Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Регіонального управління банку АО «Фінанси і кредит», третя особа відділення ПАТ «УкрСиббанк» про витребування грошових коштів з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову вказала, що 21 березня 2014 року близько 14-11 год. Вона намагалася зняти зі своєї розрахункової платіжної карти кошти у сумі 2000 грн. в банкоматі, який належить АО «УкрСиббанк», що знаходиться в м. Дніпропетровську, пр. ім. Газ. «Правда», буд.60. Але банкомат зазначену суму коштів не видав та не видав взагалі будь-яку суму коштів. В той же день позивачка написала заяву на адресу банку-відповідача, який є емітентом розрахункової картки, про неотримання коштів по зазначеній транзакції. У відповіді від 07.08.2014 року відповідач вказав, що він звернувся із запитом вищезазначеної операції до банку АО «УкрСиббанк», на що останній надав інформацію, підтверджуючу успішне здійснення транзакції. Тому відповідач відмовив у відшкодуванні коштів по даній операції. З відповіддю не згодна, оскільки транзакція фактично не була здійснена. У позивача є повна роздруківка вищезазначеної транзакції, де чітко зазначено, що банкомат збирався видати однією транзакцією кошти в розмірі 2000 грн. грошовими купюрами номіналом по 20 грн., хоча згідно технічних даних банкомат не має можливості видати за одну транзакцію 100 купюр. Працівники «УкрСиббанку» відмовилися надати позивачу відеоматеріали за 21.03.2014 року. З урахуванням викладеного, позивач просить суд на підставі ст. 1213 ЦК України зобовязати відповідача повернути їй грошові кошти в сумі 2000 грн. Відповідач в січні 2015 року надав суду заперечення на позовну заяву, де зазначив, що 16 грудня 2013 року позивач акцептував та приєднався до публічної пропозиції АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладання договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України, що оприлюднена на офіційному сайті банку. Позивач отримала картку № 4146-3010-0185-5708. 21 березня 2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про спірну транзакцію, відповідно до якої вона не отримала замовлені нею 21.03.2014 року гроші в сумі 2000 грн. в банкоматі UKRSIBBANK/GAZETI PRAVDA. Відповідач направив третій особі чарджбек по даній транзакції. 01 травня 2014 року була отримана відмова третьої особи на зворотній платіж, тобто підтверджено отримання коштів позивачем по спірній транзакції. Після чого відповідач розглянув претензію позивача та надав обґрунтовану відповідь. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт, що він не отримав кошти. Відповідно до п.6.1.10 договору клієнт несе повну відповідальність за всі операції з використанням платіжної картки, для проведення яких необхідно вводити ПІН. Відповідно до п.6.2.4 договору банк не несе відповідальність за виникнення конфліктних ситуацій поза сферою його контролю. Зазначений банкомат знаходиться поза сферою контролю відповідача, тому що належить третій особі. Просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа АТ «УкрСиббанк» надала суду пояснення та фотоматеріали за спірною транзакцією. Зазначила, що банкомати АТ «УкрСиббанк» на відміну від банкоматів інших банків, спочатку повертають клієнту картку, а потім видають готівку. З відповідних фото видно, що жінка,я кА знаходиться біля банкомату, в 14:11:38 отримує картку 414630******5708. В 14:11:55 банкомат видає готівку через відповідне віконце. На фото видно, що в 14:11:55 в момент видачі готівки біля банкомату вже знаходиться інша людина чоловік, який і забирає готівку. Тобто, жінка, яка здійснювала транзакцію за карткою 414630******5708, не дочекалася видачі коштів банкоматом та отримавши картку, відійшла від банкомату, а кошти замість неї отримала інша людина. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, оглянувши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає \~цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 \~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є клієнтом АТ «Банк «Фінанси та Кредит», що підтверджується анкетою-заявою від 16.12.2013 року, та розпискою про отримання платіжної картки. Таким чином, позивач акцептував та приєднався до публічної пропозиції АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладання договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України, що оприлюднена на офіційному сайті банку. Отже, позивач повністю проінформований про умови надання і використання платіжних карток в АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності з ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 21 березня 2014 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про неотримання грошових коштів по наступній транзакції: номер карти 414630******5708, назва точки: UKRSIBBANK/GAZETI PRAVDA, сума транзакції 2000 грн., дата проведення транзакції 21.03.2014 року. По даній транзакції АТ «Банк «Фінанси та Кредит» виставив запит но опротестуванню операції банку АТ «УкрСиббанк». У відповідь АТ «УкрСиббанк» надав інформацію, яка підтверджує успішне проведення транзакції. Відповідач надав також виписку по рахунку держателя рахунку [PERSON], номер карти 414630******5708 за період з 01.03.2014 року по 31.03.2014 року, з якої вбачається, що 21.03.2014 року було здійснено успішну операцію по списанню 2000 грн. До позовної заяви позивачем також долучена роздруківка квитанції, яка підтверджує видачу готівки 21.03.2014 року в сумі 2000 грн. Відповідно до п.6.1.10 договору (Публічної пропозиції АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладання договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України) клієнт несе повну відповідальність за всі операції з використанням платіжної картки, для проведення яких необхідно вводити ПІН. Такі операції не можуть бути оскаржені клієнтом, окрім операцій, проведених внаслідок технічних збоїв банкоматів та термінального обладнання. Відповідно до п.6.2.4 договору банк не несе відповідальність за виникнення конфліктних ситуацій поза сферою його контролю. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4) ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Так, на підтвердження обставин, що позивачем не були отримані кошти в сумі 2000 грн., позивач надала лише виписку із карткового рахунку та квитанцію здійсненої транзакції, з яких, навпаки, вбачається, що операція по отриманню готівки була успішно проведена. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Разом з тим, позивачкою в порушення ст. ст. 57-60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту неотримання коштів, і таких доказів в судовому засіданні не здобуто. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивачка не довела факту неотримання нею 2000 грн., та відповідно безпідставного набуття 2000 грн. відповідачем, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed