Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся у суд із указаним позовом, просив визнати недійсним договір іпотеки від 15 травня 2007 року, укладений між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», що посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу [PERSON] Підставою визнання договору недійсним зазначив те, що договір іпотеки не може забезпечуватися неукладеним кредитним договором. Кредитний договір від 15 травня 2007 року про надання Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» позивачу кредиту на суму 255937 швейцарських франків є неукладеним, оскільки позивач не отримував кредит у валюті, а умови договору суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживача» щодо попередження про валютні ризики. У судове засідання позивач не з'явився, направив свого представника. Представник позивача позов підтримала у повному обсязі. Просила визнати недійсним договір іпотеки з тих підстав, що договір кредиту в силу закону є неукладеним, оскільки кредитні кошти видавалися позивачу не у швейцарських франках, як зазначено у договорі, а у гривнях, крім того, усупереч положенням Закону України «Про захист прав споживача» у договорі відсутнє попередження про покладення на позивача валютних ризиків. Відповідач, третя особа, кожен зокрема, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання представників не направили, подали заяви про слухання справи у відсутності останніх. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд відмовляє у задоволенні позову з таких підстав. Встановлено, що 15 травня 2007 року сторони у справі - відповідач, який на той час іменувався Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», з однієї сторони, та позивач [PERSON], з другої сторони, уклали договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку банку у якості забезпечення виконання зобов'язання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №074-2205/07 від 15 травня 2007 року приміщення магазину будівельних матеріалів, площею 422,0 кв.м., та земельну ділянку, площею 0,0231 га, що знаходяться у [ADDRESS], та належать йому на праві приватної власності. Договір посвідчено приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за номером 2330 (а.с.4-6, 27-30). 15 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №074-2205/07, а 06 березня 2009 року та 17 вересня 2010 року дві додаткові угоди до даного договору (а.с.7-14, 31-37). За умовами договору про надання відновлювальної кредитної лінії банк зобов'язався надати позичальнику [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит окремими частинами (траншами) зі сплатою 9,5 процентів річних та комісій в межах максимального ліміту заборгованості до 255937 швейцарських франків із встановленим графіком змін максимального ліміту заборгованості (п. 1.1.1.). Забезпечення позичальником виконання зобов'язань за цим договором здійснюється шляхом укладення договору іпотеки приміщення магазину та земельної ділянки (п.1.3.1.). Видача траншів кредиту проводиться шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в межах максимального ліміту заборгованості, що діє на дату отримання траншу. Днем надання траншу є день видачі готівкових коштів у сумі відповідного траншу (п.п.2.1., 2.2.). Додатковими угодами №1 і №2 від 06 березня 2009 року та 17 вересня 2010 року до вказаного договору сторони обумовили зміну розмірів траншів (а.с.11-14). Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про визнання недійсним договору іпотеки з підстав недійсності договору про надання відновлювальної кредитної лінії, а саме невідповідності умов останнього вимогам чинного законодавства (видача коштів у гривнях та ненадання банком позивачу інформації щодо можливих валютних ризиків). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) в момент вчинення правочину вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, зазначення яких є необхідними для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №074-2205/07, укладений сторонами 15 травня 2007 року, за формою і змістом відповідає вимогам, визначеним статтями 1054 - 1055 ЦК України. У ньому передбачені всі істотні умови такого виду договору відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Банк видав [PERSON] кредитні кошти на суму 237 485 швейцарських франків, що не заперечувалося представником позивача у судовому засіданні, тому договір кредиту є укладеним. Укладаючи договір про надання відновлювальної кредитної лінії, сторони дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах, а відтак, з власної ініціативи на момент отримання коштів сторони визначили для себе правила подальшої поведінки. Позивач не навів обставин та не надав будь-яких доказів, які б свідчили про те, що спірний договір був укладений без вільного волевиявлення. Доказів того, що кредитні кошти видавалися позивачу не у швейцарських франках, а у гривнях, суду не надано. Обов'язок банку у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач, встановлено п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168. Вказана постанова набрала чинності 05 червня 2007 року, тобто після укладення сторонами договору про надання відновлювальної кредитної лінії у іноземній валюті. При укладені вказаного договору сторонами дотримано й положення Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема статті 11 у редакції, чинній на час укладення договору. Підставою визнання договору іпотеки недійсним позивач не вказував тієї обставини, що він не підписував договори іпотеки і кретиду. Таким чином, судом не встановлено обставин, що свідчать про недійсність кредитного договору та які тягнуть визнання договору іпотеки недійсним. Сторони досягли у письмовій формі згоди по всіх істотних умовах і на даний час перебувають у зобов'язальних правовідносинах. На підставі ст. ст. 203, 215, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168,

Outcome: dismissed