overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Озадівка, вул.\~Лісова, 19, посилаючись на те, що вона є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований її син [PERSON], який там не проживає з 2013\~р. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзив не надходив. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Озадівка, вул.\~Лісова, 19 (а.\~с.\~11). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], який є сином [PERSON] (а.\~с.\~9, 10, 16). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи на зміст позовної заяви та встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Озадівка, вул.\~Лісова, 19 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї співвласника цього житла [PERSON]. [PERSON] у будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Озадівка, вул.\~Лісова, 19, не проживає близько п'яти років, орієнтовно з грудня 2013\~р.(а.\~с.\~9, 23, 24). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Озадівка, вул.\~Лісова, 19, відсутній з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї співвласника житла за адресою Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Озадівка, вул.\~Лісова, 19, який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратив право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 704,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] посилаючись на те, що вона є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрована її дочка - [PERSON], яка там не проживає більше одного року. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: [ADDRESS] (а. с. 16, 17, 18). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], яка є дочкою [PERSON] (а.с. 14, 15). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: [ADDRESS] (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника цього житла - [PERSON]. [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS] не проживає більше півтора року (а. с. 15). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS] відсутня з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника житла за адресою: [ADDRESS] який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратив право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON], яка народилась [INFO] р., та [PERSON], який народився [INFO] р., такими, що втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрована її дочка - [PERSON] та зять - [PERSON], які там не проживають більше двох років, їх місцезнаходження їй невідомо. Від [PERSON] та [PERSON] заяв про визнання позову або відзиви не надходили. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7, 8). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], яка є дочкою [PERSON], та [PERSON], який є зятем [PERSON] (а. с. 9, 10). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] та [PERSON] на користуванням житлом за адресою: [ADDRESS] (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника цього житла - [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS], не проживають більше двох років (а. с. 10) Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] та [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS], відсутні з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] як члени сім'ї власника житла за адресою: [ADDRESS], які були відсутні у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратили право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 02.09.2016 р. Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 424, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, порозуміння відсутнє, примирення є неможливим. [PERSON] позов визнав, про що зазначено у його заяві від 19.11.2018 р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 02.09.2016 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 424, вони є батьками дітей - [PERSON], яка народилась [INFO]., та [PERSON], яка народилась [INFO] (а. с. 6, 9, 10). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (352,40 грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (352,40 грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 07.02.1986\~р. [PERSON] міською радою Жовтневого району Тюменської області, актовий запис №\~1, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, порозуміння відсутнє, примирення є неможливим. [PERSON] позов визнав, про що зазначено у його заяві від 10.01.2019\~р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гуменюк) [PERSON] міською радою Жовтневого району Тюменської області 07.02.1986\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~1 (а.\~с.\~5). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі\~статей 141\~та 142\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~з [PERSON]\~на користь\~[PERSON] підлягає стягненню\~50%\~судового збору\~(352,40\~грн.),\~сплаченого при\~поданні позову,\~інші 50%\~судового збору\~(352,40\~грн.)\~підлягають поверненню\~[PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 07.07.2007 р. [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 336, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, порозуміння відсутнє, примирення є неможливим. [PERSON] позов визнав, про що зазначено у його заяві від 11.01.2019 р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 07.07.2007 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 336, вони є батьками дитини - [PERSON], який народився [INFO] р. (а. с. 2, 3). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору (352,40 грн.).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 08.06.2016\~р. Бердичівський міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №\~172, посилаючись на те, що шлюбні відносини з [PERSON] припинені, примирення неможливе. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзив не надходив. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Пятківська) [PERSON] Бердичівський міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 08.06.2016\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~172 (а.\~с.\~7). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б її інтересам, що має істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 08.11.2003 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 707, посилаючись на те, що вона тривалий час не проживає з [PERSON], шлюбні стосунки припинились, примирення між ними неможливо. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзив не надходили. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області 08.11.2003 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 707, вони є батьками дитини -[PERSON], яка народилась [INFO], яка проживає з [PERSON] (а. с. 5, 7, 8). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], подання нею заяви від 14.11.2018 р. про підтримання цього позову та прийняття заочного рішення (а. с. 12) свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б інтересам [PERSON] та їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У жовтні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 08.11.2003\~р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис №\~707, посилаючись на те, що вона тривалий час не проживає з [PERSON], шлюбні стосунки припинились, примирення між ними неможливо. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзив не надходили. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Бабич) [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області 08.11.2003\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~707, вони є батьками дитини [PERSON],\~яка народилась\~05.02.2005\~р.,\~яка проживає\~з [PERSON] (а.\~с.\~5, 7, 8). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], подання нею заяви від 14.11.2018\~р. про підтримання цього позову та прийняття заочного рішення (а.\~с.\~12) свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б інтересам [PERSON] та їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 704,80\~грн.

Outcome: approved