Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У жовтні 2018 року представник позивача, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про звільнення майна з-під арешту, просив звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування поданого позову зазначено, що 03 серпня 2007 року [PERSON] уклав з АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» договір кредиту № 420/405-ФО-1. За умовами договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором був укладений іпотечний договір від 03 серпня 2007 року між [PERSON] , [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк». За умовами іпотечного договору іпотекодавці передають в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором наступне нерухоме майно: квартиру під номером [ADDRESS] . Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. Вважає, що 07 червня 2018 року банк набув право власності на предмет іпотеки. Дана інформація підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В той же час, позивачу стало відомо, що на дане майно накладено арешт постановою, серії та номер: б/н від 19 березня 2012 року, виданою Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ, правонаступником якого є Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Вказано, що існування арешту, який накладено на вказане майно унеможливлює реалізацію позивачем свого права власності в площині правомочності розпорядження. Таким чином, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» вимушене звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.23-24). Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2018 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 34-35). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.83). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2019 року залучено по справі в якості співвідповідача [PERSON] (а.с.102-103). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2019 року залучено до участі у справі правонаступника позивача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2019 року провадження у справі зупинено (а.с. 148-149). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 вересня 2020 року провадження по справі поновлено та призначено судове засідання (а.с. 168-169). Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно положень пункту 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 2007 року [PERSON] уклав з АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» договір кредиту № 420/405-ФО-1. За умовами договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором був укладений іпотечний договір від 03 серпня 2007 року між [PERSON] , [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк». За умовами іпотечного договору іпотекодавці передають в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором наступне нерухоме майно: квартиру під номером [ADDRESS] . Позивач АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» та протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 р. На підтвердження позовних вимог позивачем надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 10 серпня 2018 р. за № 134001534, відповідно якої на 1/2 частину квартири [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 19 березня 2012 року Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ (Возіян Л.І.). Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Відповідно до частин 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до частин 1, 2 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. За правилами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачене законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Згідно частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Між сторонами виникли правовідносини з приводу звільнення з-під арешту нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці АТ «Альфа-Банк». Суд враховує, що арешт на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладено органом виконавчої служби в межах виконавчого провадження, згідно постанови б/н від 19 березня 2012 року. Наявність такого обтяження (арешту) нерухомого майна перешкоджає позивачу реалізувати свої права щодо заставного майна. З інформації наданої Фортечним відділом державної виконавчої служби у м. Кропивницькому, вбачається, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження (Спецрозділу) на виконанні знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2688 виданого 17 лютого 2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 168464 грн. 29 коп. 07 квітня 2016 року виконавче провадження завершено на підставі п. 9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Стосовно [PERSON] знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2886 виданого від 23 квітня 2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з неї заборгованості в розмірі 2725 грн. 43 коп. на користь ВАТ КБ «Надра». 16 серпня 2012 року виконавче провадження завершено на підставі п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 22 січня 2021 року у відділі відсутні будь-які виконавчі провадження стосовно [PERSON] , [PERSON] . Суд вважає за доцільне позов задовольнити та звільнити з-під арешту 1/2 частину нерухомого майна, а саме квартири під номером [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , накладеного постановою серія та номер: б/н від 19 березня 2012 року виданою Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ. Не підлягають задоволенню позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до відповідача [PERSON] , оскільки він не є належним відповідачем у даному спорі. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно ст.141 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. У зв`язку з зазначеним вище, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial