Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, повязаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі. Позивач мотивує свій позов тим, що 05.08.2014 року наказом начальника Національної академії Національної гвардії України №124 «Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу Національної академії» [PERSON] був зарахований курсантом першого курсу та поставлений на усі види постачання. Під час навчання в Академії відповідач знаходився на повному державному забезпеченні. 05.08.2014 року відповідач підписав контракт з Міністерством внутрішніх справ в особі начальника Національної академії Національної гвардії України про проходження про проходження військової служби. Контракт було укладено на чотири роки. 21.10.2014 року відповідач звернувся з рапортом до начальника Національної академії Національної гвардії України про відрахування його з числа курсантів, у звязку з небажанням продовжувати навчання та його наказом №118 від 10.11.2014 року виключено зі списків особового складу, тому позивач просить стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь Національної академії Національної гвардії України витрати, повязані з утриманням у вищому навчальному закладі в сумі 8 441 грн. 25 коп.; стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь Національної академії Національної гвардії України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав письмову заяву у якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач або представник відповідача у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] був зарахований курсантом першого курсу з 05.08.2014 року, згідно наказу начальника Національної академії Національної гвардії України №124 «Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу Національної академії». Цього ж дня між сторонами був укладений контракт про проходження військової служби. Контракт було укладено на чотири роки. 21.10.2014 року контракт достроково розірвано, так як [PERSON] звернувся з рапортом до начальника Національної академії Національної гвардії України про відрахування його з числа курсантів, у звязку з небажанням продовжувати навчання. Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України №118 від 10.11.2014 року [PERSON] виключений зі списків особового складу курсантів Національної академії Національної гвардії України. Зведений розрахунок за період навчання з 05 серпня 2014 року по 10 листопада 2014 року вказує на суму, що підлягає відшкодуванню та складає 8 441 грн. 25 коп. Судом встановлено, що даним розрахунком відповідач [PERSON] не був ознайомлений. Ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок (військову службу)» передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 затверджено «Порядок відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» визначено механізм відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у звязку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. Пунктом 3 вищевказаного Порядку передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з їх грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. При цьому розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів (п. 4 Порядку). Згідно п. 7 Порядку передбачено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум і здійснюється у судовому порядку. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення. Стаття 653 ЦК України вказує, якщо договір змінений або розірваний у звязку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Суд дійшов висновку, що у контракті сторонами було передбачено наслідки розірвання та повернення коштів. Договір було розірвано на підставі рапорту відповідача. На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки судовим розглядом встановлено, що відповідач, незважаючи на взятий на себе обовязок з відшкодування витрат, повязаних з його утриманням під час проходження служби (навчання), станом на день розгляду справи не здійснив відшкодування витрат добровільно, таке відшкодування підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. З огляду на викладені обставини, оцінюючи всі досліджені докази, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved