Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 31 липня 2011 року було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них є одна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за несумісності характерів, у звязку з чим між ними часто виникають сварки, втрачено почуття любові та поваги. Просить розірвати укладений між ними шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав і просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав і не заперечив розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 31 липня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 08 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області (а.с. 4). Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З лютого 2016 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують і зберегти сімю не бажають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сімї сторін є недоцільним, оскільки суперечить їх інтересам, а тому шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд змінює їй шлюбне прізвище [PERSON] на Березнюк. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з договором про надання правової допомоги, актом здачі-прийомки наданих послуг та квитанцією до прибуткового касового ордера № 16/02 від 11 квітня 2016 року, позивачкою понесені витрати на правову допомогу, що полягали у виготовлені адвокатом [PERSON] цивільного позову про розірвання шлюбу, у розмірі 275 грн. 70 коп. (а.с. 6-8). Враховуючи обсяг наданої правової допомоги та беручи до уваги, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені нею витрати по оплаті правової допомоги у повному обємі, тобто у розмірі 275 грн. 70 коп. Окрім того, позивачкою [PERSON] при подачі позову до суду були понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с. 1), які також підлягають стягненню на її користь з відповідача. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] належить стягнути судові витрати у розмірі 826 грн. 90 коп.

Outcome: approved