Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 13 серпня 2015 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народилась спільна дитина син [PERSON] , [INFO] . Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сторони мають різні погляди на сімейне життя та виховання дитини. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 серпня 2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1030, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 серпня 2015 року (а.с. 5). Від подружнього життя у сторін народилась спільна дитина син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03 листопада 2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1190 (а.с. 6). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Спільне життя позивача та відповідача не склалось, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сторони мають різні погляди на сімейне життя та виховання дитини, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином вимоги в частині зміни прізвища позивача на її дошлюбне прізвище підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 908,00 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved