Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

у квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, встановлення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем, відповідає її волі та інтересам, однак питання щодо місця проживання дитини, з ким з батьків, залишається неврегульованим, просила суд разом вирішити питання про розірвання шлюбу, встановлення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Кричиної А.В. від 29 квітня 2015 року відкрито провадження у справі. Відповідач [PERSON] скористався своїм правом, передбаченим ст. 31 ЦПК України, заявив зустрічну позовну заяву, яка була судом прийнята до спільного розгляду у судовому засіданні 03 грудня 2015 року. (т. І а.с. 202-204) У зустрічному позові [PERSON] просить визнати місце проживання малолітньої доньки [PERSON], 2011 року народження, разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. За рішенням Вищої ради юстиції від 19 грудня 2016 року суддю Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] звільнено з посади судді за її заявою про звільнення за власним бажанням. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю у справі Шумейко О.І. У судовому засіданні 16 лютого 2017 року представником позивача [PERSON] заявлені клопотання про залишення позову без розгляду в частині вимог щодо стягнення аліментів та встановлення місця проживання дитини, а також про роз'єднання позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу та зустрічних позовних вимог про визнання місця проживання дитини. В обґрунтування вказаних заяв представник позивача послався на те, що дана справа перебуває в провадженні суду поза межами розумних строків, не вирішення питання про розірвання шлюбу примушує позивача перебувати у шлюбі з відповідачем. Позивач не може скористатися своїм правом на шлюб та створення сім'ї з іншим чоловіком, позбавлена можливості укладати цивільно-правові угоди, направлені на придбання майна. Відтак, позивач в особі свого представника просить залишити без розгляду первісний позов в частині вимог щодо стягнення аліментів та встановлення місця проживання дитини. Мотивуючи свою заяву про роз'єднання позовних вимог, позивач посилається на те, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини ускладнюють вирішення справи про розлучення, оскільки спільний їх розгляд значно розширює предмет доказування та збільшує коло учасників процесу. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про роз'єднання позовних вимог, зазначив, що при вирішенні питання про розлучення у подружжя наявний спір щодо визначення місця проживання доньки, мати дитини чинить перешкоди батьки у спілкуванні з дитиною, останні шість місяців він не знає, де знаходиться його дочка. Відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Приймаючи до уваги, що представник позивача [PERSON] - [PERSON] є уповноваженим на представництво інтересів позивача у суді з усіма правами, наданими законом позивачу, суд ухвалює залишити позов [PERSON] в частині вимог щодо стягнення аліментів та встановлення місця проживання дитини. Згідно з ч. 2 ст. 126 ЦПК України залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи. Відповідно до ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За роз'ясненнями Верховного Суду України, наданими у постанові від 21 грудня 2007 року N 11, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. У випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу визначення місця проживання малолітньої доньки. Відтак, питання щодо розірвання шлюбу має бути вирішено одночасно з зустрічною вимогою про встановлення місця проживання дитини, що у свою чергу виключає можливість роз'єднання даних позовних вимог в окремі провадження. За таких обставин,

Outcome: dismissed