Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У квітні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про зобов'язання відповідача видати йому довідку про середньомісячну заробітну плату за 1985-1991рр. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в липні 1981р. він був прийнятий на роботу в спеціальне СМУ по ремонту систем теплопостачання, яке з 29.03.1985р. було реорганізовано в головне управління «Київжитлотеплосеть». В подальшому, 12.04.1991р. він був звільнений за власним бажанням. Позивач вказує, що він неодноразово звертався до відповідача із заявами про надання довідки про отриману заробітну плату за 1985-1991роки. Однак, 16.10.2013р. ним була отримана відповідь про те, що відповідно до довідки КП «Київжитлотеплокомуненерго» від 14.10.2013р. запитувану ним довідку надати неможливо у зв'язку із залиттям архіву підприємства 31.12.2008р., в зв'язку із чим він отримує мінімальну пенсію. Зважаючи на викладені обставини, позивач, з посиланням на положення Кодексу про працю України та Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень на позов не подавав. Відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю від 10.12.1971 № 322-VIII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в період часу з 20.07.1981р. по 12.04.1991р. позивач - [PERSON] працював на підприємстві «Київжитлотеплосеть» на посаді пічника-обмуровщика, обмуровщика 4-го розряду, що підтверджується записами в трудовій книжки (а.с.5-6). З пояснень представника позивача у судовому засіданні встановлено, що з метою отримання перерахунку пенсії, 26.09.2013р. позивач звернувся до відповідача із запитом щодо видачі довідки про отриману заробітну плату на підприємстві «Київжитлотеплокомуненерго» за 1985-1991рр. Однак, відповідачем була надана відповідь, що згідно довідки КП «Київжитлотеплокомуненерго» від 14.10.2013р. за №322/1, неможливо надати запитувану інформацію, у зв'язку із залиттям 31.12.2008р. архіву підприємства, що підтверджується актом залиття напівпідвалу по [ADDRESS] від 31.12.2008р. (а.с.9,10). Також судом встановлено, що оскільки листом Головного управління статистики у м.Києві від 26.11.2013р. за №08/2-17/14901, позивач був повідомлений про розмір середньомісячної заробітної плати штатного працівника по м.Києву за 1985-1991рр. (а.с.7)., він звернувся із вказаною довідкою для перерахунку пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Однак в перерахунку пенсії йому було відмовлено. Після цього, як пояснив представник позивача, він неодноразово звертався до відповідача з приводу отримання довідки про отриману заробітну плату на підприємстві «Київжитлотеплокомуненерго» за 1985-1991рр., про що свідчать його листі від 29.11.2013р. за №14 та 13.01.2014р. за №2. Проте, згідно відповіді відповідача від 22.01.2014р. за №058/6/1-485 (а.с.15), останній повідомляв, що оскільки звернення позивача з приводу отримання довідки, було направлено голові комісії з ліквідації державного підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» - Топчію І.В. для подальшого виконання, та що питання про складання такої довідки, на момент відповіді, опрацьовується спільно з ДП «Київжитлотеплокомуненерго», про що позивача буде додатково проінформовано. Однак, до цього часу позивач вказану довідку так й не отримав. Статтею 49 Кодексу законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Разом з тим, відповідно до, п.3 п.п.1 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006, №919 за період до 1 січня 1998р. та у разі відсутності даних у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів заробітна плата (дохід) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за наявності підприємства, установи, організації, де працювала особа, або їх правонаступника - виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) на такому підприємстві, в установі, організації, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу). За відсутності на підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника відповідної професії (посади) заробітна плата визначається виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи. У випадку повної втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) за відповідний період заробітна плата визначається за відповідною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі, організації за календарний рік, що передує року, з якого призначається пенсія. Довідка про середню заробітну плату за відповідною або аналогічною їй професією (посадою) надається підприємством, установою, організацією, де працює (працювала) особа, або їх правонаступником. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи п.3 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів У раїни від 05.07.2006, №919, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved