Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 04.08.2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 189. Від вказаного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того, зазначила, що дитина проживає разом з нею. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак за твердженням позивача в добровільному порядку надання коштів не здійснює, тому позивач бажає стягувати аліменти у встановленому законом порядку. За таких обставин, [PERSON] просить суд призначити виплату аліментів на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки від заробітку доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 05.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та дату судового розгляду справи повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду подала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти їх задоволення. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 04.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 189. Від вказаного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем. За твердженням [PERSON] відповідач в добровільному порядку надання коштів не здійснює, тому позивач бажає стягувати аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у встановленому законом порядку, у розмірі ј частки від заробітку доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 05.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач подав до суду заяву в якій зазначив, що має можливість та не заперечує проти обовязку батька надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнані учасниками справи, зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідач через канцелярію суду подав заяву в якій не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі ј частки від заробітку доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 05.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Судовий збір з відповідача підлягає стягненню в порядку ст. 141 ЦПК України за розгляд позовної вимоги щодо стягнення аліментів в розмірі 704,80 грн. на користь держави, та за розгляд позовної вимоги щодо розірвання шлюбу в розмірі 704,80 грн. на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved