Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У жовтні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 14 грудня 2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 22025 грн. 27 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості передбачено здійснювати в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач має надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості по кредиту. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір, підписавши також відповідну заяву. Позивач свої зобовязання по кредитному договору виконав, а відповідач в порушення умов договору не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по кредиту, відсотках та інших витратах за користування кредитом, у звязку з чим утворилася заборгованість станом на 27 вересня 2016 року в розмірі 29939 грн. 94 коп., що складається з заборгованості по кредиту - 20945 грн. 61 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом - 2527 грн. 91 коп., заборгованості по пені та комісії - 3689 грн. 10 коп., та штрафу, відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, - 2831 грн. 32 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON], а також просить стягнути з останнього судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та постановлення заочного рішення у разі неявки у судове засідання відповідача (а.с. 40). Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розписками про отримання судових повісток про виклик до суду, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України (далі - ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений законом або договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобовязанням. Судом встановлено, що 03 грудня 2015 року між відповідачем [PERSON] та банком було укладеного Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, що виникла по кредитному договору № SAMDN50000057172166 від 26.01.2012 року (а.с. 6). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що Генеральна угода від 03.12.2015 року разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом на заяві від 03.12.2015 року (а.с. 6 зворот). Згідно з Генеральною угодою сторони погодили зменшити розмір заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 581,98 грн., комісію на 96,73 грн., штраф на 2152,61 грн., і встановили, що заборгованість по кредитному договору від 26.01.2012 року становить з дати підписання Генеральної угоди 23336 грн. 28 коп., дата останнього погашення заборгованості по договору 31.12.2018 року. Пунктом 1.3. Генеральної угоди сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених договором і Генеральною угодою більше ніж на 1 день строком повернення кредиту є 2-й день з моменту такого порушення. Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (2-гий день) вважається простроченою. У відповідності до п. 1.3.3. в день, наступний за днем повернення кредиту (2-й день) позичальник сплачує банку штраф в розмірі 2831,32 грн. по договору кредиту від 26.01.2012 року. Згідно з п. 2.1. Генеральної угоди банк зобовязався надати позичальнику терміновий кредит в сумі 22025,28 грн. на термін 36 місяців, з 03.12.2015 р. по 31.12.2018 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 22025,28 грн. в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, виплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у зазначені в заяві, Умовах та правилах терміни. Пунктом 2.2. Генеральної угоди встановлено, що при порушенні позичальником термінів погашення заборгованості, зазначених в Генеральній угоді, Умовах та правилах більше ніж на 31 день, термін яких не настав, сторони погодили, що термін повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушень. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 2831,32 грн. У відповідності до п. 2.5 Генеральної угоди позичальник зобовязався повернути суму кредиту, процентів, винагороду згідно Генеральної угоди та Умов і правил, а згідно з п 2.8 Генеральної угоди у разі порушення позичальником зобовязань щодо погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах, за кожен день прострочки. Пунктом 2.1.1.12.8 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку на стягнення комісії за обслуговування у відповідності з тарифами банку. Свої зобовязання по кредитному договору від 26.01.2012 року та Генеральній угоді від 03.12.2015 року позивач виконав, а відповідач порушив умови укладених договорів, зокрема ті, що були погоджені Генеральною угодою, якою реструктуризовано його заборгованість по кредитному договору від 26.01.2012 року, у звязку з чим виникла заборгованість по Генеральній угоді. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості станом на 27.09.2016 року розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 29993,94 грн., що складається з заборгованості по кредиту 20945,61 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 2527,91 грн., заборгованості по комісії 3689,10 грн., а також штрафу, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 2831,32 грн. (а.с. 4). Таким чином, суд доходить висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] належить задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено у повному обємі, то на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягнути понесені останнім по оплаті судового збору та документально підтвердженні судові витрати у розмірі 1378 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved