Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення витрат на утримання спільного майна. Позивачка вказувала на те, що їй на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS]. Інша 1/2 частка зазначеного житлового будинку на праві власності належить [PERSON] З 2002 року вона, позивачка, постійно проживає в будинку зі своєю родиною. Відповідачка в даному житловому будинку не проживала та не проживає на теперішній час, участі в утриманні спільного майна не приймає. В той час коли нею, позивачкою, з метою запобігання остаточного руйнування даху, стін будинку і недопущення псування будинку було здійснено його ремонт. Починаючи з 2010 року нею за власний кошт були проведені роботи та придбані будівельні та інші матеріали, пов'язані з ремонтом будинку, на загальну суму 37214 грн. 21 коп. Частка відповідачки у таких витратах складає відповідно 1/2 частину, а саме 18607 грн. 10 коп. Крім того, у зазначеному житловому будинку надаються послуги з газопостачання на опалення спільного майна. Відповідно до розрахункових книжок по оплаті за період з 2010 року по теперішній час нею сплачено 1994 грн. за спожитий природний газ у зимовий період. Відповідно частка відповідачки складає 997 грн. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідачки на свою користь 1/2 частку понесених витрат на ремонт спільного майна - житлового будинку [ADDRESS] в розмірі 18607 грн. 10 коп., 1/2 частку оплати послуг за газопостачання у зимовий період в розмірі 997 грн., а також стягнути судові витрати. 8 вересня 2014 року у справі було ухвалено заочне рішення. Ухвалою суду від 2 грудня 2014 року заочне рішення суду скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні при новому розгляді справи позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Посилалися на те, що позивачка за свій рахунок вимушена утримувати в належному технічному стані будинок, який є їх спільною власністю з відповідачкою, оскільки відповідачка ухиляється від будь-яких ремонтних робіт в будинку, посилаючись на те, що її частка реально не виділена. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена судом належним чином. Доказів про поважність причин неявки в судове засідання не надала. При розгляді даної справи та в своїх письмових запереченнях на позов відповідачка вказувала на те, що вона жодного дня не мешкала у спадковому будинку, і не отримувала жодних послуг газо-, водо-, електропостачання, оскільки її не допускали до будинку. Посилалася також на те, що між нею та позивачкою до теперішнього часу існує спір про реальний розподіл житлового будинку, який знаходиться на розгляді в касаційній інстанції. А тому, оскільки не було встановлено її право на конкретні приміщення в спірному житловому будинку, підстав для стягнення з неї витрат за надані послуги та витрат на покращення технічного стану будинку немає. А також, відповідачка вказувала на те, що позивачкою до суду не було надано доказів технічного стану будинку до виконання ремонтних робіт, кошторису ремонтних робіт, придбання та використання саме на спадковий будинок багатьох матеріалів. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 18 квітня 2012 року, нотаріально посвідченого та зареєстрованого за № 1-712, зареєстрованого в МБТІ 25 квітня 2012 року за № 7236, реєстрова книга 31, 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 грудня 2010 року, нотаріально посвідченого та зареєстрованого за № 5-2163, зареєстрованого в МБТІ 14 січня 2011 року за № 7236, реєстрова книга 31, 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON]. Між сторонами існує спір щодо розподілу і користування вказаним житловим будинком. Відповідно положень ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 151 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. При цьому, власник, який зробив витрати на утримання спільного майна має право на їх відшкодування за рахунок іншого співвласника (співвласників) відповідно до належної йому частки, лише за умови, що такі витрати були необхідними для управління, утримання та збереження спільного майна. Витрати зроблені одним із співвласників для поліпшення якісних властивостей житла відшкодовуються іншим співвласником (співвласниками) тільки за умови, що вони зроблені за згодою останніх. Як вбачається з матеріалів справи, в період з 2010 року позивачкою проведені роботи по ремонту житлового будинку, в тому числі проведено газопровід, встановлено газовий котел, проведена каналізація, придбані труби, насос, встановлені металопластикові вікна, проведено монтаж металопластикових вікон, проведена заміна вхідних дверей, на що позивачкою було витрачено 37214 грн. 21 коп. власних коштів. В підтвердження своїх вимог, позивачкою надані товарні чеки на придбання будівельних матеріалів, квитанції, договори купівлі - продажу дверей та вікон. Але, докази, які б підтверджували необхідність ремонту спірного будинку, та що придбані нею матеріали використані саме на його ремонт позивачкою суду не надано. Наявні в матеріалах справи фотографії не є належним доказом, так як не містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачкою також не надано суду доказів, що поліпшення майна здійснено за згодою відповідачки, яка в своїх запереченнях суду посилалася на те, що виконання цих робіт з нею позивачка не погоджувала. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи у житловому будинку [ADDRESS], що на праві власності належить сторонам, надаються послуги з газопостачання на опалення спільного майна. Відповідно до наданих позивачкою розрахункових книжок по оплаті послуг опалення у зимовий період (за грудень, січень, лютий місяці 2010-2014 років) позивачкою сплачено 1994 грн. В зв'язку з викладеним, позовні вимоги про стягнення витрат понесених позивачкою на утримання будинку підлягають задоволенню частково, а саме: половини суми від оплати наданих послуг з опалення, оскільки такі є необхідними витратами на утримання та збереження спільного майна, що підтверджується квитанціями (а.с. 20-23), оригінали яких були оглянуті судом в судовому засіданні при розгляді даної справи. Таким чином, оскільки відповідачка не брала участі у цих витратах на утримання та збереження спільного майна, тому, з урахуванням вимог ст. 360 ЦК України з неї на користь позивачки підлягає стягненню 997 грн. 00 коп. (1994 грн.:2). За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial