Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

у жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 14 травня 2002 року помер його батько [PERSON], а 31 жовтня 2006 року мати [PERSON]. Він являється спадкоємцем майна померлої матері, належним чином прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Натомість у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яку мати успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], йому відмовлено, у звязку з тим, що Державний акт на право власності на землю на імя [PERSON] містить помарки у виді дописок, що не відповідає вимогам законодавства. У звязку з викладеним позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,8619 га на території Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області (кадастровий номер 5323081300:00:001:0179) призначену для сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після померлої 31 жовтня 2006 року [PERSON]. У судове засідання сторони та третя особа не зявився, про дату та час слухання справи повідомлялись належним чином та завчасно, натомість направили заяви про розгляд справи без їх участі, позивач у своїй заяві зазначив, що за станом здоровя зявитися не зможе, просить позовні вимоги задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.60), відповідач проти позитивного вирішення справи не заперечує (а.с.85), третя особа при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.93). Виходячи з викладеного, у відповідності зі ст. ст. 200 ч. 4, 206 ч. 4 ЦПК України, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін та третьої особи на підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 14 травня 2002 року помер [PERSON], а 31 жовтня 2006 року [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про смерть серії І-КЕ № 235543 від 20 серпня 2003 року та серії І-КЕ № 053234 від 31 жовтня 2006 року (а.с. 7,8). На підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ПЛ №016896 від 26.06.1998 р. земельна ділянка площею 5,86 га розташована на території Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області призначена для сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] (а.с.9). Відповідно до Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5307251472018 від 12.04.2018 р. № НВ-0002078612018 від 22.09.2018 р., земельна ділянка площею 5,8619 призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва якій присвоєно кадастровий номер 5323081300:00:001:0179, яка належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.12-17). Як убачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] Машівською ДНК заведена спадкова справа № 352, у спадковому реєстрі № 2386298 (а.с.10), після смерті якого прийняла спадщину його дружина [PERSON], що підтверджується копіями документів із вищевказаної спадкової справи, інші спадкоємці відмовились від своєї частки у спадщині на її користь (а.с.87-91). У Четвертій полтавській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа на майно померлої [PERSON] за № 149/2015, і спадкоємцем її майна є син [PERSON], позивач по справі, який фактично прийняв спадщину згідно ст.1268 ЦК України. Відповідно до даних копій документів з спадкової справи [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.07.2017 р. на земельну ділянку площею 5,8619 га кадастровий номер 5323081300:00:001:0176 (а.с.50-56). Позивач по справі [PERSON] являється сином померлих, про що свідчить свідоцтво про народження серії ЯД № 096720 від 18 березня 1954 року (а.с.6), та єдиним спадкоємцем після померлих, як убачається з постанови державного нотаріуса Четвертої полтавської державної нотаріальної контори, в якій указано про відсутність інших заяв в спадковій справі на майно померлої [PERSON] (а.с.11). Постановою державного нотаріуса Четвертої полтавської державної нотаріальної контори від 22 жовтня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 31.10.2006 року [PERSON] на земельну ділянку, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області, переданої для ведення сільськогосподарського виробництва, оскільки в державному акті на право власності на землю є помарки у вигляді дописок «вул. Гоголя, буд 7 Полтавської області Машівського району», «Полтавської області Машівського району», та обговорення цих дописок, зроблених Головою Машівської райдержадміністрації, що не відповідає вимогам законодавства (а.с.11). За таких обставин, суд вважає, що у позивача існують перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої матері [PERSON] на земельну ділянку в нотаріальній конторі. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до п. 4.15. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 4.20 цього Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Пунктом 4 ч.1 ст. 19 цього Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 цього Кодексу передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як убачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Аналізуючи зібрані у справі докази, оскільки позивач здійснив усі дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, звернувшись до нотаріальної контори, але через відсутність належно оформленого документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, має перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи, що відсутній інший передбачений законодавством спосіб набуття позивачем права власності на указане спадкове майно, вбачаються підстави для визнання за ним права власності у судовому порядку, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved