Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мадяр про збільшення розміру аліментів та стягнення заборгованості по виплаті аліментів за попередній період та неустойки (пені) внаслідок несплати аліментів. Позовна заява мотивована тим, що 17.02.2001 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON]. 20.04.2004 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21.12.2004 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 25% від його заробітної плати щомісячно, та до досягнення ним повноліття. У зв»язку з тим, що [PERSON] сплачував аліменти згідно якогось свого розрахунку, виникла заборгованість, яка станом на початок 2018 року становить 26282 гривень. Окрім того зазначала, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає. Для навчання їхнього спільного сина та забезпечення йому належного фізичного та духовного розвитку щомісячно необхідна значна сума коштів. З урахуванням викладеного [PERSON] просила стягнути заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 27902 гривні, стягнути неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дитини в розмірі 54448,72 гривень та збільшити розмір аліментів до розміру в сумі 2500 гривень, які стягуються з [PERSON] за рішенням суду 3000 гривень. Позивач в судовому засіданні заявила клопотання про залишення позовної вимоги стосовно стягнення заборгованості по виплаті аліментів за попередній період з [PERSON] та стягнення неустойки (пені) без розгляду. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 24 вересня 2018 року позовну заяву в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів за попередній період та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з обставин зазначених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позов визнав в повному розмірі та просив його заодоволити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін , суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між стронами розірвано 20.04.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 20.04.2004 року, актовий запис №51. (а.с.18) [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 17). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21 грудня 2004 року видано виконавчий лист, за яким стягнено із [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 21 грудня 2004 року до досягнення ним повноліття.(а.с.20) Згідно довідки Кольчинської сільської ради від 24.04.2018 року [PERSON] проживає та знаходиться на повному утриманні [PERSON] (а.с.28) Із часу стягнення аліментів рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21 грудня 2004 року обставини, що мали значення для визначення судом розміру грошового утримання з батька для дитини, істотно змінилися. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2018 році становить (становитиме) від 1860,00 грн до 2027,00 грн на 31.12.2018. З урахуванням такої динаміки прожиткового мінімуму доводи позивача про те, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини стало обходитись значно дорожче відповідають дійсним обставинам. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч.ч. 1, 3 ЦПК України). За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред'явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. За цих умов, незмінну і незначну за розміром протягом тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дитини не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір такої матеріальної участі лише зменшується та перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. За приписами СК України: батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180); за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3); розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч. 2); суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3). Отже, матеріальне утримання дитини є обов'язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред'явлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Тож, слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов'язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі. Власне недостатність у матері коштів на утримання дитини сумнівів не викликає, відповідні доводи позивача не спростовані, а матеріли справи та позиція відповідача, який позовні вимоги визнав щодо збільшення розміру аліментів до суми у розмірі 2500 гривень, у сукупності з іншими матеріалами справи вказують на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дитині. Беручи до уваги результат виконання сторонами обов'язку доказування обставин, що мають значення в справі, окрім того, слід констатувати, що Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв'язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Враховуючи вищевказані норми права та врахувавши обставини справи, та те що відповідач визнає позов, інших дітей на утриманні не має, матеріально спроможний матеріально забезпечувати свого сина, то суд приходить до висновку про необхідність встановлення розміру аліментів рішенням суду у розмірі 2500 грн. щомісячно. Стосовно вимоги позивача щодо стягнення збільшеного розміру аліментів починаючи з дати подання даного позову, то слід зазначити наступне, що відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - постанова Пленуму № 3), у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (п. 23), а тому в цій чатині позову слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved