Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 2 листопада 2009 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON], який згодом було розірвано 8 травня 2012 року. Від цього шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає, хоча матеріально забезпечений та має можливість надавати матеріальну допомогу, але оскільки сторони не дійшли згоди про добровільну сплату, позивач вимушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно по день її повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги, просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 400 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, вказав, що згоден сплачувати 400 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON]. Вказав, що не працює. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що у сторін є донька: [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Відповідно до рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 8 травня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.3). Також судом встановлено, що після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно довідки від 2 жовтняя 2014 року №1078, виданої Комаргородською сільською радою [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні (а.с.5). Таким чином, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд вважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі, у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, а саме з 2 жовтня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 243,60 грн. судового збору На підставі викладеного,

Outcome: approved