Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що наказом №2-к від 13 лютого 2013 року відповідача прийнято на посаду водія ТОВ «Нью Лайф». 25 березня 2014 року головним бухгалтером товариства складено доповідну на ім'я керівника позивача з приводу перевірки нецільового використання відповідачем належного позивачеві службового автотранспортного засобу (автомобіль марки Фольксваген), результатом якого стали понаднормовий пробіг автомобіля та перевитрата пального. Згідно висновку створеної з метою перевірки зазначених обставин комісії від 31 березня 2014 року розмір збитків, заподіяних внаслідок понаднормового пробігу вищевказаного автомобіля, складає 25 328,46 грн. 18 квітня 2014 року відповідача звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст. КЗпП України. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від відшкодування заподіяної шкоди у добровільному порядку, повивач просив суд стягнути спірні кошти на підставі п.6 ст. 134 КЗпП України. У судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлені вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що №2-к від 13 лютого 2013 року відповідача прийнято на посаду водія ТОВ «Нью Лайф». 25 березня 2014 року головним бухгалтером товариства складено доповідну на ім'я керівника позивача, якою повідомлено про виявлення невідповідності фактичних показників спідометра належного позивачеві автомобіля марки Фольксваген, яким згідно своїх трудових обов'язків керував відповідач, нормам максимально допустимого пробігу автомобіля, встановленим у товаристві. З метою перевірки викладених у доповідній обставин та визначення заподіяної позивачеві шкоди наказом генерального директора товариства від 27 березня 2014 року було створено відповідну комісію. Згідно висновку комісії від 31 березня 2014 року в результаті використання службового автомобіля відповідачем не за цільовим призначенням понаднормовий пробіг даного автотранспортного засобу у період з 13 лютого 2013 року по 31 березня 2014 року склав 15 164 км., внаслідок чого товариству заподіяно шкоду в розмірі 25 328,46 грн. Стаття 134 КЗпП України містить перелік випадків, коли працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. В розумінні даної норми закону шкода виступає у формі певного обсягу прямих матеріальних витрат, яких підприємство, установа, організація зазнали внаслідок винних дій (бездіяльності) працівника. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, визначаючи розмір заподіяної шкоди комісія товариства виходила лише з розрахунку, в основу якого покладено співставлення одиниць нормативного зносу автотранспортного засобу з показниками фактичного пробігу вищевказаного автомобіля. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що внаслідок понаднормовий пробігу відбулося реальне знецінення автомобіля на суму, розмір якої відповідає ціні позову, суду надано не було. Представник позивача не був позбавлений можливості ініціювати питання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, проте в ході розгляду справи цим правом не скористався. Крім того, під час надання пояснень у судовому засіданні представник позивача наголосив, що грошова сума, про стягнення якої пред'явлено позов, є не вартістю зносу транспортного засобу, а фактичними витратами, що були понесені позивачем на придбання пального, яке, у свою чергу, було використано відповідачем під час понаднормового пробігу автомобіля. Між тим, дане твердження представника позивача спростовується наданим ним розрахунком суми стягнення (а.с. 23), при складанні якого така одиниця виміру, як «літ. пального/км. пробігу», не застосовувалася. Крім того, п.6 ст. 134 КЗпП України, посиланням на який позивач обґрунтовує свої вимоги, належить до банкетних норм права та встановлює повну матеріальну відповідальність працівника у випадках, коли така відповідальність передбачена спеціальною нормою закону. Проте, у позовній заяві посилання на таку норму відсутнє. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed