Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки борг за договором позики. В обґрунтування вимог зазначає, що 05 жовтня 2013 року відповідачка отримала від нього у борг грошові кошти у розмірі 2500 доларів США на термін 6 місяців, з щомісячною виплатою 10 відсотків від суми та зобов'язалась повернути суми позики не пізніше 05 квітня 2014 року. На підтвердженні вищезазначеного відповідачкою складено письмову розписку. Посилаючись на те, що відповідачка взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення суми позики не виконала, позивач просив суд задовольнити пред'явлені вимоги. В ході розгляду справи позивач звернулася до суду із заявою в якій просила суд стягнути спірну суму позики в національній грошовій одиниці по курсу НБУ на день ухвалення рішення. Позивач у судовому засіданні підтримав пред'явлені вимоги. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05 жовтня 2013 року відповідачка отримала від нього у борг грошові кошти у розмірі 2500 доларів США на термін 6 місяців, з щомісячною виплатою 10 відсотків від суми та зобов'язалась повернути суми позики не пізніше 05 квітня 2014 року. Факт перебування сторін у зобов'язальних правовідносинах підтверджується наданим позивачем оригіналом розписки, складеної відповідачкою (а.с. 42). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того ст. 625 ЦК України прямо встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки в ході розгляду справи не було здобуто будь-яких доказів виконання відповідачкою свого грошового зобов'язання перед позивачем, позовні вимоги в частині стягнення суми позики підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Як зазначено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. На день ухвалення рішення Національним банком України встановлений курс гривні по відношенню до американського долара (1$ = 21.18 грн.). Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 2500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25 червня 2015 року (2500$ Х 21,18) складає: 52950 грн. Крім того, як вбачається зі змісту розписки, відповідачка взяла на себе обов'язок в разі порушення грошового зобов'язання сплачувати штраф в розмірі 10 відсотків за кожен місяць простроченої суми. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідачкою порушено умови зобов'язання щодо повернення суми позики, вимоги в частині стягнення з відповідачки штрафу у розмірі 19425 грн. також підлягають задоволенню. Оскільки суд задовольняє позов, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 723 грн. 75 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved