Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь 27 000 грн. завданої діями останнього матеріальної шкоди та 10 000 грн. спричиненої моральної шкоди. Вказуючи на те, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області № 362/965/16-к від 04 квітня 2016 року, що набрав законної сили, встановлено обставини заподіяння [PERSON] матеріальної шкоди [PERSON], а також те, що дана шкода відповідачем позивачу відшкодована не була, в зв'язку із чим остання змушена звернутися до суду для захисту своїх прав. В судовому засіданні позивачка уточнила вимоги позову та просила суд стягнути з відповідача на свою користь 22 618 гривень матеріальної шкоди та 10 000 моральної шкоди завданої злочином. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи неодноразово повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надіслав (а.с.25, 29). Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом установлено, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.03.2016 року, що набрав законної сили, а тому встановлені ним обставини доказуванню за ч. ч. 4 ст. 61 ЦПК України не підлягають [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 2-х років позбавлення волі (а.с. 6-8). Вказаним вироком встановлено, що [PERSON], будучи потерпілою, цивільний позов не заявляла. Разом з тим, вироком встановлено факт заподіяння останній матеріальної шкоди, а саме, що у вересні 2015 року (точної дати та часу не встановлено) [PERSON], перебуваючи в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з сейфу, який розташований у дитячій кімнаті вищезазначеного будинку золоті вироби, які належать [PERSON], а саме: золотий ланцюг 585 проби, довжиною 55 см, вагою 14.30 г, вартістю 10010 гривень; золотий хрестик 585 проби, вагою 5.74 г, вартістю 3559 гривень; золоту обручку 585 проби вагою 2.8 г. вартістю 1481 гривна 50 копійок. Після чого [PERSON], викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму 15050 гривень (а.с.6-8). Згідно розписки [PERSON] від 02.03.2016 рок, останній зобов'язується повернути [PERSON] викрадені ним речі, а саме: ланцюжок та хрестик вартістю 20000 гривень, 3000 доларів США та 15000 гривень протягом однієї неділі (а.с.9). Однак, з пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] на момент розгляду справи в суді, матеріальну шкоду завдану злочином не відшкодував. В зв'язку з цим, позивачка просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином вартість викрадених ним золотих прикрас, яка згідно довідки фізичної-особи підприємця [PERSON] («Столична ювелірна фабрика») № 51 від 04.05.2016 року становить 22 618 гривень (а.с.33). Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до змісту ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що винними діями відповідача завдано шкоду позивачу, яка є потерпілою від кримінального правопорушення, то суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] завданої матеріальної шкоди в розмірі суму 22 618 грн., оскільки її розмір повністю доведений та обґрунтований. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом п.п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань перенесених [PERSON] через злочинні дії [PERSON], наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням останнього та його вини в її заподіянні, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи вік та стан здоров'я потерпілої, суд приходить до висновку, що на її користь підлягає відшкодуванню із відповідача моральна шкода в розмірі 6 000 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial