Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за просточення сплати аліментів. Просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 19 048 грн. 00 коп. та сплачені судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року відповідача [PERSON] зобов'язано сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з 12 травня 2014 року і до повноліття сина в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% мінімальної заробітної плати щомісячно. Відповідач взагалі не виконує рішення суду і станом на 01 січня 2015 року існує борг по сплаті аліментів в сумі 21 165 грн. 20 коп., що підтверджується розрахунком головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 20 січня 2015 року. З 01 січня 2015 року по 01 квітня 2015 року відповідач надалі не сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, внаслідок чого станом на 01 квітня 2015 року за відповідачем утворилася нова заборгованість по виплаті аліментів в сумі 31 245 грн. 66 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 серпня 2003 року (а.с. 3). Від спільного шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 3), [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року на утримання [PERSON], [INFO], в період з 12 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття з відповідача стягувалися аліменти в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% мінімальної заробітної плати щомісячно (а.с. 6-7). Постановою державного виконавця відділу Дарницького районного управління юстиції в м. Києві Білан Ю.С. відкрито виконавче провадження по стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], в період з 12 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття з відповідача стягувалися аліменти в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% мінімальної заробітної плати щомісячно (а.с.10). Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця № 857/9 у зв'язку з неналежним виконанням відповідача покладених на нього аліментних зобов'язань за період з 01.01.2014 р. по 01.04.2014 р. утворилась заборгованість за прострочення сплати аліментів в розмірі 31 245, 66 грн. (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України (далі - СК України), при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки за період з 01.01.2015 р. по 01.04.2015 р. (90 днів), розраховуючи заборгованість, починаючи з першого числа наступного місяця, після якого допущена заборгованість із сплати аліментів, шляхом множення одного відсотка від суми заборгованості на кількість днів, підсумковий розмір неустойки за зазначений вище період становить 19 048, 00 грн. Даний розрахунок складений на підставі довідки, виданої державним виконавцем (а.с. 12), дії державного виконавця, щодо розрахунку заборгованості за даною довідкою сторони у встановленому законом порядку не оскаржувались. Згідно постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Відповідач з позовом до суду про розстрочення сплати боргу по аліментам, або зміною розміру аліментів не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що відповідач не виконує рішення суду, що потягло заборгованість по сплаті аліментів та у позивача виникло право стягувати неустойку за прострочення сплати аліментів, отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved