошти в розмірі 12000 дол. США з метою відновлення документів на належну відповідачу ? частину квартири та подальшого дарування вказаної ? частини квартири позивачу, але на момент винесення рішення відповідач не здійснив дарування або будь-якого іншого відчуження ? частини квартири позивачу та грошові кошти позивачу не повернув. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином суд приходить до висновку щодо задоволення даного позову, так як відповідач [PERSON] своїх зобов'язань не виконав. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір. Тому

Outcome: approved