Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

У квітні 2018 року до Василівського районного суду звернувся [PERSON] із позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» у порядку захисту прав споживача, про стягнення грошових коштів, який було уточнено та в якому позивач просить визнати протиправними дії АТ КБ «ПриватБанк» зі стягнення з рахунку [PERSON] грошових коштів у сумі 7500 гривень. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 32690 гривень 48 копійок, що складається з незаконно стягнутої суми коштів у 7500 грн., 24655,00 грн. пені, 104,26 грн. 3 % річних, 431,22 грн. інфляційних втрат, та суму грошових коштів у розмірі 20000,00 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 15 жовтня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Василівського районного суду Запорізької області із позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 03.02.2012 року у справі №2-1735/11, позов АТ КБ «ПриватБанк» було задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 15.10.2008 року в сумі 11223,90 грн., судовий збір в сумі 112,23 грн., а всього 11336 грн. 13 коп. [PERSON] не оскаржував вказане рішення і на підставі виданого на його виконання виконавчого листа від 15.05.2012 року Василівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було відкрите виконавче провадження. 26.07.2016 року Василівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області була винесена постанова про закриття виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі. Не дивлячись на факт повного фактичного виконання рішення Василівського районного суду Запорізької області - тобто повного погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.10.2008 року, АТ КБ «ПриватБанк» продовжує щомісячно стягувати грошові кошти з рахунку, зареєстрованого на ім`я [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк», та на який [PERSON] нараховується заробітна плата. Про наявність інших виконавчих проваджень або наявність будь-яких інших законних підстав для стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь АТ КБ «ПриватБанк» йому невідомо. Щоб дізнатися інформацію про можливу наявність виконавчих проваджень на виконанні він звернувся із запитом до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. У листі-відповіді на цей запит було вказано про наявність провадження з виконання виконавчого листа від 15.05.2012 року, яке є закритим у зв`язку із повним виконанням. Також було порекомендовано звернутись за інформацією з приводу руху коштів по його рахункам до банку, де він обслуговується. Після цього [PERSON] неодноразово звертався до АТ КБ «ПриватБанк» із запитами, але отримував формальні відповіді, які не містили жодної конкретної інформації, що відповіла б на поставлені питання з приводу конкретної ситуації [PERSON] та того, на яких підставах з рахунку [PERSON] стягуються кошти та куди вони спрямовуються. Позивач вважає неправомірними та такими що серйозно порушують права [PERSON] , як споживача, дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо списання коштів з рахунків [PERSON] без наявності будь-яких законних підстав (виконавчий лист, судове рішення, особисте розпорядження [PERSON] , тощо) для цього; також позивач вважає неправомірним ненадання інформації щодо підстав здійснення такого списання, уникнення надання конкретних пояснень в ситуації, що склалася. [PERSON] отримує заробітну плату у встановленому законодавством України мінімальному розмірі. Утримання з його заробітної плати грошових коштів щомісячно вносить серйозні обмеження у його життя, які суттєво відображаються на якості його харчування, можливості за потреби купити речі побутового вжитку, одяг, ліки, сплачувати комунальні платежі у повному або неповному обсязі тощо. Дії АТ КБ «ПриватБанк» порушують його конституційне право на належний рівень життя. [PERSON] не має відповідної освіти або знань чи навичок, щоб достовірно знати, як захистити свої права у такій ситуації, і в міру своїх можливостей він намагався хоча б дізнатися інформацію від АТ КБ «ПриватБанк». Він звернувся за юридичною допомогою коли АТ КБ ПриватБанк» збільшило розмір щомісячних стягнень з його заробітної плати з 500,00 грн. до 750,00 грн. [PERSON] вважає, що його моральні страждання від свавільного відрахування зароблених ним грошових коштів оцінюються у 20 000 грн. З 21 травня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на АТ КБ «Приватбанк». Дана позовна заява перебувала в провадженні судді Василівського районного суду Запорізької області Степаненко Ю.А. Згідно розпорядження Василівського районного суду Запорізької області №21 від 26 лютого 2019 року у зв`язку з закінченням терміну повноважень головуючого судді по справі, призначено повторний розподіл справи. Згідно протоколу від 27 лютого 2019 року, у зв`язку з закінченням терміну повноважень головуючого судді по справі Степаненко Ю.А., позовне провадження розподілено судді Василівського районного суду Запорізької області Носику М.А. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 04 березня 2019 року позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів прийнято до свого провадження. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2019 року клопотання представника позивача адвоката Біленка О.В. про витребування доказів - задоволено. Витребувано у відповідача АТ КБ «Приватбанк» для огляду належним чином посвідчені копії наступних документів, а саме: документальне підтвердження точних дат списання грошових коштів в АТ КБ «Приватбанк» з рахунку [PERSON] за період з березня 2017 року по березень 2018 року; документальне підтвердження, довідку про суми коштів списаних з рахунку [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» з березня 2017 року по березень 2018 року; інформацію про цільове призначення та порядок зарахування на власні рахунки в АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів списаних з рахунку в АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] за період з березня 2017 року по березень 2018 року та їх цільове призначення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Балковий Р.Л. в судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити з підстав, що викладені в письмовій формі. Представник відповідача Заболотна Р.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Заперечення проти позову викладені у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області від 10 червня 2014 року, [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на [PERSON] , про що зроблено актовий запис №16. 15 жовтня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Василівського районного суду Запорізької області із позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 03.02.2012 року у справі № 2-1735/11, позов АТ КБ «ПриватБанк» було задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 15.10.2008 року в сумі 11223,90 грн., судовий збір в сумі 112,23 грн., а всього 11336 грн. 13 коп. [PERSON] не оскаржував вказане рішення і на підставі виданого на його виконання виконавчого листа від 15.05.2012 року Василівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було відкрите виконавче провадження. Відповідно до постанови про закриття виконавчого провадження від 26.07.2016 року виданної Василівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, постановлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/802/86/2012 виданого 15.05.2012 року Василівським районним судом Запорізької області, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11336,13 грн., провадження закрито. Разом з тим, Позивач має невиконані грошові зобов`язання перед АТ КБ «Приватбанк» за договором приєднання від 15 жовтня 2008 року. Виконання Позивачем рішення Василівського районного суду від 03.02.2012 року у справі №2-1735/11 в повному обсязі в 2016 році не свідчить про припинення зобов`язань за договором приєднання. Відповідно до виписки за рахунком [PERSON] № [NUMBER] станом на 06 лютого 2017 року, розмір невиконаних ним зобов`язань становить 11519,50 грн. Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених Законом чи договором між банком і клієнтом. 02 лютого 2017 року між Позивачем і Відповідачем укладений договір. За умов цього договору відповідачем позивачу відкритий картковий рахунок і видана платіжна картка для виплат. Анкетою-заявою від 02.02.2017 року позивач приєднався до умов та правил наданню банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк». Згідно п.1.1.3.2.12 Умов та правил наданні банківських послуг, актуальних на 01.01.2017 року, банк має право провадити договірне списання зі всіх відкритих в банку рахунків клієнта на погашення кредитної заборгованою клієнта та третіх осіб, по кредитам, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, що виникла у клієнта у зв`язку із невиконанням зобов`язань перед банком. Отже, право на договірне списання передбачене умовами п.1.1.3.2.12 Умов та правил наданні банківських послуг, що є складовою частиною договору приєднання від 02 лютого 2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, що заподіяна внаслідок порушення його прав. Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням та пошкодженням її майна. Частина 4 цієї ж статті вказує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.13 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Позивача не обґрунтовані, а тому у задоволені позову слід відмовити. Позивачем не доведено, що АТ КБ «ПриватБанк» незаконно стягнув з нього грошові кошти у розмірі 7500 грн. та спричинив моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Також необґрунтованими є позовні вимоги щодо стягнення 24655,00 грн. пені, 104,26 грн. 3 % річних та 431,22 грн. інфляційних втрат.

Outcome: dismissed