Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ОХОТСПОРТПРОМ» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі рішення позачергових зборів учасників товариства від 31 жовтня 2011 року обраний директором ТОВ «ОХОТСПОРТПРОМ» строком на три роки та приступив до виконання обов'язків з 1 листопада 2011 року, оформивши трудові відносини з товариством наказом № 7-к від 1 листопада 2011 року. По закінченню договору позивач продовжував виконувати свої обов'язки як директор товариства. 16 квітня 2015 року на ім'я позивача надійшов лист від Тиханського О.В. з повідомленням, що позивач звільнений із займаної посади 3 квітня 2015 року відповідно до рішення загальних зборів товариства, про що виданий наказ. Вважає наказ про звільнення з посади незаконним, оскільки його не було повідомлено про намір розірвати трудовий договір. Просив поновити його на посаді директора товариства, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 7 липня 2015 року директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ОХОТСПОРТПРОМ» Тиханського О.В. залучено до участі у справі як третю особу (т. 1 а.с. 67-68). У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, мотивуючи наведеними вище обставинами, а також уточнила, що датою поновлення позивача на займані посаді має бути визначено 23 березня 2015 року. Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, мотивуючи їх безпідставністю, надали письмові заперечення (т. 1 а.с. 42-43, 95-111, 181-193, т. 2 а.с. 29-32). Зазначили, що позивача 6 липня 2015 року було поновлено на посаді директора та 8 липня 2015 року виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Під час судового розгляду справи судом встановлено, що рішенням позачергових зборів учасників ТОВ «ОХОТСПОРТПРОМ» від 31 жовтня 2011 року позивача [PERSON] обрано директором товариства строком на три роки (т. 1 а.с. 7). Позивач приступив до виконання обов'язків з 1 листопада 2011 року, оформивши трудові відносини з товариством наказом № 7-к від 1 листопада 2011 року (т. 1 а.с. 8). Оскільки прийняття позивача на посаду директора оформлено наказом з визначенням оплати праці згідно з штатним розкладом, то між сторонами - [PERSON] та ТОВ «ОХОТСПОРТПРОМ» виникли трудові правовідносини. Відтак, до правовідносин щодо звільнення та поновлення позивача на посаді застосовується трудове законодавство. При вирішенні вказаного трудового спору суд не вирішує питання, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, зокрема з приводу припинення повноважень позивача як директора товариства, оскільки вирішення вказаних питань відноситься відповідно до ст. 12 ГПК України до господарської юрисдикції. Вказане стверджується і рішенням Конституційного суду України від 12 січня 2010 року № 1-2/2010, відповідно до котрого реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об'єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним. Крім того, судом встановлено, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ «ОХОТСПОРТПРОМ» від 23 березня 2015 року вирішено у зв'язку з завершенням строку повноважень раніше обраного на посаду директора товариства [PERSON], обрати на посаду директора ТОВ «ОХОТСПОРТПРОМ» Тиханського О.В. з 24 березня 2015 року по 23 березня 2018 року (т. 1 а.с. 13-14). Разом з тим, відповідно до рішення позачергових загальних зборів від 6 липня 2015 року позивача поновлено на посаді директора ТОВ «ОХОТСПОРТПРОМ» з 24 березня 2015 року та уповноважено Тиханського О.В. на підписання відповідних документів і проведення виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] (т. 1 а.с. 44). У зв'язку з цим наказом ТОВ «ОХОТСПОРТПРОМ» від 6 липня 2015 року № 03-К/2015 наказ від 24 березня 2015 року № 02-К/2015 про звільнення [PERSON] скасовано, поновлено його на посаді директора товариства з 24 березня 2015 року з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу (т. 1 а.с. 45). Оскільки предметом позову є поновлення позивача на посаді директора ТОВ «ОХОТСПОРТПРОМ» через його незаконне звільнення із займаної посади на підставі наказу від 24 березня 2015 року № 02-К/2015, вказаний наказ скасований і позивача поновлено на займані посаді, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про поновлення на посаді. Згідно з п. 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року відповідно до правил ст. 24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Таке ж виконання рішення суду про поновлення на роботі передбачено і ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження». Тому, доводи представника позивача про те, що хоча і є наказ від 6 липня 2015 року № 03-К/2015 про поновлення позивача на посаді директора товариства, проте це не є належним поновленням його на займаній посаді, оскільки це не відображено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є безпідставними. Відповідно до п. 8.1 Статуту загальні збори учасників є найвищим органом товариства (т. 2 а.с. 37-46). Згідно з п. 8.6.8 Статуту може приймати рішення про обрання уповноваженої особи учасників товариства для представлення інтересів товариства. Тому, твердження представника позивача про те, що наказ про поновлення [PERSON] на посаді директора товариства підписано не уповноваженою особою - не виконавчим органом товариства, а уповноваженим позачерговими загальними зборами учасників ТОВ «ОХОТСПОРТПРОМ» є необґрунтованими. Крім того, доводи представника позивача про необхідність поновлення позивача на посаді з 23, а не з 24 березня 2015 року, є необґрунтованими, оскільки день звільнення позивача 23 березня 2015 року є останнім днем його роботи відповідно до положень ст. 47, 241-1 КЗпП України. Судом також встановлено, що на підставі рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ОХОТСПОРТПРОМ» від 6 липня 2015 року, наказом від 6 липня 2015 року № 05-К/2015 позивача [PERSON] звільнено із посади директора ТОВ «ОХОТСПОРТПРОМ» з 8 липня 2015 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Проте, правомірність вказаного звільнення позивача із займаної посади не є предметом цього судового спору. Що стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, то суд також дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки відповідач здійснив виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу виплату 8 липня 2015 року, що стверджується платіжним дорученням (т. 1 а.с. 130). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed