Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 02 грудня 2014 року, приблизно об 11 годині 50 хвилин, при виконанні трудових обов'язків слюсаря з ремонту та експлуатації газового обладнання Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа» (далі - КП «Красноармійськтепломережа») з ним стався нещасний випадок на виробництві. Зазначив, що в той дінь, закінчивши роботи з технічного обслуговування котельної № 6, що розташована на території геріатричного пансіонату по вул. Правди в м. Красноармійську Донецької області, зробивши відповідний запис у журналі обслуговування газорозподільної установи котельної № 6, під час обідньої перерви (з 11 години 00 хвилин до 11 години 48 хвилин), він вирішив пішки прямувати до котельної № 2 для її технічного огляду, що був передбачений нарядом підприємства слюсарю з ремонту та експлуатації газового обладнання. Маршрут пересування між котельними № 6 та № 2 на підприємстві не затверджено, а тому він обрав зручний для нього маршрут, який пролягав в м. Красноармійську по вул. Правди, вул. Шмідта, пров. Мостовий, вул. 8-го Марта, пров. Ольшанського до залізничного пішохідного мосту. Приблизно, об 11 годині 50 хвилин, повернувши з вул. Шмідта на пров. Мостовий, він підсковзнувся на снігу і впав на дорогу та самостійно піднятися вже не зміг. Побачивши знайомого [PERSON], який їхав на легковому автомобілі «Волга ГАЗ 3110», державний номер [NUMBER] разом з пасажиром [PERSON], попросив його підвезти до будь-якого приміщення. [PERSON] завіз його в приміщення ШПУ, що розташоване за шляхом слідування по вул. Череватенка в м. Красноармійську, де й залишив його, оскільки поспішав на роботу. Про сталий випадок [PERSON] зателефонував дружині та попросив її зробити виклик до «Швидкої медичної допомоги». Остання о 14 годині 47 хвилин прибула до нього за місцем виклику, звідки доставила його до Красноармійської центральної районної лікарні, а потім - до травматологічного відділення Димитрівської центральної міської лікарні. Про отриману травму старша медична сестра останньої лікарні зателефонувала до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійську Донецької області і повідомила про травмування. Внаслідок падіння позивач отримав «Закритий латеральний перелом шийки лівого стегнової кістки зі зміщенням» та в період з 02 по 10 грудня 2014 року знаходився на стаціонарному лікування в Димитровській центральній міській лікарні, а з 10 по 30 грудня 2014 року - в Державному закладі в «Спеціалізована медико - санітарна частина № 6 Міністерства охорони здоров'я України». 08 грудня 2014 року комісія з розслідування нещасного випадку, що стався 02 грудня 2014 року з позивачем, дійшла до висновку, що нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом. Вказане рішення комісії він оскаржив до Територіального управління Держгірпромнагляду України в Донецькій області, яке запропонувало відповідачу провести повторне розслідування нещасного випадку і скласти відповідний акт, оскільки розслідування було проведено не в повному обсязі, а акт за формою Н-5 від 08 грудня 2014 року складено з порушенням вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок). 06 березня 2015 року комісія з розслідування нещасного випадку додатково провела розслідування та склала акт за формою Н-5, в якому знову дійшла висновку, що даний нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, оскільки з 11 годин 00 хвилин і до 15 годин 05 хвилин потерпілий знаходився у місті не за маршрутом переміщення між виробничими об'єктами підприємства, що не обумовлено виробничою необхідністю, а про нещасний випадок він не повідомив підприємство. 19 березня 2015 року позивач оскаржив це рішення до Територіального управління Держгірпромнагляду України в Донецькій області, яке в листі від 17 квітня 2015 року пропонувало заявнику у разі незгоди з висновками комісії з повторного розслідування нещасного випадку на підприємстві, звернутися до суду, для оскарження рішення комісії в судовому порядку. Звернувшись до суду, позивач просив встановити факт нещасного випадку, пов'язаний з виробництвом, з урахуванням цього, внести акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 02 грудня 2014 року за формою Н-5, та зобов'язати відповідача видати акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано факт нещасного випадку на виробництві, який стався з [PERSON] 02 грудня 2014 року об 11 годині 30 хвилин при виконанні трудових обов'язків слюсаря з ремонту та експлуатації газового обладнання Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа», з урахуванням чого внести зміни до акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5. Зобов'язано Комунальне підприємство «Красноармійськтепломережа» скласти акт за формою Н-1, в зв'язку з отриманням [PERSON] травми на виробництві 02 грудня 2014 року. Не погодившись з рішенням суду, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійську Донецької області (далі - ВВД ФСС у м. Красноармійську, Фонд) та Комунальне підприємство «Красноармійськтепломережа» (далі - КП «Красноармійськтепломережа», Комунальне підприємство), кожний апелянт окремо, подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. ВВД ФСС у м. Красноармійську у скарзі зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що на порушення вимог п.8 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, позивач не повідомив керівництво підприємства про травмування. Водій [PERSON] відвіз позивача не до лікарні, а до колишнього підприємства ШПУ, звідки машина «Швидкої медичної допомоги» госпіталізувала [PERSON] о 14 годин 57 хвилин з вул. Череватенка до лікарні . На думку апелянта, з діагнозом «Закритий латеральний перелом шийки лівого стегнової кістки зі зміщенням» потерпілий взагалі не міг тривалий час знаходитись без медичної допомоги. Комісія з розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, ознайомившись з поясненнями свідків, вивчивши нормативну та організаційну документацію, повторно дійшла висновку, що даний нещасний випадок, не є пов'язаним з виробництвом. КП «Красноармійськтепломережа» в апеляційній скарзі посилалось на те, що суд першої інстанції не встановив дійсне місце нещасного випадку. Суд не врахував, що позивач порушив п.8 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, оскільки не повідомив ні керівництво підприємства, ні свого безпосереднього начальника про нещасний випадок, незважаючи на те, що кожного року він під особистий підпис знайомився з правилами охорони безпеки та зобов'язаний був повідомити про нещасний випадок підприємство. Крім того, нещасний випадок трапився під час обіденної перерви, коли [PERSON] прямував до котельні № 2, що розташована на пров. Колосова в м. Красноармійську. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 09 вересня 2015 року рішення міськрайонного суду було змінено. Виключено з резолютивної частини рішення зобов'язання КП «Красноармійськтепломережа» внесення змін до акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5, що був складений з приводу розслідування нещасного випадку, що стався 02 грудня 2014 року з [PERSON] В іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року касаційну скаргу ВВД ФСС у м. Красноармійську Донецької області задоволено частково, рішення Апеляційного суду Донецької області від 09 вересня 2015 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача [PERSON] та представник ВВД ФСС у м. Красноармійську [PERSON], кожна з них окремо, доводи апеляційних скарг підтримали та просили задовольнити подані скарги. Позивач [PERSON] заперечував проти доводів обох апеляційних скарг, які вважав безпідставними, та просив відмовити в їх задоволенні, а рішення суду - залишити без змін. Представник іншої третьої особи до суду не з'явився, але про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена судовою повісткою та електронною поштою. Виконуючий обов'язки начальника Головного управління держпраці у Донецькій області [PERSON] просив розглянути справу у відсутності представника третьої особи, а копію рішення суду надіслати їм поштою (т. 2 а.с. 24). Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача та третьої особи і позивача, дослідивши ма¬теріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарги слід задовольнити частково, а рішення суду - змінити, виходячи з наступних підстав. Як зазначено в ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розг¬ляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рі¬шення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заяв¬лених у суді першої інстанції. Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Частиною 2 ст. 309 ЦПК України передбачено, що норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із КП «Красноармійськтепломережа», працюючи слюсарем з ремонту та експлуатації газового обладнання. 02 грудня 2014 року об 11 годині 00 хвилин, виконавши технічне обслуговування котельної № 6, що розташована на території геріатричного пансіонату по вул. Правди в м. Красноармійську, та зробивши відповідний запис у журналі обслуговування газорозподільної установи котельної № 6, позивач під час обідньої перерви (з 11 години 00 хвилин до 11 години 48 хвилин) направився пішки до котельної № 2 для її обслуговування за нарядом роботодавця. Маршрут пересування між котельними № 6 та № 2 на підприємстві не затверджено, а тому позивач мав можливість пересуватися будь-яким маршрутом, що зручний для нього. Він обрав маршрут, який пролягав по вул. Правди, вул. Шмідта, пров. Мостовий, вул. 8-го Марта, пров. Ольшанського до залізничного пішохідного моста. Повернувши з вул. Шмідта на пров. Мостовий та слідуючи за обраним маршрутом, [PERSON] підсковзнувся на снігу і впав, самостійно піднятися не зміг. Зазначене підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили в судовому засіданні, що 02 грудня 2014 року в період з 12 до 13 години вони рухалися по вул. Шмідта на автомобілі «Волга ГАЗ 3110», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] На перетині з пров. Мостовий побачили [PERSON] Коли зупинилися біля нього, то [PERSON] поскаржився на біль в стегні та плечі, а також на те, що замерз і піднятися самостійно не може, а тому попросив відвезти його куди-небудь, щоб він міг зігрітися та перепочити. Оскільки вони поспішали на роботу, то [PERSON] відвіз його по шляху слідування до підприємства ШПУ, що знаходиться по вул. Череватенка, де й залишили його. В подальшому, о 14 годині 47 хвилин на підприємство ШПУ, яке не є об'єктом КП «Красноармійськтепломережа», куди [PERSON] потрапив після травмування, прибула «Швидка медична допомога» й транспортувала його до лікарні. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд встановив той факт, що 02 грудня 2014 року об 11 годині 30 хвилин під час виконання трудових обов'язків слюсаря з ремонту та експлуатації газового обладнання КП «Красноармійськтепломережа» з ним трапився нещасний випадок, що пов'язаний з виробництвом, оскільки при прямуванні до об'єкта обслуговування за дорученням роботодавця він впав та отримав тілесне ушкодження. В період з 02 по 10 грудня та з 10 по 30 грудня 2014 року він знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Латеральний перелом шийки лівого стегна зі зміщенням». Тому порушене право позивача на складання акту за формою Н-1 підлягає захисту. Одночасно суд зробив висновок, що повторне рішення комісії з розслідування нещасного випадку, який стався 02 грудня 2014 року об 11 годині 30 хвилин відносно того, що даний нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, є безпідставний і суперечить обставинам справи, а тому в резолютивній частині рішення зазначив, що з урахуванням чого слід внести зміни до акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5. Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно проаналізував наявні докази по справі, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку відносно того, що з [PERSON] 02 грудня 2014 року об 11 годині 30 хвилин при виконанні ним трудових обов'язків слюсаря з ремонту та експлуатації газового обладнання КП «Красноармійськтепломережа» трапився нещасний випадок на виробництві, а місцем нещасного випадку є пров. Мостовий на перехресті з вул. Шмідта. Твердження ВВД ФСС у м. Красноармійську та КП «Красноармійськтепломережа» в апеляційних скаргах про те, що нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, а суд не встановив місце настання нещасного випадку, апеляційний суд відхиляє, як безпідставні, виходячи з наступного. Так, відповідно до журналу видачі нарядів слюсарю з ремонту та експлуатації газового обладнання, [PERSON] отримав завдання на обслуговування котелень № № 2, 4, 6, 14 та 15 (а.с. 82-83). 02 грудня 2014 року [PERSON] провів технічний огляд котелень № 6 та № 14, що підтверджується відповідними записами в журналах експлуатації ГРУ цих котелень (а.с. 77-78, 79-80). Маршрут пересування між котельними № 6 та № 2 на підприємстві не затверджено, що підтвердив представник відповідача та свідки [PERSON] (інженер з охорони праці КП «Красноармійськтепломережа») і [PERSON] (безпосередній керівник [PERSON] та майстер КП «Красноармійськтепломережа»). Остання свідок також пояснила, що, не зважаючи на встановлений графік роботи, і наявність обіденної перерви з 11-00 години до 11-48 години, слюсарі з ремонту та експлуатації газового обладнання виконують необхідну роботу, а потім у вільний час обідають. Позивач при цьому трудову дисципліну ніколи не порушував та свої трудові обов'язки завжди виконував якісно. Отже, судом правильно зроблено висновок, що місце, де був виявлений позивач, і є тим місцем, де стався нещасний випадок. Таким чином, суд правильно встановив факт та місце нещасного випадку - пров. Мостовий на перехресті з вул. Шмідта, оскільки свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання в судді, що [PERSON] 02 грудня 2014 року вони побачили на пров. Мостовому, який поскаржився їм на те, що після падіння він пересуватися самостійно не може. Зазначені пояснення позивача та показання свідків в суді апелянтами не спростовані. Доводи апеляційних скарг ВВД ФСС у м. Красноармійську та КП «Красноармійськтепломережа» відносно можливого необ'єктивного пояснення [PERSON] та показань свідків [PERSON] та [PERSON] щодо встановлених судом обставин, мають характер припущення, а, відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання КП «Красноармійськтепломережа» в апеляційній скарзі про те, що нещасний випадок з [PERSON] стався під час обіденної перерви, не спростовують правильних висновків суду, що сталий нещасний випадок є таким, що пов'язаний з виробництвом. Так, відповідно до п.15 підпункту 11 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, обставинами, за якими нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є прямування потерпілого до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об'єкта за дорученням роботодавця. Судом встановлено, що в 02 грудня 2014 року [PERSON] прямував до об'єкта обслуговування за дорученням роботодавця, який отримав його згідно наряду, проте, затвердженого маршруту прямування між котельнями № 6 та № 2 на підприємстві не існує, що не заперечував і представник відповідача в суді. Та обставина, що в цей час була обідня перерва, не є підставою для визнання нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом, оскільки підпунктом 2 п.15 вказаного Порядку, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є перебування на робочому місці, на території підприємства або іншому місці для виконання потерпілим трудових обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу. Таким чином, аналізуючи всі наявні докази по справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановлений факт нещасного випадку на виробництві та місце його настання. Довід відповідача про те, що позивач порушив п.8 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, не повідомивши ні керівництво підприємства, ні свого безпосереднього начальника про нещасний випадок, не є підставою для відмови у визнанні нещасного випадку, пов'язаним з виробництвом. Апеляційний суд також враховує, що з показань свідка [PERSON] (безпосереднього керівника позивача) випливає, що, не зважаючи на встановлений графік роботи і наявність обіденної перерви, слюсарі виконують необхідну роботу, а потім у вільний час обідають, при цьому позивач [PERSON] трудову дисципліну на виробництві ніколи не порушував. Окрім цього, обставини, за якими нещасні випадки не визнаються, пов'язаними з виробництвом, вичерпно перелічені в п.16 вказаного Порядку, проте, в даному випадку вони відсутні та на них не посилаються ні відповідач, ні третя особа в апеляційних скаргах. Тобто, для встановлення факту нещасного випадку на виробництві не має значення знаходився працівник на перерві чи ні. Не повідомлення позивачем відразу після отримання травми свого керівництва (в порушення вимог п.8 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 1232 від 30 листопада 2011 року), не дає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки факт нещасного випадку на виробництві встановлено судом на підставі сукупності досліджених доказів. Доводи апеляційної скарги Фонду відносно того, що машина «Швидкої медичної допомоги» транспортувала позивача з вул. Череватенка о 14 годин 57 хвилин з діагнозом: «Закритий латеральний перелом шийки лівого стегна зі змішенням» і на думку апелянта з таким діагнозом не можна тривалий час обходитися без медичної допомоги, є лише суб'єктивним судженням та припущенням, на підставі якого не може ухвалюватись судове рішення. Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту нещасного випадку на виробництві та зобов'язання відповідача скласти акт за формою Н-1 є правильним і скасуванню або зміні не підлягає. Однак, з висновками суду, викладеному в абзаці другому резолютивної частини рішення відносно внесення зміни до акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5, повністю погодитись не можна і в цій частині рішення підлягає зміні, виходячи з наступного. З тексту позовної заяви [PERSON] вбачається, що вимоги останнього фактично зводились до оспорювання рішення комісії, яке міститься в затвердженому акті за формою Н-5, складеного за результатами додаткового розслідування нещасного випадку, що трапився з ним 02 грудня 2014 року об 11 годині 30 хвилин при виконанні трудових обов'язків слюсаря з ремонту та експлуатації газового обладнання КП «Красноармійськтепломережа». За змістом ст. ст. 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст. 22 Закону України від 14 жовтня 1992 року «Про охорону праці», п.п. 10 та 14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30 листопада 2011 року, роботодавець повинен організовувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов'язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов'язана з'ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування нещасного випадку за відповідною формою. У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ, або незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду. Висновок суду стосовно того, що нещасний випадок стався з [PERSON] 02 грудня 2014 року об 11 годин 30 хвилин при виконанні ним трудових обов'язків, є правильним. Факт отримання 02 грудня 2014 року о 11 годині 30 хвилин позивачем травми при падінні на дорогу - пров. Мостовий на перехресті з вул. Шмідта при переміщенні його до котельні № 2 (об'єкта обслуговування) за дорученням роботодавця, внаслідок чого з діагнозом «Закритий латеральний перелом шийки лівого стегнової кістки зі зміщенням» в період з 02 по 10 та з 10 по 30 грудня 2014 року він перебував на стаціонарному лікуванні, встановлений в судовому засіданні на підставі досліджених доказів, яким суд дав належну оцінку. Висновок комісії з додаткового розслідування про те, що нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, оскільки позивач у період робочого часу з 11 годин до кінця робочого дня знаходився поза маршрутом пересування, яке не обумовлено виробничою необхідністю, суперечить встановленим судом обставинам справи, є помилковим та підлягає скасуванню, як неправомірний. Відповідно до п.7 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30 листопада 2011 року, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків. Так, згідно з п. 15 підпунктом 11 вказаного Порядку, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є: прямування потерпілого об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об'єкта за дорученням роботодавця. При вирішенні справи суд правильно виходив з того, що 02 грудня 2014 року об 11 годині 30 хвилин потерпілий прямував до котельні № 2 для її обслуговування за дорученням роботодавця, згідно отриманого наряду, та травму отримав при виконанні трудових обов'язків слюсаря з ремонту та експлуатації газового обладнання Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа». За таких обставин комісія з додаткового розслідування нещасного випадку на виробництві дійшла неправомірного висновку про те, що нещасний випадок, що стався з [PERSON] при виконанні ним трудових обов'язків 02 грудня 2014 року об 11 годині 30 хвилин, не пов'язаний з виробництвом. Висновок цієї комісії, що міститься в п. 6 акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5, апеляційний суд визнає неправомірними та вважає необхідними його скасувати. Оскільки при ухваленні рішення суд першої інстанції допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, то відповідно до вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в абзаці 2 резолютивної частини слід змінити. Абзац другий резолютивної частини рішення викласти наступним чином: «Визнати факт нещасного випадку на виробництві, який стався з [PERSON] 02 грудня 2014 року об 11 годині 30 хвилин при виконанні трудових обов'язків слюсаря з ремонту та експлуатації газового обладнання Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа», з урахуванням чого висновок комісії, що міститься п. 6 акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5, скасувати». В іншій частині рішення суду слід залишити без змін. Таким чином, апеляційні скарги Фонду та Комунального підприємства підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial