Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

у квітні 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі - 2000,00 гривень щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 19 серпня 2010 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Вже більше двох місяців відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, на даний час не працює, хоча має постійний дохід за рахунок підробітку та має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Позивач власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину. Після розлучення сторони проживають окремо один від одного, дочка проживає разом з позивачем. Позивач власними Позивач зазначає, що на даний час вона не працює, коштів на утримання дочки не вистачає. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач лише інколи купував дитині речі: кросівки та куртку, але дитина потребує значно більший обсяг речей. Аліменти відповідач не виплачує. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю, пояснив, що у теперішній час він займається розвитком нового бізнесу, є директором ТОВ «АНК БІЗНЕС ГРУП», доходів не має, має поганий стан здоров'я, тому може виплачувати аліменти у сумі не більше 200-300 грн. у місяць. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2010 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано.(а.с.9 ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьками якої, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], записані [PERSON] - батько, [PERSON] - мати (а.с.8). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідністю із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], у розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач має постійне місце роботи. На думку суду, розмір аліментів у розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу) є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дітей, оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного, ст. ст. 80, 84, 141, 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial