Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.07.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 5865,02 грн. зі сплатою за користування кредитом 12,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим загальна сума заборгованості на 13.03.2014 року становить 17420,23 грн., яка складається з: 16114,50 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 - штраф (фіксована частина); 805,72 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки боржником умови договору не виконані, тому позивач просить суд стягнути з нього заборгованість в розмірі 17420,23 грн. та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. До суду надійшло поштове відправлення із судовою повісткою у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Повістка направлялись відповідачу за зареєстрованим його місцем проживання, про зміну місця проживання відповідач суд не повідомляв, тому згідно ст. 77 ЦПК України судова повістка вважається доставленою. За письмовою згодою представника позивача на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] № ZRХRRХ01270094 від 22.07.2008 року банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 5865,02 грн. на строк 12 місяців з 22.01.2008 року по 19.07.2010 року на придбання товару, а також в розмірі 225,04 грн. на сплату страхового платежу зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 940,0 грн. та щомісячної винагороди за надання споживчого кредиту. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та в порядку, що встановлені кредитиним договором. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за вказаним договором утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку станом на 13.03.2014 року становить 17420,23 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 0,00 грн., 16114,50 - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 500,00 - штраф (фіксована частина); 805,72 грн. - штраф (процентна складова), виконання зобов'язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили строк повернення кредиту по 22 липня 2009 року включно. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з « 10» по « 15» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 536,22 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, а саме пені та штрафів, 04 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) та щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення їх сплати. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності, не ґрунтується на вимогах закону. Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні позову. На підставі ст. ст. 253, 254, 256, 257, 258, 261, 266 ЦК України,

Outcome: dismissed