Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

у жовтні 2018 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0107-15-00859 від 09.03.2015 року, укладеного між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON], було застраховано транспортний засіб «Audi Q7» державний номерний знак [NUMBER]. 19.04.2016 року об 11 год. 50 хв. на вул. Петлюри, 28 у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Citroen» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Audi Q7» державний номерний знак [NUMBER], належного [PERSON], під керуванням [PERSON] 13.05.2016 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На виконання умов договору № 28-0107-15-00859 від 09.03.2015 року, на підставі рахунку № 0000030738 від 10.05.2016 року та страхового акту № ДККА-50297 від 11.05.2016 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 9 483,04 грн. У зв'язку з цим просило стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 9 483,04 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Ухвалою від 01.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору ( ст. 979 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. З матеріалів справи вбачається, що в між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] 09.03.2015 року укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0107-15-00859, котрим застраховано транспортний засіб «Audi Q7» державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 7). 19.04.2016 року об 11 год. 50 хв. на вул. Петлюри, 28 у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Citroen» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Audi Q7» державний номерний знак [NUMBER], належного [PERSON], під керуванням [PERSON] 13.05.2016 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 12). Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Доказів на спростування своєї вини [PERSON] не надав. Крім того, на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні. Згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0107-15-00859 від 09.03.2015 року, укладеного між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON], ПрАТ «СК «Українська страхова група» взяло на себе зобов'язання компенсувати пошкодження або знищення автомобіля «Audi Q7» державний номерний знак [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 21.04.2016 року до ПрАТ «СК «Українська страхова група» [PERSON] подано заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 8). 21.04.2016 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу (а.с. 9). 29.04.2016 року [PERSON] подано до ПрАТ «СК «Українська страхова група» заяву про відсутність заперечень щодо перерахування суми страхового відшкодування на рахунок СТО. Згідно рахунку-фактури ДП «Ауді Центр Віпос» № 0000030738 від 10.05.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi Q7» державний номерний знак [NUMBER] склала 9 483,04 грн. з ПДВ (а.с. 10). 11.05.2016 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» складено страховий акт № ДККА-50297, яким сума страхового відшкодування визначена у розмірі 9 483,04 грн. (а.с. 4). Таким чином, суд надходить до висновку про те, що правовідносин, які виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою страховиком на користь потерпілого страхового відшкодування, регулюються положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що згідно платіжного доручення № 8398 від 11.05.2016 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» сплачено на рахунок ДП «Ауді Центр Віпос» 9 483,04 грн. (а.с. 13). Отже, з урахуванням викладеного вище, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Українська страхова група» до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. При поданні позовної заяви позивачем у відповідності до відповідно до Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в сумі 1 762,00 грн. (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1 762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved