Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що їй на праві власності належить 9/20 частин житлового будинку №42 по вул. Червона в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області на підставі Договору дарування, посвідченого 17.01.2009 року приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий № 177. В належному позивачці будинку зареєстрований відповідач співмешканець її матері [PERSON], [INFO], який фактично в зазначеному будинку не проживає та ніколи не проживав. У звязку з реєстрацією відповідача в належному позивачці будинку, остання позбавлений права на оформлення та отримання державної субсидії, що суттєво порушує право власника нерухомості позивача. Оплату комунальних послуг відповідач не здійснює, його фактичне місце проживання позивачці невідоме, у звязку з чим позивака змушена звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та покази свідків, дослідивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 17.01.2009 року приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий № 177, зареєстрованим в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності № 42798699 від 26.08.2015 року, 46. (а.с. 10). Відповідно до довідки УДМС в Запорізької області від 25.09.2015 року та довідки Кушугумської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 20.08.2015 року № 1485 відповідач дійсно зареєстрований за адресою: [INFO], але не проживає з 1998 року по теперішній час (а.с. 6-7). Допитані у якості свідків в судовому засіданні: [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, пояснили, що [PERSON] мешкає у будинку № 42 по вул. Червоній в смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області. Відповідач, якого вони не бачили багато років, за вищевказаною адресою не проживає, в будинку ніколи не мешкав, його місце проживання на теперішній час невідоме. Також зазначили, що відповідач за весь час відсутності його за місцем реєстрації, спроб повернутись до помешкання не чинив, у спірному будинку відсутні його речі. У відповідності до ст.ст. 383, 391 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, поняття реєстрації визначено як внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Ст. 11 Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюють відповідні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АР Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доказів, які б свідчили про те, що відповідач не проживає у вищезазначеному будинку з поважних причин, в ході розгляду справи не було встановлено. За таких обставин, оскільки відповідач не є власником вказаного будинку, крім того не проживає в спірному будинку, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує його права, як власника цього будинку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved