Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

у квітні 2014 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» про стягнення заробітної плати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у період з 22 квітня 2010 року по 30 січня 2012 року він працював на посаді юрисконсульта у КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» та був звільнений за власним бажанням. Однак, одразу на наступний день після звільнення позивач за згодою та безпосереднім запрошенням роботодавця продовжував працювати на своїй посаді протягом лютого 2012 року. Також позивач вказує на те, що він безпосередньо брав участь у даному судового засіданні 28 лютого 2012 року, про що зазначено у судовому рішенні. Також у лютому 2012 року позивач підписував і подавав документи він імені та в інтересах КП «ЖЕО-109 Голосіївського району». До всіх заяв додавались оригінали платіжних доручень, а також копії вхідних документів, які отримані КП «ЖЕО-109 Голосіївського району у період після 31 січня 2012 року. До кожної заяви, які позивач здавав у суди, додавалася копія довіреності № 1 від 05 січня 2012 року на ім'я позивача та пред'являвся оригінал довіреності, який позивачу видав директор КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» 01 лютого 2012 року для можливості забезпечення процесуальних дій позивачем від імені ЖЕО-109. Оскільки позивач був допущений до роботи, [PERSON] вважає, що фактично були продовжені трудові відносини, які існували раніше. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача 2803,52 грн. середнього заробітку. У заяві про збільшення позовних вимог [PERSON] просить встановити факт перебування його у трудових відносинах з КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» у період з 01 лютого 2012 року по 28 лютого 2012 року та стягнути з відповідача 2199,75 грн. заробітної плати. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення, зазначивши, що 30 січня 2012 року позивач був звільнений з посади юрисконсульта КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» за власним бажанням. При звільненні йому була виплачена компенсація за невикористану відпустку в кількості 42 календарних дня та проведений повний розрахунок. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що бабич В.М. працював на посаді юрисконсульта у КП «ЖЕО-109 Голосіївського району2 з 22 квітня 2010 року по 30 січня 2012 року. Наказом № 4-к від 30 січня 2014 року [PERSON] був звільнений з посади юрисконсульта КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. (а.с. 47) Рішенням Голосіївського району м. Києвавід 21 лютого 2014 року позов [PERSON] задоволено частково. Постановлено зобов'язати КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» видати позивачу довідку про його роботу у відповідача із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу і розміру заробітної плати. В решті позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08 квітня 2014 року позов [PERSON] задоволено. Постановлено рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2014 року в частині відмови у наданні інформації про заробітну плату з розшифровкою нарахувань утримань із заробітної плати, у наданні довідки про перебування у відпустках, виданні відповіді про причини невиплати премії за період з серпня 2011 року по січень 2012 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов'язати КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» надати [PERSON] довідку про його заробітну плату з розшифровкою складових нарахування та утримання із заробітної плати; довідку про тривалість використаної [PERSON] відпустки за 2010-2011 роки та надати відповідь про причини невиплати [PERSON] премії за період з серпня 2011 року по січень 2012 року. (а.с. 40-43) Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що в період з 01 лютого 2012 року по 28 лютого 2012 року він перебував у трудових відносинах з КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» та продовжував працювати на посаді юрисконсульта. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що, звертаючись у судові установи, він діяв на підставі довіреності № 11 від 05 січня 2012 року, виданої директором КП «ЖЕО-109 Голосіївського району», Терміно дії до 31 грудня 2012 року, згідно з якою йому надано право представляти інтереси підприємства в усіх органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, у тому числі нотаріальних конторах, податкових органах, органах державної реєстрації підприємств, та у судах, зокрема господарських та адміністративних судах, інших органах пов'язаних із судочинством. На підтвердження виконання своїх трудових обов'язків позивач надав документи та судові рішення. З матеріалів справи вбачається, що позивачем була складена апеляційна скарга на рішення Господарського суду м. Києва від 12 січня 2012 року у справі № 26/351, яка була подана ним до канцелярії суду. За наслідками вказаної апеляційної скарги постановою Київського апеляційного господарського суду від 28 лютого 2012 року рішення Господарського суду м. Києва від 12 січня 2012 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким була зменшена сума боргу КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» на 227 677,86 грн. З тексту постанови вбачається, що позивач, як представник відповідача, приймав участь в судовому засіданні 28 лютого 2012 року в Київському апеляційному господарському суді на підставі довіреності № 11 від 05 січня 2012 року. (а.с. 22) Також з матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2012 року до Голосіївського районного суду м. Києва позивачем була подана апеляційна скарга та клопотання про поновлення строків на подання апеляційної скарги у справі № 2-н-43/12 на ухвалу про відмову у відкритті провадження за заявою КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» про видачу судового наказу. (а.с. 24, 25) 06 лютого 2012 року до Голосіївського районного суду м. Києва позивач, як представник КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» подав заяви по справам № 2н-22/12, 2н-46/12 та 2н-30/12. (а.с. 26-28) 09 лютого 2012 року позивач подавав до Апеляційного суду м. Києва заяву у справі № 22-4117/2012, разом з якою був наданий оригінал платіжного доручення на оплату судового збору, а також копія ухвали Апеляційного суду м. Києва із вхідним штампом ЖЕО-109 від 08 лютого 2012 року та копія конверту, направленого з Апеляційного суду м. Києва, на підтвердження дати отримання ухвали апеляційного суду про усунення недоліків.(а.с. 29) 20 лютого 2012 року [PERSON], як представник ЖЕО-109, подавав заяву до Апеляційного суду м. Києва з оригіналом платіжного доручення у справі № 22-4129/2012. (а.с. 30) Суд звертає увагу на те, що до зазначених заяв [PERSON], як представником КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» додавалися оригінали платіжних доручень, а також копії вхідних документів, які отримані відповідачем у період після 31 січня 2012 року. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що він не зміг би отримати вказані документи, які надійшли до КП «ЖЕО-109 Голосіївського району2 після 30 січня 2012 року якби не продовжував працювати юрисконсультом на підприємстві. Жодним чином він не зміг би отримати оригінали платіжних доручень, не маючи доступу до робочого місця. Платіжні доручення, як бухгалтерські документи, підписані директором та головним бухгалтером підприємства, на них містяться штампи та печатки банківської установи,що виключає самостійну діяльність позивача як сторонньої особи без погодження з керівництвом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] після свого звільнення 30 січня 2012 року продовжував працювати юрисконсультом кП «ЖЕО-109 Голосіївського району» у зв'язку у повному обсязі виконував свої посадові обов'язки. Також вона зазначила, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року, був частково задоволений її позов до КП «ЖЕО-109 Голосіївського району». Постановлено наказ № 60 від 29 лютого 2012 року «Про зупинення виплати по наказу» визнати незаконним. Стягнути з КП «ЖЕО_109 Голосіївського району» на користь [PERSON] 2 200 грн. (а.с. 10) Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2012 року позивач, як представник КП «ЖЕО-109» подав до Голосіївського районного суду м. Києва апеляційну скаргу у справі 3 2-4393/11, підписану директором КП «ЖЕО-109 Голосіївського району», у додатку до якої ще 2 платіжних доручення. (а.с. 32) Також 16 лютого 2012 року позивачем була здана заява про видачу судового наказу про стягнення боргу з [PERSON], яка була підписана директором КП «ЖЕО-109 Голосіївського району». (а.с. 33) 21 лютого 2012 року [PERSON] як представник КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» приймав участь у судовому засіданні в Апеляційному суді м. Києва та подав заяву про видачу ухвали у справі № 22-4117/2012. (а.с. 34) Суд звертає увагу на те, що до кожної із заяв, які позивач здавав у суди, додавалася копія довіреності № 11 від 05 січня 2012 року на його ім'я позивача та пред'являв оригінал довіреності, який позивачу видав директор 01 лютого 2012 року для можливості забезпечення процесуальних дій позивачем від імені КП «ЖЕО-109». Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими з огляду на наступне. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 4 ст. 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Вищевикладені обставини, положення діючого законодавства та факт передачі [PERSON] повноважень діяти від імені КП «ЖЕО-109 Голосіївського району», оригіналів платіжних доручень та документів, які надійшли відповідачу після 30 січня 2012 року, на думку суду, є підтвердженням факту укладення між сторонами у справі трудового договору про прийняття останнього на підприємство на роботу на посаду юрисконсульта. Факт перебування позивача в трудових відносинах з КП «ЖЕО109 Голосіївського району» має юридичне значення, оскільки з встановленням такого факту безпосередньо пов'язана реалізація права позивача на оплату праці. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе встановити факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з КП «ЖЕО109 Голосіївського району» в період з 01 лютого 2012 року по 28 лютого 2012 року. Згідно довідки від 03 червня 2014 року № 52 про зарплату з розшифровкою складових (а.с. 72) середньомісячна заробітна плата позивача становить 2803,52 грн. За вирахуванням податків та обов'язкових платежів сума заробітної плати складає 2304,39 грн. Середньоденна заробітна плата становить 127,44 грн., а після відрахування податків та зборів - 104,75 грн. Таким чином, за період з 01 лютого 2012 року по 28 лютого 2012 року заробітна плата становить 2199,75 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За таких підстав,позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved