Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У квітні 2015 року приватне підприємство «Агропромислова фірма «Іззія» звернулось до суду з позовом до [PERSON] пор відшкодування збитків. На обґрунтування позову повідомило, що приватне підприємство «Агропромислова фірма «Іззія» є орендарем земельної ділянки загальною площею 4,2302 га., кадастровий номер 0524180600:01:001:0018, яка розташована на території Будянської сільської ради, Тростянецького району, Вінницької області, що також підтверджується договором оренди землі, укладеного з відповідачем 30.04.2004 року, та який зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК за номером 040780600016 від 10.05.2007 року. Протягом 2013 року вищезазначена земельна ділянка ПП «Агропромислова фірма «Іззія» не використовувалась, не була оброблена та засіяна, так як була протиправно використана самостійно [PERSON]. 04.03.2013 року між відповідачем та приватним сільськогосподарським підприємством «Кристал» було укладено договір про надання послуг №30. Предметом вказаного договору є те, що ПСП «Кристал» зобовязується за завданням [PERSON] надати послуги у рослинництві, із використанням сільськогосподарської техніки, у тому числі: дискування, оранка, внесення мінеральних добрив, культивація, посів, коткування, бронування, оприскування, рихлення, збір урожаю, переробки сільськогосподарської продукції та інших робіт по обробітку грунту, у порядку на умовах визначенним цим договором на, належній відповідачу відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ВН №044016, земельній ділянці №18 кадастровий номер 0524180600:01:001:0018. Такі дії відповідача є цілком протиправними, незаконними та такими, що суперечать умовам договору оренди землі від 30.04.2004 року, зокрема де у розділі «Інші права та обовязки» зазначається, що орендодавець зобовязується не втручатись у господарську діяльність орендаря і не створювати йому будь-яких перешкод при виконанні умов цього договору. За таких обставин з боку орендодавця існує очевидний факт перешкоджання у здійсненні господарської діяльності орендаря вказаної земельної ділянки ПП «Агропромислова фірма «Іззія» результатом якого є неможливість проведення будь-яких сільськогосподарських робіт на належній відповідачу земельній ділянці, чим у свою чергу завдаються відповідні збитки підприємству. 18 лютого 2013 року між приватним підприємством «Агропромисловою фірмою «ІЗЗІЯ» та приватним підприємством «Він-Мол-Агро» було укладено договір контрактації сільськогосподарської продукції №18/02-13. Відповідно до умов вказаного договору, ПП «Агропромислова фірма «Іззія» зобовязувалося виробити і передати у власність ПП «Він-Мол-Агро» насіння соняшника, а ПП «Він-Мол-Агро» прийняти даний товар та здійснити оплату за товар у строк і розмірі передбаченими даним договором. Пунктом 1.1. договору визначалась кількість та вартість товару, а саме 1500 тонн врожаю 2013 року на загальну вартість 5367000,00 (пять мільйонів триста шістдесят сім тисяч грн. 00 коп.). Відповідно до п. 2.2. договору ПП «Агропромислова фірма «Іззія» зобовязувалося передати товар визначений п. 1.1. договору у строк не пізніше 30 вересня 2013 року. Однак внаслідок укладання відповідачем договору від 04.03.2013 року про надання послуг №30 призвело до недопуску приватного підприємства «Агропромислової фірми «Іззія» по обробітку орендованої земельної ділянки та фактичного порушення умов договору №18/02-13 від 18.02.2013 року щодо поставки товару у визначений строк. Дохід ПП АФ «Іззія» у разі посіву, збирання та реалізації насіння соняшника за 2013 рік на даній земельній ділянці склав би 47470,80 грн., виходячи із середньої оптово-ринкової вартості насіння соняшнику за 2013 рік за 1 тону 3043 грн. та середньої врожайності соняшнику у 2013 році 36,9 ц/га за даними управління агропромислового розвитку по господарствах Тростянецького району. Для обробітку земельної ділянки площею 4,2302 га, належної відповідачу, витрати на матеріально-технічні та трудові ресурси складають суму 21053,60 грн. Упущена вигода ПП «Агропромислова фірма «Іззія» у разі належного виконання умов договору оренди землі [PERSON] складає різницю доходу та витрат суму 26417,20 грн. (47470,80 грн. 21053,60 грн.). Внаслідок протиправних дій відповідача, які полягають у використані земельної ділянки без погодження із ПП «Агропромислова фірма «Іззія», позивач не міг використовувати орендовану земельну ділянку площею 4,2302 га. протягом 2013 року, внаслідок чого підприємству були заподіяні збитки за невиконання умов укладеного договору оренди землі в розмірі 26417,20 грн., які просило стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав за наведених в позовній заяві підставах, просив їх задовольнити, зазначив, що ніщо не перешкоджало підприємству здійснювати господарську діяльність. Представник відповідача [PERSON]М, заперечив проти задоволення позову, пояснив, що доводи ПП «Агропромислова фірма «Іззія» щодо наявності орендних правовідносин з приводу належної [PERSON] земельної ділянки станом на 2013 рік та заподіяння збитків через неможливість обробляти таку земельну ділянку саме з вини відповідача не відповідають дійсності, є надуманими. Також повідомив, що договір оренди земельної ділянки із ПП «Агропромислова фірма «Іззія» та [PERSON] станом на 2013 рік було розірвано в односторонньому порядку відповідно до п. 35 договору оренди, про що повідомлено позивача через засоби масової інформації 10.07.2013 року в газеті «Тростянецькі вісті» в силу відсутності підприємства за місцем їх державної реєстрації за адресою: вул. 50-річчя, с. Буди Тростянецького району Вінницької області. Також за рік до цього повідомлення [PERSON] направляла до ПП «Агропромислова фірма «Іззія» письмове повідомлення про розірвання договору оренди належної відповідачці земельної ділянки. Тобто, договір оренди земельної ділянки від 30.04.2004 року був розірваний в односторонньому порядку остаточно у 2013 році згідно п. 35 договору, то будь-якого права користування земельною ділянкою ПП «Агропромислова фірма «Іззія» не мала та не має. Окрім того, зазначив, що сам розрахунок збитків, у тому числі упущеної вигоди, не відповідає положенням ст. 225 ГК України, ст. 23 ГК України та Постанові КМУ від 19.04.1993 року № 284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам». Також не надано доказів того, що позивач у 2013 році планував на земельній ділянці відповідачки вирощувати насіння соняшника. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши письмові докази, вважає,що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. 30.04.2004 року ПП «Агропромислова фірма «Іззія» та [PERSON] уклали договір оренди землі, згідно якого [PERSON] на строк двадцять років передала позивачу в оренду земельну ділянку площею 4,2302 га для сільськогосподарського використання, розташовану на території Будянської сільської ради, який зареєстрований 10.05.2007 року у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК за №040780600016 (а.с. 14-16). 18 лютого 2013 року між приватним підприємством «Агропромисловою фірмою «ІЗЗІЯ» та приватним підприємством «Він-Мол-Агро» було укладено договір контрактації сільськогосподарської продукції №18/02-13 (24, 54). Відповідно до умов якого ПП «Агропромислова фірма «Іззія» зобовязувалося виробити і передати у власність ПП «Він-Мол-Агро» насіння соняшника, а ПП «Він-Мол-Агро» як прийняти даний товар та здійснити оплату за товар у строк і розмірі передбачений даним договором. Пунктом 1.1 даного договору визначалась кількість та вартість товару, а саме 1500 тонн врожаю 2013 року на загальну вартість 5367000,00 (пять мільйонів триста шістдесят сім тисяч грн.). Відповідно до п. 2.2. даного договору ПП «Агропромислова фірма «Іззія» зобовязувалося передати товар визначений п. 1.1 договору у строк до не пізніше 30 вересня 2013 року. Обґрунтовуючи підставність позову, позивач доводив, що збитки підприємства полягають в упущеній вигоді внаслідок протиправного використання земельної ділянки [PERSON]. Правова природа упущеної вигоди - дохід, який міг би одержати позивач від використання земельної ділянки, тобто дохід від реалізації насіння соняшнику, який обчислений приблизно, оскільки невідомо, які чинними могли б мати вплив на прибуток. Згідно зі ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють громадяни, які використовують земельні ділянки, а також громадяни, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою КМ України від 19 квітня 1993 року №284, відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Відповідно до вимог статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобовязання. Крім того, сума збитків 26417,20 грн., яку просить стягнути позивач із [PERSON] обґрунтовується лише умовним припущенням про можливість отримання позивачем прибутку в результаті випадкового збігу обставин. Позивачем в основу розрахунку загального доходу покладені середня оптово-ринкова вартість насіння соняшнику за 2013 рік за 1 тону 3043 грн. згідно експертного висновку №В-254 від 20.11.2013 року Вінницької торгово-промислової палати (а.с. 22) та середньої врожайності соняшнику у 2013 році 36,9 ц/га за даними управління агропромислового розвитку по господарствах Тростянецького району (а.с. 21). Загальний дохід в разі посіву, збирання та реалізації насіння соняшника за 2013 рік на даній земельній ділянці склав би 47470,80 грн. Вартість затрат на вирощування соняшника позивачем розрахована із норм витрат матеріально-технічних ресурсів та трудових ресурсів необхідних для вирощування 1 га соняшника від 09.04.2015 року, наданих ЗНДЦ «Лісостепагромпродуктивність» на виконання угоди від 01.04.2015 року з ПП «Агропромислова фірма «Іззія» (а.с. 24 25, 26-28). Згідно наданого позивачем розрахунку матеріально-технічні та трудові витрати на земельній ділянці площею 4.2302 га складають суму 21053,60 грн. Упущена вигода на думку позивача складає суму 26417,20 грн. (47470,80 грн. 21053,60 грн.). Суд, вважає,що за таких обставин наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для стягнення упущеної вигоди. Крім того, відповідно до ч. 4 ст.623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Відповідно до ст. 152 , п. «д» ч.1 ст.156 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. ПП «Агропромислова фірма «Іззія» і ПСП «Кристал» 02.04.2010 року та ПП «Агропромислова фірма «Іззія» і СТОВ «АкВаВіка» 02.04.2010 уклали договори про спільну діяльність, який за позовом ПП «Агропромислова фірма «Іззія» згідно рішення господарського суду Вінницької області від 23.10.2012 року, яке залишеного в силі постановою Вищого господарського суду від 30.01.2013 року, визнаний недійсним і зобовязано відповідачів звільнити земельні ділянки, в тому числі і земельну ділянку власником якої є [PERSON] (а.с. 78-92, 93-95) . Повідомлення [PERSON] від 20.04.2012 року на адресу позивача про розірвання договору оренди землі поверталося їй. Крім того, відповідач [PERSON] раніше неодноразово намагалася в законний спосіб розірвати договір оренди землі. В звязку з чим зверталася до суду разом з іншими позивачами з відповідними позовними заявами, проте рішення судів першої інстанції від 30.05.2012 року і від 28.12.2012 року апеляційним судом Вінницької області, відповідно 18.09.2012 року і 31.05.2015 року, були скасовані та в задоволенні позову про розірвання договорів оренди земельних ділянок було відмовлено. 04.03.2013 року [PERSON] і ПСП «Кристал» уклали договір №30 про надання послуг по обробітку, належної відповідачеві земельної ділянки, який діє до моменту виконання сторонами своїх зобовязань (а.с. 14-16). Відповідач [PERSON] разом з іншими орендодавцями через газету «Тростянецькі вісті» від 10.07.2013 року повідомили про припинення дії договору оренди землі, оскільки юридична адреса позивача була в Тростянецькому районі. До звернення у відділ ДВС з приводу повернення земельної ділянки, знаючи, що земельна ділянка не перебуває у користування позивача, ПП «Агропромислова фірма «Іззія» 18.02.2013 року укладає договір №18/02-13 контрактації сільськогосподарської продукції з приватним підприємством «Він-Мол-Агро». Однак, до відділу ДВС Тростянецького району Тростянецького міськрайонного управління юстиції ПП «Агропромислова фірма «Іззія» заяву про примусове виконання рішення Господарського суду Вінницької області подало лише 03.09.2013 року, про що підтверджують постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 05.09.2013 року (а.с. 116, 117). В подальшому ПП «Агропромислова фірма «Іззія» не вживало заходів щодо повернення земельної ділянки. Крім того, суд враховує, що за зазначених обставин ПП «Агропромислова фірма «Іззія» за відсутності працівників та матеріальних ресурсів не уклали жодного договору на поставки насіння соняшнику для посіву, міндобрив, засобів захисту, пального, виконання певних сільськогосподарських робіт. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у звязку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. (ч.ч.2,3 ст.22 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Визначення розміру збитків (упущеної вигоди) зроблено позивачем без урахування положень ч. 3 ст. 22, ч. 4 ст. 623 ЦК України, Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 року № 284, без надання доказів реальної можливості отримання доходу від використання земельної ділянки у заявленому розмірі, розміру доходу, одержаних відповідачем від використання його земельної ділянки, а тому у силу вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України ця обставина (розмір упущеної вигоди ) є недоведеною. Ствердження представника відповідача, що договір оренди землі в односторонньому порядку розірваний не доказане, оскільки не надано доказів реєстрації розірвання договору. Посилання представника позивача на сплату ПП «Агропромислова фірма «Іззія» штрафних санкцій по договору №18/02-13 від 18.02.2013 року ПП «Він-Мол-Агро» не підтверджує позовні вимоги, а підтверджує факт пересилання грошей. Судом сторонам по справі розяснені положення ст. 10 ЦПК України. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Outcome: dismissed