Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що у відділі державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-2641 від 19.09.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 5000 гривень на всіх щомісячно, починаючи з 23.09.2010 року і до повноліття. Станом на 01 червня 2015 року заборгованість по сплаті аліментів становить 281363,63 грн, яка на даний час не погашена. Посилаючись на те, що їй та відповідачу належать в рівних частинах, по 1/2 кожному, майнові права на нежитлові вбудовані приміщення №№ 10, 12, загальною площею 51,3 кв.м, вартістю 481960,00 грн, що розташовані на дев'ятнадцятому (технічному) поверсі багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на відсутність у відповідача іншого майна та відсутність домовленості з відповідачем з приводу добровільної передачі його частки на погашення заборгованості, позивач просить на підставі ст.. 366 ЦК України звернути стягнення на 1/2 частку у спільному майні шляхом переведення на неї прав та обов'язків [PERSON] як співвласника вищезазначених нежитлових вбудованих приміщень, визнати за нею право власності на них та провести перерахунок заборгованості, зменшивши суму боргу на 240 980 грн, тобто, на вартість 1/2 частки вказаних нежитлових приміщень. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засідання позов не визнала, посилаючись на те, що звернення стягнення на майно боржника у зв'язку з несплатою аліментів відноситься до компетенції державної виконавчої служби і не потребує прийняття судом додаткового рішення з приводу цього, тому вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 5000 гривень на всіх щомісячно, починаючи з 23.09.2010 року і до повноліття. 19 вересня 2011 року на підставі вказаного рішення судом видано виконавчий лист №2-2641/2010, який перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Згідно довідки-розрахунку № 38280, виданої 18.11.2016 року відділом ДВС Броварського МРУЮ, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.11.2016 року становить 299693,30 грн. Судом також встановлено, що позивачу та відповідачу належать в рівних частинах, по 1/2 кожному, майнові права на нежитлові вбудовані приміщення №№ 10, 12, загальною площею 51,3 кв.м, що розташовані на дев'ятнадцятому (технічному) поверсі багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно висновку про ринкову вартість нерухомості, складеному суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], станом на 14 вересня 2015 року ринкова вартість нежитлових вбудованих приміщень 19-го (технічного) поверху багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] становить 481 960 грн, а 1/2 частки - 240 980 грн. Представником відповідача не надавались у судовому засіданні данні про іншу вартість спірних приміщень та не заявлялось клопотань про витребування відповідних доказів чи призначення експертиз. У вересні 2015 року [PERSON] зверталася до [PERSON] з письмовою пропозицією про переведення на неї майнових прав на 1/2 частку вищезазначених нежитлових приміщень в рахунок погашення заборгованості по сплаті алмінтів, однак домовленості не досягнуто. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Статтею 366 Цивільного кодексу України встановлено, що: 1. Кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. 2. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини справи, та норми права, які їх регулюють, суд дійшов висновку, що позивачка має право на переведення на неї прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку, з урахуванням того, що сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 299693,30 гривень, а ринкова вартість 1/2 частини спірних нежитлових приміщень становить 240980 гривень, різниця складає 58713,30 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Суд критично оцінює правову позицію представниці відповідача, що всі дії щодо погашення заборгованості повинні вчинятися виключно в рамках виконавчого провадження, оскільки наявність виконавчого провадження не позбавляє права кредитора отримати від боржника належні йому гроші у будь який, не заборонений законом спосіб. Що стосується вимог про визнання за позивачем права власності на спірні нежитлові вбудовані приміщення, то суд вважає їх безпідставними, а тому відмовляє в їх задоволенні. Відповідно до статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1205 гривень, а також в доход держави недоплачений судовий збір у сумі 1204 гривні 80 копійок, виходячи з того, що при ціні позову 240980 грн, судовий збір підлягає сплаті у сумі 2409,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial