Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У жовтні 2014 р. ПАТ «ОКСІ БАНК» звернулося з даним позовом, яким просило визнати за собою право власності на нежитловий об'єкт по [ADDRESS] та звільнити його з-під арешту. Вимоги обґрунтовані тим, що 09 лютого 2009 р. Банк уклав з ПТПМПФ «Едельвейс» кредитний договір №13/09-ВКЛ. У забезпечення виконання ПТПМПФ «Едельвейс» кредитних зобов'язань майновий поручитель - [PERSON], власник об'єкта нерухомості по [ADDRESS], передав його 29 жовтня 2010 р. в іпотеку Банку за нотаріально посвідченим договором. Надалі [PERSON] всупереч договору іпотеки передав цей об'єкт нерухомості у статутний фонд ПТПМПФ «Едельвейс», якому в 2011 р. було видано свідоцтво про право власності. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2014 р. вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29 жовтня 2010 р. на нежитловий об'єкт по [ADDRESS] і встановлено спосіб реалізації вказаного майна шляхом набуття Банком права власності в порядку передбаченому п.5.4.1. договору іпотеки У державній виконавчій служби України мається виконавче провадження зі стягнення з ПТПМПФ «Едельвейс» заборгованості в сумі 11586466,16 грн. на користь Банку за кредитним договором №13/09-ВКЛ від 09 лютого 2009 р. В даному провадженні постановою державного виконавця від 13 травня 2014 р. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ПТПМПФ «Едельвейс». Наявність арешту перешкоджає реалізації прав Банку як набувача майна за договором іпотеки, а отже з підстави визначеної ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» слід визнати право власності на вказане нерухоме майно та звільнити його з-під арешту. Ухвалою суду від 19 лютого 2015 р. за заявою позивача процесуальний статус відділу примусового виконання рішень ДВС України був змінений з співвідповідача на третю особу без самостійних вимог на предмет спору. В судовому засіданні представник Банку позовні вимоги підтримав, надалі надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідача [PERSON], надав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі (а.с.137). Представник ПТПМПФ «Едельвейс» в судове засідання не з'явився, позиції щодо позову в письмовій заяві суду не надав. Представник відділу примусового виконання рішень в особі управління ДВС України просила вирішити справу на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. 09 лютого 2009 р. між комерційний банком «Галс», правонаступником якого є позивач, і ПТПМПФ «Едельвейс» було укладено кредитний договір з відкриття відновлювальної кредитної лінії №13/09-ВКЛ за умовами якого ПТПМПФ «Едельвейс» позичає у Банка 1 млн. доларів США на строк до 08 лютого 2012 р. на умовах повернення його з процентами. Надалі до кредитного договору вносилися зміни додатковими угодами №1 від 07 вересня 2009 р., №2 від 26 січня 2010 р., №3 від 10 березня 2010 р., №4 від 14 квітня 2010 р., №5 від 21 липня 2010 р.,, №6 від 31 грудня 2010 р., №7 від 21 січня 2011 р., №8 від 20 травня 2011 р., №9 від 01 січня 2011 р., №10 від 01 липня 2011 р., №11 від 01 серпня 2011 р., №12 від 06 вересня 2011 р., №13 від 01 листопада 2011 р., №14 від 07 лютого 2012 р., які стосувалися збільшення кредитного ліміту, нарахування комісійної винагороди, звільнення від сплати комісійної винагороди, збільшення/зменшення процентної ставки за кредитом, схвалення нових графіків повернення кредиту (в підсумку - до 07 лютого 2013 р.) тощо (а.с.6-22). 29 жовтня 2010 р. приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу за реєстровим №4845 посвідчив договір іпотеки, за яким [PERSON] (іпотекодавець - майновий поручитель) у забезпечення зобов'язань ПТПМПФ «Едельвейс» перед ПАТ «ОКСІ БАНК», який є правонаступником КБ «Галс» за кредитним договором №13/09 - ВКЛ від 09 лютого 2009 р., передав в іпотеку Банку, зокрема, нежитловий об'єкт по [ADDRESS] належний йому на підставі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 04 червня 2009 р. Згідно п. 1.4. договору заставна вартість цього нерухомого майн визначена сторонами у 12317206 грн. Також 29 жовтня 2010 р. приватний нотаріус наклав заборону на відчуження даного об'єкту нерухомості за реєстровим №4847 (а.с.23-28). Надалі до договору іпотеки вносилися зміни договорами від 26 січня 2011 р., від 10 лютого 2012 р., від 10 грудня 2013 р., які стосувалися приведення у відповідність договору іпотеки до змінених умов кредитного договору. Згідно п. 5.3. договору іпотеки від 29 жовтня 2010 р. реєстровий №4845, іпотеко держатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку приймає предмет іпотеки у свою власність згідно договору про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до п. 5.4, 5.4.1. договору іпотеки щодо договору про задоволення вимог іпотекодержателя у разі набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець - майновий поручитель передає у власність предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки предмета іпотеки в день придбання. Рішення про прийняття у власність предмета іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням договору іпотекодавець - майновий поручитель засвідчує, що він надає згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотеко держателя. Іпотекодавець - майновий поручитель засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотеко держателя про прийняття у власність предмета іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотеко держателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотеко держателем та іпотекодавцем - майновим поручителем. Протоколом позачергово засідання правління ПАТ «ОКСІ БАНК» від 05 грудня 2013 р. вирішено набути у власність банку на підставі застереження в договорі іпотеки від 19 жовтня 2010 р. реєстровий №4845 нежитловий об'єкт по [ADDRESS] за вартістю визначеною незалежним експертом в рахунок погашення заборгованості ПТПМПФ «Едельвейс» за кредитним договором з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №13/09-ВКЛ від 09 лютого 2009 р. (а.с.39). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2014 р. у справі №2/489/478/14 за позовом Банку до ПТПМПФ «Едельвейс», [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили, встановлено, що станом на 11 грудня 2013 р. сума заборгованості ПТПМПФ «Едельвейс» перед Банком складає 1449576,65 доларів США, що еквівалентно 11586466,16 грн. Також встановлено, що іпотекодавець [PERSON] відчужив нежитловий об'єкт по [ADDRESS] шляхом передачі його в статутний фонд ПТПМПФ «Едельвейс». Цим рішенням суду вирішено задовольнити вимоги Банку та звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 29 жовтня 2010 р., реєстровий №4845 (зі змінами та доповненнями) для задоволення вимог Банку до ПТПМПФ «Едельвейс» за кредитним договором №13/09-ВКЛ від 09 лютого 2009 р. в сумі 11586466,16 грн. Встановлено спосіб реалізації нежитлового об'єкту по [ADDRESS] шляхом набуття Банком права власності на нього в порядку передбаченому п.5.4.1. договору іпотеки від 29 жовтня 2010 р. (а.с.31-34). Крім того, Жовківським районним судом Львівської області 10 січня 2014 р. у справі №444/3777/13-ц ухвалено рішення, яке набрало законної сили, за позовом Банку до ПТПМПФ «Едельвейс», [PERSON] про стягнення в солідарному порядку на користь позивача 144576,65 доларів США, що еквівалентно 11586466,16 грн. (а.с.35-37). На виконання рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 січня 2014 р. відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 13 травня 2014 р. відкрито виконавче провадження №43240047 з примусового виконання виконавчого листа №№444/3777/13-ц від 21 березня 2014 р., при виконання якого постановою головного державного виконавця відділу ПВР ДВС Пінським Ю.В. від 13 травня 2014 р. накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно ПТПМПФ «Едельвейс» і накладена заборона на відчуження будь - якого майна, яке належить боржнику (а.с.119, 122, 124). Виконавче провадження №43240047 згідно пояснення представника третьої особи не завершено. Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 12 січня 2015 р. право власності на нежитловий об'єкт по [ADDRESS], що складається з основних будівель літ. І загальною площею 14,3 кв.м., літ. Х загальною площею 962,6 кв.м., літ. Ц загальною площею 440,5 кв.м. огорож та споруд належить ПТПМПФ «Едельвейс» на підставі свідоцтва про право власності від 29 вересня 2011 р. виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради. Маються відомості про обтяження цього нежитлового об'єкту іпотекою на користь Банку, іпотекодателем зазначений [PERSON], а боржником за основним зобов'язанням - ПТПМПФ «Едельвейс». Також зазначено про реєстрацію заборону відчуження даного об'єкту від 29 жовтня 2010 р. реєстровий №4845 (а.с.131-133). Відповідно до довідки Банку від 02 лютого 2015 р. стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення по [ADDRESS] у відповідності до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2014 р. на даний час не звернуто (а.с.144). Відповідно до копій рішень Державної реєстраційної служби України від 30 грудня 2013 р., 03 лютого 2014 р., 07 травня 2014 р., 16 липня 2014 р підставами відмови у державній реєстрації прав Банку на вказаний обкат нерухомого майна по [ADDRESS] слугувало: 1) наявність у державному реєстрі речових прав обтяження щодо усього нерухомого майна, яке належить ПТПМПФ «Едельвейс»; 2) невідповідність відомостей про іпотекодателя зазначеного у договорі іпотеки від 29 жовтня 2010 р. реєстровий №4845 нежитлового об'єкту, якому він належав на підставі свідоцтва про право власності від 04 червня 2009 р. відомостям у реєстрах про реєстрацію права власності на цей об'єкт ПТПМПФ «Едельвейс» на підставі свідоцтва про право власності від 29 вересня 2011 р. В останньому рішенні державної реєстраційної служби від 16 липня 2014 р. підставою для відмови в реєстрації права власності Банку на об'єкт іпотеки слугувало лише наявність обтяження щодо усього нерухомого майна ПТПМПФ «Едельвейс» (а.с.145 -148). Відповідно до письмових пояснень позивача від 16 лютого 2015 р., експертна оцінка даного майна виходячи зі змісту п.5.4.1. договору іпотеки від 29 жовтня 2010 р. буде здійснена на стадії реєстрації і прийняття об'єкту на баланс., виходячи з якої буде погашена сума заборгованості ПТПМПФ «Едельвейс» за кредитним договором із Банком. Суд виходить з того, що накладення арешту на дане нерухоме майно унеможливлює виконання умов кредитного договору, оскільки позбавляє права іпотекодержателя за рахунок заставленого майна шляхом набуття права власності на об'єкт нерухомості погасити заборгованість за кредитним договором. Перепона в оформленні права власності Банком на предмет іпотеки утворена арештом усього майна ПТПМПФ «Едельвейс» накладеного відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України постановою головного державного виконавця відділу ПВР ДВС Пінського Ю.В. від 13 травня 2014 р. У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з вказаним позовом, а у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Отже арешт накладений 13 травня 2014 р. в рамках виконавчого провадження на нерухоме майно, що належить ПТПМПФ «Едельвейс» - нежитловий об'єкт по [ADDRESS] слід зняти. Стосовно вимоги про визнання за Банком права власності суд, вважає що вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2014 р. у справі №2/489/478/14 вже передано вказане нежитлове приміщення у власність Банку, і це рішення відповідно до матеріалів справи ніким не оспорюється. Право власності не набуто у зв'язку із відмовою державної реєстраційної служби зареєструвати його, але питання правомірності дій державної реєстраційної служби є предметом окремого адміністративного позову, яке не вирішується повторним визнанням права власності на вказане майно за позивачем. За таких умов, в цій частині позов задоволенню не підлягає через недоведеність. Згідно ст. 88 ЦПК України з позивача слід достягнути 243,60 грн. судового збору, який він не доплатив за позовну вимогу немайнового характеру, а судовий збір в розмірі 3654 грн. оплачений ним за вимогу про визнання право власності у зв'язку із відмовою в задоволенні позову в цій частині відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягає.

Outcome: partial