Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 05.01.2011 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш». З серпня 2014 року відповідач припинив виплату заробітної плати, у звязку із чим виникла заборгованість. На підставі викладеного, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.10.2014 року по 30.09.2015 року. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Не заперечував проти наявності у підприємства перед [PERSON] заборгованості з виплати заробітної плати за період з жовтня 2014 року по вересень 2015 року у розмірі 11668,91 грн. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивачка з 05.01.2011 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш», що підтверджується записами в її трудовій книжці. За період роботи позивачки їй нараховувалась заробітна платня. Згідно наданої відповідачем довідки № 238/ро-483 від 22.10.2015р. сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обовязкових податків та зборів перед [PERSON] за період її роботи з жовтня 2014 року по вересень 2015 року складає: жовтень 2014р. 1114,25 грн., листопад 2014р. 1222,96 грн., грудень 2014р. 733,54 грн., січень 2015р.- 213,12 грн. (в т.ч. повернення газети 13,33 грн.), лютий 2015р. 1186,52 грн., березень 2015р. 924,86 грн., квітень 2015р. 997,76 грн., травень 2015р. 949,50 грн., червень 2015р. 1219,57 грн., липень 2015р. 1024,25 грн., серпень 2015р. 915,85 грн., вересень 2015р. 1166,73 грн., а всього 11668,91 грн. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обовязок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Таким чином, сума заборгованості з виплати заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 11668,91 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20 гривень за вимоги майнового характеру.

Outcome: approved