Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

У жовтні 2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 708 від 22 листопада 2008 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що у 2008 році між ним та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини, між ними припинені, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. 23.03.2021 року до канцелярії суду надіслана заява, про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій зазначено про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась, про причини неявки суду не повідомила. Зважаючи на зазначене та враховуючи бажання позивача про розгляд справи без його участі суд дійшов висновку про можливість розглянути справу без участі сторін, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між позивачем та відповідачем 22 листопада 2008 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 708. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від цього шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] (10 років), [PERSON] , [INFO] (9 років), [PERSON] , [INFO] (3 роки). Зазначене підтверджується наявними у справі копіями свідоцтв про народження. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої\~статті 105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із наявних у матеріалах справи доказів та змісту позовної заяви слідує що, сторони подружніх відносин не підтримують, примиритися не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved