Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» (далі - ТОВ «Енселко Агро») і просила розірвати договір оренди землі, укладений 12 січня 2011 року між її батьком [PERSON] та ТОВ «Енселко Агро», а також додаткову угоду до зазначеного договору оренди землі від 22 травня 2015 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала, що вона 05 жовтня 2017 року в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] набула у власність земельну ділянку площею 3,5988 га, розташовану на території Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. За життя [PERSON] передав зазначену земельну ділянку в оренду ТОВ «Енселко Агро». Маючи бажання самостійно користуватись успадкованою земельною ділянкою, вона 22 червня 2017 року, а потім повторно 26 січня 2018 року зверталась до відповідача із заявами про припинення дії договору оренди землі. Однак, в ході переписки із відповідачем їй стало відомо про наявність додаткової угоди до договору оренди землі від 12 січня 2011 року, якою строк дії договору оренди було продовжено та яку її батько [PERSON] не підписував, не укладав та не знав про її наявність. Оскільки без її згоди та без її волі ніякі правочини існувати не можуть, тому на підставі п.12.3 договору оренди землі від 12 січня 2011 року та цього ж пункту додаткової угоди до зазначеного договору оренди землі від 22 травня 2015 року просила розірвати зазначені договори оренди. В підготовчому судовому зсіданні [PERSON] уточнила заявлені позовні вимоги і просить визнати недійсною додаткову угоду від 22 травня 2015 року до договору оренди землі від 12 січня 2011 року, укладену між ТОВ «Енселко Агро» та [PERSON] (а.с.65-66). Обґрунтовуючи уточнені позовні вимоги посилається на те, що її батько [PERSON] не підписував договір оренди землі від 12 січня 2011 року, як і не підписував додаткову угоду до цього договору від 22 травня 2015 року, оскільки підписи на цих договорах йому не належать. Крім того, в останні роки батько важко хворів й практично не виходив з дому, а тому не міг укладати додаткову угоду до договору оренди. Оскільки додаткова угода до договору оренди землі від 22 травня 2015 року укладена без відома і без волевиявлення її батька, не підписана ним за життя, тому з цих підстав просить визнати її недійсною. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Якимчук Н.П. підтримали позовні вимоги і просять визнати недійною додаткову угоду до договору оренди землі від 22 травня 2015 року, посилаючись на те, що [PERSON] її не підписував та не доручав підписувати іншим особам. Представник відповідача - адвокат Попель О.М. проти позову заперечила, посилаючись на його безпідставність та відсутність належних доказів, які б свідчили, що підпис на додатковій угоді від 22 травня 2015 року виконано не [PERSON] , а іншою особою. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №144218 від 25 червня 2009 року належала земельна ділянка площею 3,5988 га, кадастровий номер 6824287700:05:011:0128, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (а.с.40). 12 січня 2011 року між ТОВ «Енселко Агро» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, зареєстрований в управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі за №682428774003258, за умовами якого [PERSON] передав в оренду ТОВ «Енселко Агро» на строк 5 років належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №144218 від 25 червня 2009 року земельну ділянку площею 3,5988 га (а.с.28-32). 22 травня 2015 року між ТОВ «Енселко Агро» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 12 січня 2011 року, згідно якої сторони внесли зміни в договір оренди землі, виклавши його в новій редакції. За умовами додаткової угоди [PERSON] передав в оренду ТОВ «Енселко Агро» на строк по 05 серпня 2026 року належну йому земельну ділянку площею 3,5988 га, кадастровий номер 6824287700:05:011:0128 (а.с.44-48). 06 червня 2016 року державним реєстратором КП «Шепетівське бюро технічної інвентаризації» Федорович А.В. було проведено державну реєстрацію додаткової угоди до договору оренди землі від 22 травня 2015 року (а.с.54-55). [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] є донькою померлого та його спадкоємицею за заповітом. 05 жовтня 2017 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зокрема на земельну ділянку площею 3,5988 га, кадастровий номер 6824287700:05:011:0128, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №144218 від 25 червня 2009 року (а.с.5-7). Оформивши у встановленому законом порядку спадкові права на належну [PERSON] земельну ділянку площею 3,5988 га, кадастровий номер 6824287700:05:011:0128, [PERSON] 22 травня 2017 року звернулась до ТОВ «Енселко Агро» із заявою, у якій просила після збору врожаю не обробляти зазначену земельну ділянку, так як має намір обробляти її самостійно (а.с.11). 25 травня 2017 року на адресу [PERSON] відповідачем було направлено відповідь, у якій повідомлено про додаткову угоду, укладену за життя із [PERSON] щодо спірної земельної ділянки на строк 10 років, а також роз`яснено вимоги ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» щодо правових наслідків переходу права власності на орендовану земельну ділянку (а.с.12). 29 січня 2018 року [PERSON] направила на адресу відповідача ще одну заяву, у якій вказала, що [PERSON] додаткової угоди не укладав, зазначена угода підписана не ним й підпис на угоді є підробленим (а.с.11 - зворот). Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку до спадкоємців переходить на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Порядок укладення договору оренди землі визначається Законом України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-ХІV. В силу ч.1 ст.13, ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 5 та 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 26 вересня 2019 року (а.с.159-166) підписи від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 12 січня 2011 року та в графі «Від орендодавця» додаткової угоди від 22 травня 2015 року до договору оренди землі від 12 січня 2011 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Зазначені підписи ймовірно виконані не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 12 січня 2011 року та підпис в графі «Від орендодавця» додаткової угоди від 22 травня 2015 року до договору оренди землі від 12 січня 2011 року виконані однією особою. З мотивувальної частини висновку експерта вбачається, що виявити розбіжні ознаки в більшому обсязі і відповісти на питання в категоричній формі не вдалось через недостатню кількість представленого порівняльного матеріалу. Згідно ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні 11 липня 2019 року розглядалось клопотання експерта про додаткове надання вільних зразків підпису [PERSON] , однак представник позивачки [PERSON] - адвокат Якимчук Н.П. у своїй заяві від 11 липня 2019 року повідомила, що будь-яких інших документів із підписами та почерком [PERSON] , окрім витребуваних за її клопотанням судом, у позивачки немає, а тому просила провести експертизу на підставі раніше поданих документів, в зв`язку із чим клопотання експерта було залишене без задоволення (а.с.149, а.с.151). Оскільки висновок судово-почеркознавчої експертизи містить припущення щодо виконання підпису на договорі оренди землі та додатковій угоді не [PERSON] , а іншою особою, тому суд не бере до уваги зазначений висновок експерта. Із клопотанням про призначення повторної чи комісійної експертизи жодна із сторін до суду не зверталась. Твердження представника позивачки адвоката Якимчук Н.П. про те, що висновок експерта слід оцінити на користь позивачки, не заслуговують на увагу, оскільки згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, згідно ч.1-ч.3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши усі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно вказували, що [PERSON] не підписував додаткову угоду від 22 травня 2015 року до договору оренди землі від 12 січня 2011 року, укладену між ним та ТОВ «Енселко Агро». З огляду на викладене, підстави для задоволення даного позову відсутні.

Outcome: dismissed