Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У жовтні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, який уточнювався в останнє 14.12.2015 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка [PERSON] зазначила, що 16.09.2001 року помер її чоловік [PERSON]. 21.05.2011 року він склав заповіт, згідно якого все своє майно, яке належало йому на час смерті він заповів позивачці [PERSON] Після його смерті залишилася спадщина ? частина квартири 29 в буд.57 «а» по вул. 40 Років Перемоги в м.Запоріжжі , грошові внески в кредитних установах та частина житлового будинку № 39 по вул.Центральній в с.Канівське Запорізького району Запорізької області. 14.05.2002 року їй було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом за № 3-990 на ? частку квартири 29 в буд.57 «а» по вул. 40 Років Перемоги в м.Запоріжжі та на грошові кошти в кредитних установах. 25.07.2015 року позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на решту спадкового майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 39 по вул.Центральній в с.Канівське Запорізького району Запорізької області. Але нотаріус відмовив позивачці у вчинені нотаріальних дій у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, про що виніс постанову. У звязку з чим, позивачка була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою в якій просить суд визнати за нею, [PERSON] право власності на ? частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами № 39 по вул. Центральній в с. Канівське Запорізького району Запорізької області , як на майно, нажите подружжям за час шлюбу, на іншу ? частку означеного будинку,господарчих будівель та споруд - в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка - [PERSON], який помер 16.09.2001 року, а загалом на житловий будинок, господарські будівлі та споруди : житловий будинок літ.А; літня кухня літ.Б, гараж- літ.В; вбиральня- літ.Г; погріб з шийкою- літ.пг; паркани № 1,2.за адресою: вул. Центральна, буд. № 39 в с. Канівське Запорізького району Запорізької області. В судове засідання зявився представник позивачки адвокат [PERSON], яка підтримала позовні вимоги позивачки в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, до суду надав заяву про слухання справи за його відсутності. Представник третьої особи також був викликаний в судове засідання, однак не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, до суду надав заяву про слухання справи за його відсутності. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, а саме наданими документами, копії яких знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖС №169606від 17.09.2001 р. помер [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії ІІІ-УР №087354 від 08.07.1961 р. померлий [PERSON] є чоловіком позивачки [PERSON] Відповідно до заповіту від 21.05.2001 р. серії АЕА №554210, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, померлий [PERSON] заповів позивачці [PERSON] все належне йому майно, яке належало йому на день смерті. Відповідно до свідоцтва про право власності від 14.05.2002 року, а також свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 14.05.2002 р., які посвідчені державним нотаріусом шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], померлому належало таке майно: ? частина квартири 29 в буд.57 «а» по вул. 40 Років Перемоги в м.Запоріжжі: - грошові внески в кредитних установах: - частина житлового будинку № 39 по вул.Центральній в с.Канівське Запорізького району Запорізької області. Відповідно до копії спадкової справи, яка була витребувана судом із шостої Запорізької державної нотаріальної контори, позивачка вчасно звернулась до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Позивачка на частину спадкового майна, а саме: на: ? частку квартири 29 в буд.57 «а» по вул. 40 Років Перемоги в м.Запоріжжі та на грошові кошти в кредитних установах, отримала свідоцтво на право власності. Однак відповідно до постанови нотаріуса від 25.07.2015 року, позивачці [PERSON] було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: вул. Центральній, 39 в с. Канівське Запорізького району Запорізької області у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно п. 173 додатку № 2 до рішення виконкому Лисогірської сільської ради № 152 від 12.05.1988 року власниками будинку № 39 по вул. Центральній в с. Канівське вказані: [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки виконкому Лисогірської сільської ради № 562 від 07.08.2015 року головою домоволодіння № 39 по вул. Центральній в с. Канівське Запорізького р-ну Запорізької областы згідно по господарської книги вказана [PERSON] Тобто вказаний житловий будинок був збудований за період подружнього життя позивачки та її померлого чоловіка [PERSON] Відповідно до ст.. 22 КпШС України (1969р.), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.2 ст. 60СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до з п.5 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 « Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( стаття 328 ЦК).» Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» : « У разі смерті співвласника приватизованого будинку ( квартири) частки кожного з співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.» Відповідно до звіту про належну оцінку майна від 29.09.2015 року та технічного паспорту від 03.12.2015 року за адресою: Запорізька область Запорізький район, с. Канівське, вул. Центральна, 39 розташовані: житловий будинок, господарські будівлі та споруди : житловий будинок літ. «А»; літня кухня літ. «Б», гараж- літ. «В»; вбиральня- літ. «Г»; погріб з шийкою- літ. «пг»; паркани № 1,2. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 524ЦК України (1963р.), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 534 ЦК України (1963р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі п.2 ч.1 ст. 549 ЦК України (1963р.), визнається що спадкоємиць прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення її позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб.

Outcome: approved