Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Коростишівського районного суду Житомирської області із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначала, що є бабою [PERSON] , [INFO] , батьками якої є відповідачі. Відповідачі із дитиною не спілкуються, не опікуються нею, ніде не працюють, ведуть аморальний образ життя, зловживають спиртними напоями, долею дитини не цікавляться та взагалі самоусунулися від виконання батьківських обов`язків відносно доньки. Дитина на даний час проживає спільно із позивачем та знаходиться на її утриманні, між ними склались теплі та доброзичливі стосунки. З цих підстав просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, призначити її опікуном дитини, а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі по 1000,00 гривень з кожного щомісячно і до повноліття дитини. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2019 року за вказаним позовом було відкрито провадження у справі та призначено підготовчий судовий розгляд. Відповідно до ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року матеріали цивільної справи були спрямовані за підсудністю на розгляд до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області та надійшли останньому 30.03.2020. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до розгляду по суті. Станом на день судового розгляду будь-яких інших заяв по суті справи сторонами надано не було. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи у передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України порядку повідомленими про час і місце розгляду справи, до суду повторно не прибули, відзиву на пред`явлений позов чи будь-яких інших заяв, що стосуються справи, в ході судового розгляду не надали. Представник Служби у справах дітей Коростишівської районної державної адміністрації також до суду не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Вирішення справи покладав на розсуд суду. З урахування наведених обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області від 13.02.2019, [PERSON] народилася [INFO] , про що вчинено актовий запис № 1020. Батьками зазначені: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] та приходиться бабою малолітній [PERSON] . Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із положеннями ст. 165 СК України Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із актами за № 802 ат № 803, складеними Коростишівською міською радою від 15.05.2019, позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в с. Кам`янка Тельманівського району Донецької області, фактично проживає по [ADDRESS] у складі сім`ї: сина [PERSON] , 2001 року народження, сина [PERSON] , 2005 року народження, матері [PERSON] , 1934 року народження, онуки [PERSON] , 2014 року народження. Як вбачається з акту, складеного Коростишівською міською радою від 23.06.2019, неповнолітня [PERSON] 2014 року народження, проживаючи спільно із [PERSON] [ADDRESS] , має належні житлово-побутові умови, забезпечені всім необхідним. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] спільно із донькою не проживають, їх місцезнаходження не відоме, що підтверджено листом ГУНП в Житомирській області від 02.08.2017 за наслідками проведеної перевірки. Разом із тим, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , не прибувши у судове засідання та не надавши відзиву на пред`явлений позов, не побажали реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ними батьківських обов`язків з виховання неповнолітньої доньки та опікування нею. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Рішенням виконкому Коростишівської міської ради від 22.09.2020 за № 243 затверджено висновок органу опіки та піклування Коростишівської міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] . Підсумовуючи наведене, виходячи, насамперед, з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що відповідачі не опікуються долею дитини, не відвідують, не спілкуються, життям не цікавляться, батьківської турботи не виявляють, суд вважає необхідним позбавити їх батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. Крім того, згідно із ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування, встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Відповідно до ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника, враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. В силу ч. 4 ст. 167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їх заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Таким чином, оскільки малолітня [PERSON] на сьогодення фактично позбавлена батьківської турботи, її навчанням, вихованням та утриманням займається баба - позивачка у справі [PERSON] , і уповноваженим органом опіки та піклування не наведено посилань на обставини, що унеможливлюють виконання останньою обов`язків опікуна, суд вважає можливим призначити позивача опікуном її малолітньою онукою. Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та згідно із ст. 166 ч. 2 цього ж Кодексу, позбавлення особи батьківських прав не звільняє її від такого обов`язку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, і перевіривши їх наданими доказами, суд вважає за необхідним стягнути з відповідачів аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі по 1000,00 гривень з кожного щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Також у відповідності до положень ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягнення понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 768,40 гривень, що стосуються розгляду вимог немайнового характеру, а також на користь держави судовий збір у загальній сумі 840,80 гривень, що стосується розгляду вимог майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved