Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» (далі - ПАТ «Єврогазбанк»), третя особа [PERSON], про визнання рішення частково недійсним. В обґрунтування позову зазначає, що ПАТ «Європейський газовий банк» пред'явлено до неї вимогу про витребування автомобіля марки «Range Rover» у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу автомобілів, зокрема автомобіля придбаного у подальшому [PERSON], між АТ «Єврогазбанк» та ПП «Юридичне бюро «Аквітанс» підписані від імені банку головою правління [PERSON], а від імені підприємства - директором [PERSON], які одночасно були посадовими особами АТ «ЄВРОГАЗБАНК», а саме головою правління і головою ревізійної комісії відповідно, обраними на свої посади згідно рішення позачергових загальних зборів відповідача, оформлених протоколом №2 від 29.10.2012 року. Оскільки указане рішення позачергових загальних зборів АТ «Єврогазбанк» прийнято з порушеннями вимог чинного на той час закону, а також впливає на захист права власності позивачки щодо набутого майна, [PERSON] уточнивши вимоги позову, просить суд визнати недійсним з моменту прийняття рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», оформлене протоколом позачергових загальних зборів акціонерів № 2 від 29.10.2012 року, в частині обрання [PERSON] членом та головою ревізійної комісії Акціонерного товариства «Європейський газовий банк». У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник ПАТ «Європейський газовий банк» проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що згідно протоколу позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Єврогазбанк» № 2 від 29.10.2012 року прийнято рішення про обрання [PERSON] головою правління банку, а [PERSON] членом та головою ревізійної комісії. 14.05.2014 року між ПАТ «Єврогазбанк» в особі голови правління [PERSON] та ПП «Юридичне бюро «Аквітанс» в особі директора [PERSON] укладено договір купівлі-продажу за яким банком, у тому числі, відчужено автомобіля марки «Range Rover» номер кузова [NUMBER]. Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 07.10.2014 року між ПП «Юридичне бюро «Аквітанс» в особі директора [PERSON] та [PERSON], останньою придбано автомобіль марки «Range Rover» номер кузова [NUMBER], який передано позивачці за актом прийому-передачі від 07.10.2014 року. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON]належить на праві власності транспортний засіб - автомобіль марки «Range Rover», номер кузова [NUMBER]. ПАТ «Європейський газовий банк» звернулося до Солом'янського районного суду м.Києва із позовом до [PERSON] та ПП «Юридичне бюро «Аквітанс» в якому оспорює договір купівлі-продажу від 14.05.2014 року, укладений між ПАТ «Єврогазбанк» та ПП «Юридичне бюро «Аквітанс», просить витребувати у [PERSON] автомобіля марки «Range Rover», номер кузова [NUMBER] та визнання за банком право власності на цей транспортний засіб. Згідно листа ПП «Юридичне бюро «Аквітанс» від 11.04.2016 року № 3, станом на 29.10.2012 року [PERSON] не був ні акціонером ПАТ «Єврогазбанк», ні представником будь кого із акціонерів указаного банку. У судовому засіданні [PERSON] підтвердив указану обставину, що сторонами також не заперечувалось. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 6 Закону України «Про банки та банківську діяльність», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що банки в Україні створюються у формі відкритого акціонерного товариства або кооперативного банку. Законодавство про господарські товариства поширюється на банки у частині, що не суперечить цьому Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України «Про банки та банківську діяльність», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, ревізійна комісія обирається загальними зборами учасників банку з числа учасників або їх представників. Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що ПАТ «Єврогазбанк» не визнає право [PERSON] на набуття придбаного у банку майна; особа яка уклала оспорюваний банком договір була призначена на посаду всупереч положенням ч. 3 ст. 41 Закону України «Про банки та банківську діяльність», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, оскільки не була ні акціонером ПАТ «Єврогазбанк», ні представником будь кого із акціонерів цього банку, суд дійшов висновку про задоволення позову. При цьому судом відхиляються доводи представника відповідача про відсутність у [PERSON] права на звернення до суду з цим позовом, оскільки вона звернулася до суду за захистом оспорюванного банком права власності. Також не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що на час спірних правовідносин положенням ч. 3 ст. 41 Закону України «Про банки та банківську діяльність» втратили чинність, оскільки цей закон є спеціальним законом, що визначає організаційні і правові засади діяльності банків, по відношенню до інших законодавчих актів, що регулюють порядок діяльності інших акціонерних товариств. Крім того, зміст указаної норми Закону України «Про банки та банківську діяльність», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, свідчить про те, що вона не суперечила положенням ст. 73 Закону України «Про акціонерні товариства», а встановлювала додаткові вимоги до членів ревізійної комісії банків, тому не може вважатися такою, що втратила чинність в силу п. 4 Розділу ХVІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства». Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то згідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Outcome: approved