Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач ПАТ «Райффайзен банк Аваль» звернувся до Єланецького районного суду Миколаївської області із даним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], в обґрунтування якого вказав наступне. 28.12.2007 р. між ВАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/08-112/74368, згідно якого банк надав останньому кредит у розмірі 16 100 доларів США, зі строком користування до 28.12.2027 р., та зі сплатою за користування кредитними коштами 12,25% річних. Крім цього, на забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 28.12.2007 р. між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір поруки № 014/08-112/74368-П, за яким остання зобов'язалася відповідати солідарно з позичальником [PERSON] за належне виконання ним зобов'язань за кредитним договором. 02.02.2009 р. до кредитного договору була укладена Додаткова угода № 1, відповідно якої тимчасово до 02.03.2010 р. було зменшено відсоткову ставку за кредитом до 6,25 % річних, у зв'язку із чим графік погашення кредиту був викладений у новій редакції. 02.02.2015 р. відсоткова ставка за кредитом була збільшена на 5 % та становила 17,25 % річних, як наслідок невиконання позичальником умов кредитного договору щодо щорічного страхування життя/заставного майна (п. 3.11.1. кредитного договору). Через неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, починаючи з 30.06.2015 р. виникла заборгованість зі сплаті платежів на погашення кредиту та сплаті відсотків. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку кредитну заборгованість станом на 30.09.2015 р. на загальну суму 15 489,62 доларів США, що в еквіваленті становить 333 453,48 грн., із яких: - заборгованість за кредитом - 13 762,34 долари США, що в еквіваленті становить 296 269,38 грн.; - у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 240,76 доларів США, що в еквіваленті становить 5 182,97 грн.; - заборгованість за відсотками 1 727,28 доларів США, що в еквіваленті становить 37 184,10 грн.; - у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 1 714,27 доларів США, що в еквіваленті становить 36 904,02 грн. Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 30.11.2015 р. дана цивільна справа була передана за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва. У судове засідання представник позивача не з'явився та подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини його неявки суду невідомі, був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання по справі Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позову з тих підстав, що позивач не направляв до [PERSON] вимоги про погашення заборгованості як до поручителя та пропустив встановлений законом шестимісячний строк для звернення із такою вимогою. Крім цього, відповідач надала суду свої письмові заперечення проти позову, які долучені до матеріалів даної справи. Заслухавши пояснення осі, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 28.12.2007 р. між ВАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/08-112/74368 (а.с. 22-29), згідно якого банк надав останньому кредит у розмірі 16 100 доларів США, зі строком користування до 28.12.2027 р., та зі сплатою за користування кредитними коштами 12,25% річних. Даний кредит надавався на придбання житла на вторинному ринку квартири [ADDRESS], яка є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору ( п.1.1, п. 1.4 кредитного договору). На забезпечення належного виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 28.12.2007 р. між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір поруки № 014/08-112/74368-П (а.с. 32-35), за яким остання зобов'язалася відповідати солідарно з позичальником [PERSON] за належне виконання ним зобов'язань за кредитним договором, що визначені у п. 1.3 даного договору (п. 2.2). Пунктом 1.3 договору поруки визначені боргові зобов'язання боржника [PERSON], за невиконання яких несе відповідальність поручитель [PERSON], тобто всі зобов'язання боржника перед банком по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями кредитного договору, як це визначено кредитним договором, у тому числі щодо повернення суми кредиту, а саме 16 100 доларів США, сплати процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодування можливих збитків та виконання інших умов кредитного договору в повному обсязі. Із матеріалів справи вбачається, що 12.02.2007 р. між ВАТ «Райффайзен банк Аваль», та [PERSON] була Додаткова угода № 1 до кредитного договору, згідно якого п. 1.2.1 кредитного договору був викладений у новій редакції, та зменшена відсоткова ставка до 6,25 % на період з 02.03.2009 р. по 02.03.2010 р. При цьому всі інші умови кредитного договору були залишені без змін. Зі змісту Додаткової угоди № 1 від 12.02.2007 р. вбачається, що вона не погоджувалася із поручителем [PERSON] та не підписувалась нею. Згідно ст. 11 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, із договорів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 553 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Підстави припинення поруки визначені у статті 559 ЦК України, згідно п. 4 цієї статті порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Пунктом 3.3 кредитного договору визначено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом строку дії цього Договору згідно Графіку (додаток 1 до Договору). За рахунок кожного платежу здійснюється погашення процентів за користування кредитом та погашення частини кредиту. Платіж рівними частинами розраховується таким чином, щоб всі щомісячні платежі при фіксованій процентній ставці були рівними на весь період договору. Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с. 7-10) вбачається, що останній платіж за кредитним договором був зроблений позичальником 28.12.2014 р., і після цієї дати будь-яких інших платежів зроблено не було. Із матеріалів справи вбачається, що своїм листом № 114-0000/15-36992 від 30.06.2015 р. позивач направив вимогу про погашення кредитної заборгованості позичальникові [PERSON] (а.с. 30), яка станом на 04.06.2015 р. становила 834,88 доларів США простроченого кредиту та 115,74 долари США заборгованості за процентами. Крім цього, позивач даним листом вимагав здійснити дострокове погашення кредиту та сплатити 14 481,48 доларів США заборгованості за сумою кредиту та 115,74 доларів США заборгованості за процентами, та пеню, розмір якої буде повідомлено у відділенні банку позивача, у якому буде проводитись погашення заборгованості. У матеріалах справи відсутні відомості щодо направлення вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, поручителю відповідачці по даній справі [PERSON] Зі змісту договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.1) про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки таке суперечить визначенню строків, що міститься у ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений, і таким строком є строк повного погашення кредиту, тобто 28.12.2027 року. При цьому строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 р. у справі № 6-6цс14. За таких обставин у банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 28 січня 2015 року, тобто з дня сплати ним чергового платежу, і протягом наступних шести місяців. Однак позивач пропустив цей строк та звернувся до суду із даним позовом лише 17.10.2015 р. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення суми кредитної заборгованості лише з відповідача [PERSON] як з позичальника, а у задоволенні вимог позивача про стягнення кредитної заборгованості з відповідача [PERSON] як з поручителя, суд вважає необхідним відмовити за припиненням строку дії поруки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] також належить стягнути сплачений позивачем при подачі даного позову судовий збір у розмірі 5 001,80 грн. На підставі викладеного та користуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214, 215 ЦПК України

Outcome: partial