Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 29 листопада 2003 року виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 46. В обґрунтування позову зазначав, що 29 листопада 2003 року він і [PERSON] уклали шлюб, під час спільного проживання сторін до укладення шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Однак після укладення шлюбу подружні відносини у сторін не склалися, через відсутність взаєморозуміння між ними, оскільки у них різні погляди на життя, сімейні відносини, обов`язки подружжя з ведення спільного господарства, у зв`язку з чим часто виникали сварки, з вини відповідача сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Із березня 2017 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними є неможливим, суперечить інтересам позивача. Підстав для примирення подружжя він не вбачає. Спір щодо поділу спільного майна відсутній. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, позов підтримує, просив суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, проти його задоволення не заперечував, оскільки примирення подружжя не відбулося. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 29 листопада 2003 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 46. Від спільного проживання до шлюбу сторони мають уже повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з березня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарства не ведуть, проживають окремо, за час, який надавався судом, подружжя не примирилося. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнала. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved