Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом і просить стягнути із Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на його користь 19999 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю посадових осіб управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області шляхом списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові. \~Позов мотивований тим, що 05.07.2016 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заявлених ним позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області, що виразилося у порушенні Порядку надання статусу учасникам бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 року № 413, в частині подання на розгляд комісії, утвореної МВС України, документів згідно цього Порядку, які є підставою для надання йому статусу учасника бойових дій. 25.08.2016 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду подана ним апеляційна скарга задоволена, вказана вище постанова від 05.07.2016 року скасована та прийнята нова, якою заявлені ним позовні вимоги задоволено. Внаслідок протиправних дій відповідача, протиправність яких встановлена судовим рішенням, йому було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у проявлені неповаги до осіб, які брали участь в АТО; необхідності змінювати звичайний спосіб життя, звертатися до адвоката, суду з метою захисту своїх прав; постійному хвилюванні, що в черговий раз посадові особи України здійснюють порушення прав учасника АТО, що зумовить виникнення перешкод у отриманні пільг. Спричинену моральну шкоду оцінює у 19999 грн. У судове засідання позивач [PERSON] зявився, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] управління Національної поліції у Полтавській області [PERSON] заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди та будь яких доказів з цього приводу до суду не надав. З цих же підстав просили відмовити у задоволенні позову представник Державної казначейської служби України у Полтавській області, Державної казначейської служби України [PERSON] та прокурор Харенко В.М. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази прийшов до наступного висновку: позивач [PERSON] звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в якому просив суд: -визнати протиправною бездіяльності управління Міністерства внутрішніх справ України, що виразилася у порушенні Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету мігістрів України від 20.08.2014 року № 413, в частині подання на розгляд комісії, утвореної Міністерством внутрішніх справ України, документів згідно цього Порядку, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій [PERSON] Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2016 року у задоволенні адміністративного позову\~ відмовлено. 25.08.2016 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправною бездіяльності управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо не направлення у місячний строк на розгляд комісії, утвореної Міністерством внутрішніх справ України документів для надання статусу учасника бойових дій [PERSON], що передбачені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413. Ч.1ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ч.3 ст.61 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судовим рішенням було встановлено протиправність дій, яка виразилися у бездіяльності управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо не направлення у місячний строк на розгляд комісії, утвореної Міністерством внутрішніх справ України документів для надання статусу учасника бойових дій [PERSON], що передбачені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413. Ч.1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В пункті 3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.01.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. За результатами розгляду справи суд приходить до висновку, що у судовому засіданні позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок бездіяльності проявленої відповідачем, а саме управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області. Позивач не надав переконливих доказів того, що внаслідок такої бездіяльності відповідач проявляв неповагу до нього як до учасника в АТО, що могло б спричинити йому моральні страждання. При цьому відсутні дані щодо вимушених змін у звичайному способі життя позивача та у чому ці зміни проявлялися. Сам факт звернення позивача до адвоката та суду з метою захисту своїх прав не може вказувати на вимушеність таких змін у житті, а перешкоди в отриманні пільг учасника АТО не підтверджують факту спричинення моральної шкоди. З урахуванням викладеного позов до задоволення не підлягає. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню із відповідачів на користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed