Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У жовтні 2020 р. до Шевченківського районного суду м. Києва на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 15.06.2020 р. надійшов позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (позивач) до [PERSON] (відповідач), у якому просили стягнути з відповідача 14777,71 грн шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2017 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2060985 (забезпечений транспортний засіб - Фольксваген Транспортер, д.н.з. [NUMBER] ) 10.03.2018 року о 20:20 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Фольксваген Транспортер, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля Фольксваген, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2018 р. відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень, які передбачені ст.ст. 124, 122-4 КпАП України. Позивач в порядку суброгації відшкодувало АТ «СК «АХА Страхування» 14777,71 грн, які останні виплатили власнику автомобіля Фольксваген, д.н.з. [NUMBER] . Тому, з огляду на положення ст.38.1 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач подав регресний позов до винної у ДТП особи, яка залишила місце пригоди. Ухвалою суду від 16.10.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач отримав матеріали позову та копію ухвали про відкриття провадження у справі, але відзиву на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10 березня 2018р. о 20 год. 20 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», д.н. [NUMBER] по вул. Житкова, 5-А в м. Києві, був неуважним до дорожньої обстановки, для забезпечення безпеки під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб, здійснив наїзд на автомобіль марки «Volkswagen», д.н. [NUMBER] , що був припаркований позаду, в результаті чого останній автомобіль отримав механічні пошкодження, тим самим порушив пп. 2.3 б, 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП. В подальшому [PERSON] будучи учасником, залишив місце скоєння ДТП, чим порушив п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за&nbsp;ст.122-4 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2018 р. відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень, які передбачені ст.ст. 124, 122-4 КпАП України, та притягнуто до відповідальності у межах санкції вказаних статей. (а.с. 15) У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та залишенні місця ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Фольксваген, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , була застрахована в АТ «СК «Аха Страхування» на підтаві договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 13.12.2017 р. (а.с. 11-12) 13.03.2018 р. [PERSON] звернулась до АТ «СК «Аха Страхування» з письмовим повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. (а.с. 9-10) 13.03.2018 р. було проведено огляд автомобіля «VW», д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 13) Розмір страхового відшкодування, який був виплачений АТ «СК «Аха Страхування» [PERSON] складає 33924,08 грн, що підтверджується розрахунком страхового відшкодування? страховим актом, платіжним дорученням від 21.03.2018 р. (а.с. 18-20) На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (поліс АМ/2060985, строк дії з 03.12.2017 р. по 02.12.2018 р.) (а.с. 4) АТ «СК «Аха Страхування» звернулось до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» для отримання страхового відшкодування. Згідно розрахунку страхового відшкодування, виконаного ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», вартість відновлювального ремонту автомобіля «VW», д.н.з. [NUMBER] , з врахуванням зносу деталей, що замінюються, становить 15777,71 грн. (а.с. 21) ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перерахувало АТ «СК «Аха Страхування» 14777,71 грн страхового відшкодування за виключенням франшизи в розмірі 1000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 13.09.2018 р. та страховим актом від 13.09.2018 р. (а.с. 22,23) Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За умовами ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved