Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 2007 року вона та відповідач проживали разом без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них 17 квітня 2008 року народився син [PERSON]. 28 вересня 2016 року сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя із відповідачем не склалося, так як у кожного із подружжя виявилися різні погляди на життя, на шлюб та на сімю, тому із березня 2018 року подружжя припинило проживати разом, вести спільне господарство та підтримувати подружні відносини. Спільна від шлюбу дитина проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе. ЇЇ рішення щодо розірвання шлюбу цілком обдумане. Так як спільна дитина проживає із позивачем, то відповідач, як батько дитини, зобовязаний також надавати матеріальну допомогу на її утримання. З огляду на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ОК № 092584, виданого 25 квітня 2008 року виконкомом Плосківської сільської ради Броварського району Київської області, 17 квітня 2008 року народився [PERSON]. Батьком у свідоцтві про його народження записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 7). Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 203157 вбачається, що 28 вересня 2016 року виконавчим комітетом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини «Колеснік» (а. с. 6). З огляду на викладене, та врахувавши те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що позов у частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення не ю повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом\~ст.\~ст.\~181,182\~СК України\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються за\~рішенням суду\~у частці\~від доходу\~її матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~При визначені\~розміру аліментів\~суд,\~враховує:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на дитину між сторонами відсутня. Відповідно до довідки № ГР-00000014, виданої 05.06.2018 р., [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Грейд» на посаді помічника оператора кромкувального верстату та його дохід за період із грудня 2017 року по травень 2018 рік складає 21 831 (двадцять одна тисяча вісімсот тридцять одна) грн. 15 коп. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, та позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, шляхом стягнення із відповідача аліментів у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу). Як передбачено\~ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, та

Outcome: approved