Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,14 га, кадастровий номер [NUMBER], в межах державного акта на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] виданого 05 грудня 2003 року. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що їй на підставі рішення Іршиківської сільської ради №1 від 26 вересня 2003 року належить вказана земельна ділянка, у межах державного акта на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] виданого 05 грудня 2003 року. У позивача виникла необхідність щодо передачі земельної ділянки в оренду, однак через невідповідність правовстановлюючого документа зробити цього не може, оскільки у державному акті рукописно зроблено виправлення прізвища з [PERSON] на [PERSON]. Через вказану невідповідність позивач змушена звернутись до суду, оскільки вирішити справу у позасудовому порядку неможливо. Позивач та її представник подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягли на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,14 га, кадастровий номер [NUMBER], в межах державного акта на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] виданого 05 грудня 2003 року. У державному акті на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER] виданого 05 грудня 2003 року зроблено рукописно виправлення прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 05 грудня 2003 року та визнаються представником відповідача. Відповідно до ст.ст. 316 - 319; 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ч.1,2 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, у суду є підстави для визнання права власності за позивачем [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,14 га, кадастровий номер [NUMBER], в межах державного акта на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] виданого 05 грудня 2003 року.

Outcome: approved