Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. У цьому будинку з його дозволу були зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак у ньому ніколи не проживали. Їхнє місце перебування йому не відоме. Просить суд: визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування й такими, що підлягають зняттю із реєстраційного обліку в будинку [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд цієї цивільної справи у його відсутність. У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. У судове засідання третя особа Калинівська селищна рада Броварського району Київської області представника не направила. До суду надійшло письмове клопотання від цієї селищної ради про розгляд справи у відсутність її представника. Проти позову заперечень немає. У судове засідання третя особа Броварський районний відділ управління Деражавної міграційної служби України в Київській області представника не направила. До суду надійшло письмове клопотання від цієї третьої особи про розгляд справи у відсутність її представника. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок із відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Згідно із Актом депутата Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 19 вересня 2014 року за адресою: [ADDRESS] не проживають: [PERSON] із 03 вересня 2008 року, [PERSON] із 28 жовтня 2008 року, [PERSON] із 28 жовтня 2008 року, [PERSON] із 03 вересня 2008 року. Разом із тим, у будинковій книзі вони значаться тимчасово зареєстрованими. Після реєстрації із 2008 року до 2014 року вони жодного дня до будинку № 6 по вулиці Польовій не з'являлися. Відомості про місце їх перебування не відомі (а.с.11). Із довідок відділу адресно-довідкової роботи управління ДМС України в Київській області від 21 листопада 2014 року видно, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43-46). Згідно із статтями 383, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статей 401, 402, 406 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. За змістом частини третьої статті 404 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Сервітут припиняється, зокрема, у разі спливу строку, на який було встановлено сервітут, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, невикористання сервітуту протягом трьох років підряд. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідачі не є членами сім'ї власника будинку, сервітут на користування цим нерухомим майном не встановлений, у будинку вони не проживали й ним не користувалися, зареєстровані були у ньому із дозволу власника тимчасово. Таким чином відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право на користування цим житловим будинком. Разом із тим, не підлягає задоволенню позов в частині визнання відповідачів такими, що підлягають зняттю із реєстрації місця проживання у будинку, оскільки судове рішення, яке набрало законної сили, за яким особи визнані такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, є підставою для зняття із реєстраційного обліку місця проживання. Судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси (частина перша статті 15 ЦПК України).

Outcome: partial