Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] пред`явив через Васильківський міськрайонний суд Київської області позов до [PERSON] на предмет повернення позики в сумі 10600,00 грн. за договором, укладеним 27 березня 2019 року на строк до 27 квітня 2019 року, з підстав прострочення зобов`язання, оскільки після отримання від позивача у жовтні 2016 року 500 євро, що еквівалентно було близько 14000,00 грн., відповідач 02 вересня 2018 року повернув лише 4000,00 грн., після чого вони оформили позику письмово у формі розписки 27 березня 2019 року, однак донині на позасудові вимоги про погашення заборгованості відповідач не реагує. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2019 року справа передана на розгляд за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська після чого ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справа передана за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 27 березня 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст.ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування) та смс-судовими повістками. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди позивача, від якого 06 квітня 2020 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, що з`ясуванню обставинне перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст.1047 ЦК України). Судом встановлено, що 27 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 380 євро на умовах повернення всієї суми коштів не пізніше 27 квітня 2019 року, що підтверджується письмовою розпискою від 27 березня 2019 року, копія якої залучена до матеріалів справи (а.с.5). За офіційним курсом НБУ станом на 27 березня 2019 року 1 євро еквівалентний 30,463 грн. За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За умовами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що свої зобов`язання за договором від 27 березня 2019 року відповідач у відповідності до вимог ст.ст. 526, 1049 ЦК України станом на час звернення позивача до суду не виконав і грошові кошти в належній сумі, еквівалентній 380 євро, тобто 10602,00 грн. (за офіційним курсом НБУ на день подання позову - 22 жовтня 2019 року 1 євро - 27,90 грн.), не повернув, прострочивши таким чином перед позивачем виконання взятих на себе зобов`язань на цю суму, у зв`язку з чим права позивача згідно зі ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням на його користь суми основного боргу в межах заявлених вимог в розмірі 10600,00 грн. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених вимог позивача, тому з урахуванням того, що позивач звільнений від оплати судового збору при зверненні до суду з позовом, судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved