Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» до [PERSON] про стягнення завданих збитків Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.10.2015 року між ним та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № АТ 314/15, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Renault Clio Symbol, д.н.з. [NUMBER]. 12.08.2016 року на проспекті Валерія Лобановського в м. Києві сталась ДТП,внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Renault Clio Symbol, д.н.з. [NUMBER]. Згідно із замовленням-нарядом ФОП [PERSON] № 000000090 від 07.09.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Clio Symbol, д.н.з. [NUMBER] склала 64 375, 00 грн. У зв'язку з цим, згідно умов договору страхування Позивачем було визнано зазначену подію страховим випадком, проведено розрахунок розміру страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 64 375, 00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 21072 від 21 вересня 2016 року. Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 14.09.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, тобто в порушенні вимог Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталась вказана ДТП та було пошкоджено автомобіль Renault Clio Symbol, д.н.з. [NUMBER]. Таким чином, до Позивача перейшло право на отримання від Відповідача компенсації виплаченого страхового відшкодування в розмірі 64 375, 00 грн. У зв'язку з цим, позивачем була направлена вимога про відшкодування завданих збитків з проханням сплатити відшкодування збитків, завданих з вини Відповідача у зв'язку із пошкодженням внаслідок ДТП автомобіля Renault Clio Symbol, д.н.з. [NUMBER], однак на момент подання позову до суду відповідач у добровільному порядку не виконав. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд стягнути на свою користь з [PERSON] компенсацію завданих збитків у розмірі 64 375, 00 грн. та 1 378, 00 грн. судового збору. Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п. п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч. 2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 25.01.2018 року озгляд цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» до [PERSON] про стягнення завданих збитків, продовжено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 29.10.2015 року між ПрАТ «СК «Рідна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № АТ 314/15, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Renault Clio Symbol, д.н.з. [NUMBER] (а.с.4-8). 12.08.2016 року на проспекті Валерія Лобановського в м. Києві сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Renault Clio Symbol, д.н.з. [NUMBER]. 15.08.2016 року страхувальник [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Рідна» з заявою-повідомленням про настання страхового випадку (а.с.8). Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.09.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто в порушенні п.п. 12.1; 2.3 (б) ПДР України, внаслідок сталась вищевказана ДТП (а.с.12-13). Згідно замовленням-нарядом ФОП [PERSON] № 000000090 від 07.09.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Clio Symbol, д.н.з. [NUMBER] склала 64 375, 00 грн. (а.с. 15) 20.09.2016 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.16). На підставі страхового акту № 4251 від 20.09.2016 року, розрахунку страхового відшкодування від 20.09.2016 року ПрАТ «СК «Рідна» сплатило ФОП «[PERSON]» страхове відшкодування в розмірі 64 375,00 грн. згідно платіжного доручення № 21072 від 21.09.2016 року (а.с.16-19). 30.09.2016 року ПрАТ «СК «Рідна» звернулось з вимогою про відшкодування завданих збитків до [PERSON] за вих. № 274/4 (3761), на яку відповідачем відповіді не було надано. (а.с.20). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1, 2 п.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної(немайнової) шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбаченіст.1166 ЦК України. Питання відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, передбачені ст.ст.1187,1188 ЦК України. Так, відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Право зворотної вимоги (регресу) особи, яка відшкодувала шкоду до винної у завданні шкоди особи та способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, передбачено ст.ст.1191 ЦК України, а саме ч.1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ст. 22.1 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно до ст.1194 ЦК України та позиції Верховного Суду України, зазначеній у постанові № 6-2878цс15 від 10.02.2016 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 14 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Доводи відповідача про те, що вартість відновлювального ремонту повинна встановлюватися з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу і розрахунок страхового відшкодування не є вірним, суд не бере до уваги, оскільки вони не підтверджені належними письмовими доказами. Письмові докази, наданні позивачем, а саме копія звіту та копія розрахунку, відповідачем також не спростовані. Клопотань про проведення по справі експертизи відповідачем не заявлялось. Крім того, у даному випадку рішення позивача про сплату страхового відшкодування потерпілій особі у сумі 64 375.00 грн., відповідачем в судовому порядку не оскаржувалось. Суд також звертає увагу, що з урахуванням наведених правових норм, відповідач мав відшкодувати повний розмір завданої шкоди, а саме вартість відновлювального ремонту згідно фактично понесених витрат, який становить 64 375,00 грн. Однак, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування відповідно до звіту про розмір завданої шкоди, який є меншим, ніж реально завдані збитки. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку що з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача по відшкодуванню сплаченого страхового відшкодування в межах фактично понесених витрат, що не були відшкодовані відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved