Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики Позовні вимоги мотивовані тим, що 5 січні 2011 року [PERSON] позичив своєму батьку [PERSON] 65 000 дол. США, яка була йому необхідна для розвитку бізнесу, а саме для придбання певного об'єкта нерухомості, що розміщений у Вінницькому районі. Відповідач неодноразово наголошував на тому, що даний об'єкт нерухомості, можливо буде привести до ладу та реалізувати за значно вищою ціною, а прибуток сторони мали розподілити навпіл. Підтвердженням даному факту є розписка, в якій вказано, що останнім терміном повернення боргу є 01.08.2015 року. На прохання позивача повернути кошти, відповідач не зважає, а згодом взагалі заборонив йому приходити в його дім. Вказана обставина змусила позивача звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 1 425 450 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позов у повному обсязі та залишити за позивачем судові витрати. В судовому засіданні відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З наявної в матеріалах справи розписки [PERSON] від 05.01.2011 року судом встановлено, що 05.01.2011 року він позичив у [PERSON] 65 000 дол. США, які зобов'язався повернути до 01.08.2015 року (а.с.22). Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземної валюти наданого Національним банком України станом на 20.10.2015 року (дату звернення до суду), судом встановлено, що 100 дол. США ? 2161,7536 грн. (а.с. 6). Виходячи з вище наведеного, судом встановлено, що позивачем було позичено кошти в сумі 65 000 дол. США, що еквівалентно 1 425 450 грн. З вищевикладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини позики, які підлягають врегулюванню нормами ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш ніж у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина 1 статті 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню як доведені, оскільки ним на підтвердження договору позики надано розписку [PERSON], а також визнання позову відповідачем. Крім того, встановлено, що у визначений в розписці строк позика відповідачем позивачу не повернута. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зважаючи на те, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути борг за договором позики в розмірі 1 425 450 грн. Судові витрати суд залишає за позивачем на прохання представника позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved