Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 23 жовтня 2009 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. В період шлюбу у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю. Позивачка зазначала, що не теперішній час їх з відповідачем діти проживають разом із нею, та перебувають на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, участі у їх вихованні не бере. Оскільки позивачці складно самостійно утримувати малолітніх дітей, то вона просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дітьми повнолітнього віку. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України (а.с. 20,35). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 жовтня 2009 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 902. В період шлюбу у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 4,5,6). Встановлено, що діти проживають та зареєстровані разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою (з місця проживання про склад родини та реєстрації) від 10.10.2019 року (а.с.11). Встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини припинені, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Зі змісту позовної заяви вбачається, що місце знаходження, місце роботи та посада відповідача не відомі. Отже, судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Оскільки діти знаходяться на утриманні позивачки, посилаючись ст.182 СК України, остання наполягала на визначеному нею розмірі аліментів, а саме на стягненні з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повнолітнього віку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення найстаршою дитиною повнолітнього віку, тобто до [INFO] включно; з 20 січня 2027 року стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 20 січня 2027 року до досягнення [PERSON] , [INFO] повнолітнього віку, тобто до [INFO] включно; з 27 січня 2028 року стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 27 січня 2028 року до досягнення [PERSON] , [INFO] , повнолітнього віку, тобто до [INFO] включно. Згіно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 768,40 грн., який слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved