Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] , про повернення грошових коштів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 14.10.2014 року вона та її чоловік - [PERSON] з метою придбання у майбутньому квартири [ADDRESS] передали [PERSON] 16 500,00 доларів США, а [PERSON] написав розписку про отримання грошей і сторони підтвердили, що вартість квартири складає 26 500,00 доларів США, і що повний розрахунок у розмірі 10 000,00 доларів США має бути проведено до 31.12.2015 року. Впродовж 2016 року [PERSON] та [PERSON] за допомогою своїх родичів оплатили необхідні для придбання квартири [ADDRESS] гроші у розмірі 10 000,00 доларів США. Проте, у квітні 2017 року між подружжям [PERSON] і [PERSON] припинились шлюбні відносини. 13.02.2018 року [PERSON] , як на її думку, у зговорі зі [PERSON] навмисно оформили договір купівлі-продажу квартири з іншою особою - [PERSON] , з метою запобігання поділу квартири між подружжя - нею та [PERSON] Вважає, що [PERSON] повинен повернути половину грошових коштів, які були передані згідно розписці, а саме 8 250,00 доларів США в національній валюті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Надав суду пояснення. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. Пояснив, що дійсно, 14.10.2014 року відповідачем отримано грошові кошти у сумі 16 500,00 доларів США в якості задатку за придбання належної йому квартири [ADDRESS] , однак наголосив на тому, що грошові кошти були отримані ним безпосередньо від [PERSON] , про що свідчить розписка від 14.10.2014 року, позивач [PERSON] ніяких коштів йому не передавала. Крім того, твердження позивача про те, що впродовж 2016 року [PERSON] і [PERSON] за допомогою своїх родичів оплатили необхідні для придбання квартири гроші у розмірі 10 000,00 доларів США, не відповідає дійсності. Ніяких коштів, окрім завдатку від [PERSON] , а тим більше від [PERSON] та від їх родичів відповідач не отримував. 13.02.2018 року відповідач продав належну йому квартиру [PERSON] А на початку 2018 року [PERSON] повідомив його про те, що квартиру він придбавати не буде, оскільки не має коштів, тому запропонував відповідачу продати її та повернути йому кошти. 08.08.2018 року [PERSON] грошові кошти у сумі 16 500,00 доларів США було передано [PERSON] Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що грошові кошти у сумі 16 500,00 доларів США він особисто передавав [PERSON] Тому [PERSON] грошові кошти і було повернуто саме йому. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зв`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, [PERSON] ., вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, з оригіналу розписки вбачається, що 14.10.2014 року [PERSON] передав [PERSON] , а [PERSON] отримав завдаток за купівлю у майбутньому квартири [ADDRESS] у розмірі 16 500,00 доларів США. Зазначено також, що повна вартість квартири складає 26 500,00 доларів США, повний розрахунок між сторонами буде виконано не пізніше 31.12.2015 року у розмірі 10 000,00 доларів США (а.с. 28). Факт повернення грошових коштів в сумі 16,500 дол. США [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні представником відповідача та третьою особою [PERSON] , - визнається. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] повернув [PERSON] грошові кошти у розмірі 16 500,00 доларів США, які були передані [PERSON] від [PERSON] за придбання у майбутньому квартири [ADDRESS] , відповідно до розписки від 14.10.2014 року. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, завдатком (ст.546 ЦК України). Частиною 1 статті 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Згідно ч.2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Статтею 571 ЦК України передбачено правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком. Так, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Таким чином за змістом ст.ст.570,571 ЦК України положення законодавства про залишення завдатку особі яка його отримала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовуються лише у випадку, коли між сторонами був укладений договір, але він не виконується з вини будь-якої із сторін. У випадку коли сторони лише домовилися укласти договір в подальшому, але належним чином його не оформили, грошові кошти сплачені в рахунок виконання договору повинні бути визнані авансом та повернені в тому ж розмірі, в якому вони були передані. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, враховуючи, що грошові кошти в сумі 16 500 дол.США повернуто особі, яка згідно розписці, їх передавала, а саме - [PERSON] , підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed