Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

у квітні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства « По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про поновлення на роботі, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Під час розгляду справи по суті, 10 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення та доповнення позовних вимог, зміст якої свідчить про те, що позивач збільшивши розмір позовних вимог просив суд, з врахуванням вимог ст.ст. 36, 232, 235 КЗпП України, визнати незаконним та скасувати наказ № 14-к від 15.03.2016 року про припинення трудового договору (контракту) за згодою сторін за п.1 ст. 36 КЗпП України, поновити позивача на посаді першого заступника голови правління ПАТ « По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» з 15.03.2016 року, та стягнути з відповідача на користь позивача 1 511 700, 78 грн. за час вимушеного прогулу, у зв'язку з незаконним звільненням до моменту поновлення на раніше займаній посаді. Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначив наступне. 21.07.20015 року позивача було призначено на посаду першого заступника голови правління ПАТ « По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», згідно наказу № 184-к від 20.07.2015 року. Також, 08.08.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено контракт № 85 від 10.08.2015 року терміном на п»ять років щодо прийняття позивача на посаду члена правління. Наказом № 14-к від 15.03.2016 року позивач був звільнений з посади Першого заступника Голови Правління за угодою сторін. Своє звільнення позивач вважає незаконним з огляду на те, що на початку березня 2016 року у позивача виникли розбіжності з представником одного з акціонерів [PERSON] у зв'язку з втручанням останнього в оперативно-розпорядчу діяльність товариства. У зв'язку з відмовою позивача здійснити фінансово-господарські операції, які б могли призвести до погіршення економічних показників товариства, 15.03.2016 року [PERSON], у присутності начальника юридичного управління [PERSON] вручив позивачу протокол Наглядової Ради ПАТ « По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 23.12.2015 року про звільнення позивача з посади за згодою сторін і зразок заяви на звільнення. Згодом позивач, як виконуючий обов'язки Голови Правління підписав наказ про своє звільнення. Позивач вважає, що свою заяву на звільнення фіктивною, з огляду на відсутність реального наміру на звільнення і тиску з боку інших осіб. Вказана заява ним була датована 21.12.2015 року, хоча у той день він перебував у відпустці. Крім того позивач ставить під сумнів справжність протоколу Наглядової Ради, датований 23.12.2015 року, який фактично був вручений йому 15.03.2016 року, та позивач має підстави стверджувати, що засідання фактично не відбувалося. Крім того позивач вважає, що його звільнення відбулося з порушенням п.5.10 трудового контракту, яким передбачено, що про наміри розірвати контракт Перший заступник Голови Правління повинен повідомити Голову Правління не менш ніж за два місяці до бажаної дати звільнення. У судовому засіданні позивач та його представник поданий позов підтримали у повному обсязі, та просили його задовольнити з урахуванням поданої позивачем заяви про уточнення та доповнення позовних вимог від 10 серпня 2016 року. Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, вважають його безпідставним, не обґрунтованим, та таким, що не відповідає положенням КЗпП України та статуту товариства. Вказали, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог законів України, що регулюють спірні правовідносини. Зазначає, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах з відповідачем. Матеріали справи містять власноруч написану позивачем заяву від 22.12.2015 року, зміст якої свідчить про те, що позивач просив припинити його повноваження члена правління (у тому числі Першого заступника Голови Правління) з 15.03.2016 року за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України). Одночасно позивач просив припинити дію контракту з 15.03.2016 року, та просив вважати останнім днем виконання ним своїх обов'язків 15.03.2016 року. У день звільнення позивача, він виконував обов'язки Голови Правління. Позивач самостійно видав наказ про своє звільнення як керівник підприємства, ознайомився з наказом, отримав трудову книжку. Згодом з ним був проведений остаточний розрахунок. Твердження позивача про те, що заяву було подано ним під тиском сторонніх осіб не відповідають дійсності та спростовуються показаннями свідка [PERSON] Просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у зв'язку з його безпідставністю та недоведеністю. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, показання свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 21.07.20015 року позивача було призначено на посаду першого заступника голови правління ПАТ « По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», згідно наказу № 184-к від 20.07.2015 року. (а.с. 4 зворот). Також, 10.08.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено контракт № 85 від 10.08.2015 року терміном на п»ять років щодо прийняття позивача на посаду члена правління. (а.с. 5-6). Зміст заяви позивача, датованої 21.12.2015 року свідчить про те, що позивач звернувся до Наглядової Ради ПАТ « По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в якій просив припинити його повноваження члена правління (у тому числі Першого заступника Голови Правління) з 15.03.2016 року за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України). Одночасно позивач просив припинити дію контракту з 15.03.2016 року, та просив вважати останнім днем виконання ним своїх обов'язків 15.03.2016 року. (а.с. 135). Посилання позивача на те, що у вказану у заяві дату він перебував у відпустці, на думку суду, не свідчить про неможливість її складення позивачем 21.12.2015 року. Посилання позивача на те, що заява була складена ним 15.03.2016 року не заслуговують на увагу, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної обставини, позивачем суду не надано. Зміст протоколу № 55 від 23 грудня 2015 року засідання Наглядової Ради ПАТ «Донецькоблгаз» свідчить про те, що Наглядовою Радою було прийнято рішення про припинення повноважень члена Правління (Першого заступника Голови Правління) ПАТ « По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» [PERSON] з 15 березня 2016 року. 15 березня 2016 року вважався останнім днем повноважень члена Правління (Першого заступника Голови Правління) ПАТ « По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» [PERSON]. (а.с. 8-11). Відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін. 15 березня 2016 року позивач, виконуючи обов»язки Голови правління видав наказ № 14-к про припинення трудового договору (контракту), та як керівник підприємства підписав наказ про своє звільнення з посади першого заступника Голови Правління на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін). (а.с. 12). Підставою видання такого наказу зазначено заяву позивача. Вказаний наказ також має відомості про отримання позивачем трудової книжки 15.03.2016 року. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Аналіз норми п.1 ст. 36 КЗпП України свідчить про те, що одностороння відмова працівника від угоди про розірвання трудового договору не допускається. Судом встановлено, що сторони погодили строк припинення трудового договору, який був припинений 15 березня 2016 року, про що позивачем, який на той час обіймав посаду виконуючого обов»язки голови Правління від імені відповідача було видано відповідний наказ, з яким позивач був ознайомлений у день його видання. Отже підсумовуючи викладене, суд вважає, що при звільненні позивача відповідачем було дотримано вимоги КЗпП України, та підстав для поновлення позивача на займаній посаді, визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору (контракту) за згодою сторін немає, у зв'язку з чим судом приймається рішення про відмову у задоволенні позову в цій його частині. Не знайшли свого об'єктивного підтвердження у судовому засіданні твердження позивача про те, що вказана заява була написана ним під тиском з боку сторонніх осіб, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини, позивачем надано не було. Крім того пояснення позивача в цій його частині були спростовані показаннями свідка [PERSON], який показав, що станом на березень 2016 року він працював начальником юридичного управління відповідача. 15 березня 2016 року він отримав розпорядження від [PERSON], який на той час займав посаду виконуючого обов»язки Голови правління підготувати наказ про своє звільнення. Відповідний наказ був виготовлений, та у той же день був підписаний позивачем. У той же день йому була видана трудова книжка та копія наказу. Ніякого стороннього тиску на позивача у його присутності не здійснювалось, та свідком подібних подій він не був. Також суд не вбачає підстав для задоволення позову позивача в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такі позовні вимоги є похідними від первісних позовних вимог, у задоволенні яких позивачу було відмовлено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed