Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Одеській МВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області), посилаючись на те, що з травня 2011 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], з якою проживав однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. У січні 2013 року вони з [PERSON], посварилися та припинили відносини. Зазначав, що 14 травня 2016 року йому стало відомо, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. Крім того, в червні 2016 року [PERSON] повідомила його про те, що він є біологічним батьком її дитини [PERSON], [INFO], про існування якого він не знав, оскільки раніше відповідачка не повідомляла його про дані обставини. Того ж місяця, а саме у червні 2016 року вони з [PERSON] поновили фактичні шлюбні відносини і стали проживати однією сім'єю, разом з дитиною. Стверджував, що 14 квітня 2016 року було внесено зміни до свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], де батьком дитини було записано громадянина Азербайджанської Республіки - [PERSON], який не є біологічним батьком дитини. Позивач зазначав, що при його зустрічі з [PERSON], останній повідомив його про те, що він не є біологічним батьком дитини та не має наміру його утримувати і займатися його вихованням, на підтвердження чого 27 січня 2017 року оформив нотаріально посвідчену заяву про відмову від виконання батьківських обов'язків щодо [PERSON], [INFO], та просив внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Вказував, що з червня 2016 року дитина проживає разом з ним та відповідачкою однією сім'єю та знаходится на його утриманні. Посилаючись на те, що він є біологічним батьком дитини, оскільки на час народження дитини, [PERSON] у зареєстрованому шлюбі ні з ким не перебувала, позивач просив суд винести рішення, яким визнати його батьком малолітнього [PERSON], [INFO]; внести зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO], актовий запис за №4361 від 20 травня 2013 року, складеного Одеським МВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, а саме виключити відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], актовий запис за №4361 від 20 травня 2013 року, складеного Одеським МВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області «[PERSON], [INFO], громадянин Азербайджанської Республіки, місце проживання: [ADDRESS]», в графі «відомості про батька» зазначити: батько «[PERSON], [INFO], громадянин України, уродженец м. Овруч, Житомирської області, Україна, місце реєстрації: [ADDRESS], паспорт серії [NUMBER], виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 15 лютого 2002 року, та вказати прізвище дитини «[PERSON]», ім'я залишити без змін, по батькові вказати «[PERSON]», замість вказаного «[PERSON]»; зобов'язати Одеський МВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області внести зміни до актового запису за №4361 від 20 травня 2013 року, складеного Одеським МВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, змінивши прізвище та по батькові дитини з [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на [PERSON], зазначивши батьком дитини: [PERSON], [INFO], громадянин України, уродженец м. Овруч, Житомирської області, Україна, місце реєстрації: [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити, не заперечувала та підтвердила факт того, що позивач [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.58). Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що з травня 2011 року по січень 2013 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS]. У січні 2013 року [PERSON] та [PERSON], посварилися та припинили фактичні шлюбні відносини. Встановлено, що [INFO] [PERSON] народила сина: [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень (а.с.7-8). З змісту вказаного документу вбачається, що підставою запису відомостей про батька була вказівка матері відповідно до частини першої статті 135 СК України. Батьком дитини було записано [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією паспорта громадянина України [PERSON] (а.с.10 звор.). Відповідно до ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Встановлено, що 14 квітня 2016 року за заявою були внесені зміни до свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], та було змінено: «[PERSON]» на «[PERSON]», «[PERSON]» змінено на «[PERSON]», «[PERSON]» на «[PERSON]», «[PERSON]» на «[PERSON]», батьком дитини було записано громадянина Азербайджанської Республіки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2017 року [PERSON] оформив нотаріально посвідчену заяву про відмову від виконання батьківських обов'язків щодо [PERSON], [INFO], та просив внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини (а.с.12). З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що в червні 2016 року [PERSON] повідомила його про те, що він є біологічним батьком дитини відповідачки, [PERSON], [INFO], про існування якого він не знав. Встановлено, що у червні 2016 року сторони стали проживати однією сім'єю, разом з дитиною. Ухвалою Малиновського районного суду від 20 липня 2017 року за клопотанням позивача була призначена судова-медична молекулярна-генетична експертиза (а.с.45). Відповідно до висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи від 07 вересня 2017 року, а саме молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO] , народженої громадянкою [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,99999%, таким чином, батьківство практично доведено (а.с.47-53). Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно доч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Приймаючи до уваги, що батьківство це факт походження дитини від певного чоловіка (батька) і в спірних правовідносинах є природнім, а не юридичним (на відміну від усиновлення), а тому виникає відносно дитини з моменту її народження, а судове рішення лише підтверджує даний факт для його юридичного оформлення. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно правової позиції у справі за № 6-617цс17 Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 квітня 2017року, відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У частині другій цієї статті закріплено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. На підставі викладених норм сімейного права можна зробити наступні висновки. Законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить у відповідності до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Тому положення частини другої статті 129 СК України, яке є спеціальним, не може бути поширене на положення про визнання батьківства, передбачені у статті 128 СК України. Що стосується позовних вимог щодо зобов'язання Одеського МВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області внести зміни до актового запису за №4361 від 20 травня 2013 року, складеного Одеським МВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, змінивши прізвище та по батькові дитини з [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на [PERSON], зазначивши батьком дитини: [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Овруч, Житомирської області, Україна, місце реєстрації: [ADDRESS], то суд вважає, що в задоволенні вказаних вимог слід відмовити, оскільки вони є передчасними. В матеріалах справи відсутні докази того, що Одеський МВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області відмовляється за рішенням суду внести зміни до актового запису за №4361 від 20 травня 2013 року, складеного Одеським МВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області. Позивач є інвалідом 2 групи, що підтверджується, що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.14). Судовий збір у справі становить 640,00 грн. Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial