Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач в своїй позовній заяві зазначив, що приватним нотаріусом Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис від 24.12.2016 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь кредитора 18 668,09 грн. заборгованість за кредитним договором №13/8582DCLRKPT від 23.07.2014 року, укладеним між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] , 17183,03 грн. заборгованість за сумою кредиту, 0 гривень простроченої заборгованості за комісією, 1 185,00 гривень простроченої заборгованості за процентами, 300 гривень плати за вчинення виконавчого напису нотаріусу, що сумарно становить 18 668,09 (вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім гривень 09 копійок) гривень. Вважає, що вчинений нотаріальний напис суперечить правилам щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості. Так, на момент звернення відповідача до нотаріуса за виконавчим написом, позивач не був ознайомлений з повним розрахунком суми заборгованості, не мав можливості надати свої розрахунки та будь-які пояснення з цього приводу, і на цей час позивач оспорює суму заборгованості у розмірі 17 183,09 грн. Крім того, на момент вчинення нотаріального напису минуло три роки з моменту укладання договору та виникнення заборгованості. Виконавчий напис за вимогами до фізичної особи може бути видано лише у випадку, коли з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Звернув увагу на те, що нотаріусом не було враховано відсутність безспірної заборгованості, документи які надано кредитором, не враховують і не містять структури заборгованості. Вказав, що наявні законні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса від 24.12.2019 року № 4159 таким, що не підлягає виконанню. Просив суд: визнати виконавчий напис № 4159 нотаріуса від 24.12.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем, таким, що не підлягає виконанню, скасувати виконавчий напис № 4159 нотаріуса від 24.12.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем та стягнути з ТОВ «ФК «АЛАНД» Код ЄДРПОУ: 42642578 на користь [PERSON] понесені судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 жовтня 2020 року, справу розподілено судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуському О.М., ухвалою якого від 12 листопада 2020 року, вказану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 грудня 2020 року, справу розподілено судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батмановій В.В., ухвалою якої від 18 грудня 2020 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 лютого 2021 року, у вказаній цивільній справі визначено головуючим суддею - суддю Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П., ухвалою якої від 09 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року закрито підготовче судове засідання і призначено справу до розгляду. Відзив від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» до суду не надійшов. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. в судове засідання не з`явився та, відповідно до заяви, просив суд розглядати справу без участі приватного виконавця. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 липня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено кредитний договір № 13/8582DCLRKPT, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 17183,09 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,0001 % річних, строком до 02.12.2018 року. Щомісячний платіж 599,00 грн. 24 грудня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем, за реєстровим № 4159 було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] суму боргу в розмірі 18368 грн. 09 коп., яка складається з наступного: 17183,09 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 0 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 1185,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами, які є його боргом за кредитним договором № 13/8582DCLRKPT від 23.07.2014 року, укладеним між ним та ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», на підставі Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА, укладеного 02 жовтня 2019 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД». Строк платежу за Кредитним договором № 13/8582DCLRKPT від 23.07.2014 року настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.02.2018 року по 29.11.2019 року. Витрати за вчинення виконавчого напису 300,00 грн. 18.01.2020 року Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексієм Анатолійовичем відкрито виконавче провадження №61009469 з примусового виконання виконавчого напису №4159, виданого 24.12.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в розмірі 18668,09 грн. Постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. від 30.01.2020 року за виконавчим провадженням №61009469 звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] . Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 230/20595. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (чинної на час вчинення виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Оскільки виконавчий напис нотаріусом виконано як стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, до спірних правовідносин застосовується п. 2 Переліку № 1172, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20.05.2015. Кредитний договір № 13/8582DCLRKPT від 23.07.2014 року передбачав дату повернення Кредиту 02.12.2018 рік, з якої припиняється нарахування відсотків за користування кредитом, однак кредитор завернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за період з 03.02.2018 року по 29.11.2019 року, тому суд доходить висновку, що вказана заборгованість позивача [PERSON] не може вважати безспірною, оскільки відсотки нараховані після закінчення строку кредитного договору. Статтею 81 ЦПК України на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року по справі № 320/8269/15-ц наголосила на тому, що: «сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 137/1666/16-ц міститься правовий висновок про те, що: «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В обґрунтування позову [PERSON] не погоджувалася з розміром нарахованої заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, та тим, що дана заборгованість є безспірною. Крім того, як зазначив позивач, виконавчим написом стягнено заборгованість поза межами строку позовної давності, оскільки договором було передбачено щомісячне погашення кредиту по 599,00 грн., однак суд позбавлений можливості перевірити зазначені твердження, оскільки помісячний розрахунок заборгованості суду не надано. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] не отримував письмову вимогу (повідомлення) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» про погашення заборгованості по кредитному договору № 13/8582DCLRKPT від 23.07.2014 року в загальному розмірі 18668,09 грн. Виходячи із вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, позовні вимоги позивача в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає задоволенню знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині скасування виконавчого напису № 4159 нотаріуса від 24.12.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем, то суд виходить з наступного. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, та Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Згідно статті 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; виконувати інші обов`язки, передбачені законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта. Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року №2, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам та беручи до уваги, що на час вчинення виконавчого напису нотаріуса № 4159 від 24.12.2019 року заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 24 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4159, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості в сумі 18668,09 грн. та не вбачає законних підстав для скасування виконавчого напису нотаріуса, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на законі та є неналежним способом захисту. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial