Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У квітні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про стягнення боргу за договором позики в сумі 9 923 705 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 11.03.2016 відповідач отримав від позивача в борг під розписку 161 000 дол. США. 17.03.2016 відповідач взяв на себе зобов'язання повернути позивачу до 01.05.2016 грошову суму в розмірі 207 500 дол. США за автомобіль Rolls-Rоyce Ghost. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами погасити борг, але вимоги ним було проігноровано. Ухвалою від 04.10.2017 справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. 10.04.2018 позивач подав позовну заяву у новій редакції, усунувши тим самим недоліки позову, які полягали у невірному зазначенні відомостей про особу відповідача. Ухвалою від 04.05.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Відповідач позов не визнав пославшись на те, що додані до позовної заяви розписки не є доказом укладення сторонами договору позики, оскільки розписка від 11.03.2016 не містить умов отримання позичальником грошей у борг, зобов'язання щодо їх повернення та строку повернення, а зміст розписки від 17.03.2016 взагалі не вказує на отримання відповідачем від позивача грошових коштів у борг. Окрім того з позовної заяви та долучених до неї матеріалів взагалі не вбачається. що дружина відповідача надавала йому згоду на укладення договорів, а відтак розписки грубо порушують її права. Заслухавши представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. 11.03.2016 [PERSON] написав розписку, якою підтвердив наявність у нього боргу перед [PERSON] в сумі 161 000 дол. США (а.с. 5). Відповідно до розписки від 17.03.2016 [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] до 01.05.2016 грошову суму в розмірі 207 500 дол. США за автомобіль Rolls-Rоyce Ghost (а.с. 6). З пояснень представників сторін вбачається, що раніше [PERSON] та [PERSON] пов'язували ділові стосунки та спільний бізнес у сфері торгівлі автомобілями, що і стало передумовою написання відповідачем розписок і виникнення спірних зобов'язань. Водночас вичерпних пояснень і доказів, на підставі яких суд міг би зробити висновок щодо характеру первісних зобов'язань сторін, суду не надано. Визнаючи факт власноручного написання відповідачем розписок, його представник послався на те, що грошові кошти від позивача він не одержував і автомобіль не брав, а розписки написані внаслідок тиску і погроз, проте всупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України не надав суду жоднихдоказів на підтвердження вказаних обставин. Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1053 цього Кодексу закріплює правило, яким передбачено можливість новації у позикове зобов'язання іншого боргу, який виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави. Борговими зобов'язаннями є зобов'язання, прописані в борговій розписці. Боргова розписка - це документ у вільній формі, який дає позичальник кредитору при взятті грошей. У ньому прописується розмір взятого позички і термін його погашення, фіксується те, що в разі не повернення грошових коштів кредитор має право вимагати їх з позичальника в судовому порядку після того, як пройде термін погашення. Отже зважаючи на пояснення учасників справи та зміст написаних відповідачем розписок, перша з яких констатує факт наявності боргового грошового зобов'язання відповідача перед позивачем, а друга передбачає обов'язок відповідача повернути борг у визначений строк і без будь-яких умов, суд дійшов висновку, що в даному випадку має місце новація у позикове зобов'язання іншого боргу. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцеві вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Доказів направлення відповідачу письмової вимоги про повернення коштів згідно з розпискою від 11.03.2016 суду не надано, проте вказана обставина не має правового значення для вирішення справи, оскільки у цивільному праві діє принцип диспозитивності, відповідно до якого особа вправі самостійно обирати спосіб захисту порушеного права. Відтак навіть не направлення кредитором письмової вимоги про повернення боргу у позасудовому порядку не позбавляє його права на звернення з відповідним позовом до суду. Окрім того суд враховує, що про пред'явлений позов відповідач дізнався не пізніше 29.09.2017, а отже в будь-якому разі на час розгляду справи тридцятиденний строк повернення боргу сплив. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] своїх грошових зобов'язань у встановлений строк не виконав, що підтверджується наявністю у позивача оригіналів його розписок. Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з приписами частини 1 статті 533 цього Кодексу грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. В даному випадку предметом позики є грошові кошти, грошовий еквівалент яких визначено в іноземній валюті - доларах США, а тому сума, що підлягає сплаті у гривнях, повинна визначатися за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що передбачено частиною 2 статті 533 ЦК України. Станом на 11.04.2017 офіційний курс долара США до національної валюти України становив 2693,3241 грн., а відтак відповідач повинен повернути позивачу 9 931 705 грн. Доводи сторони відповідача про те, що покладені в обґрунтування позову розписки порушують майнові права його дружини, суд відкидає, оскільки по перше, відповідачем не доведено факт перебування його у зареєстрованому шлюбі на час написання розписок, а по друге, чинне законодавство не містить норми щодо обов'язковості надання другим з подружжя згоди на отримання грошей у борг. Отже на підставі досліджених судом доказів і оцінки наведених сторонами аргументів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог [PERSON] у заявленому розмірі. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 8 000 грн.

Outcome: approved