Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У квітні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в обґрунтування позову посилаючись на те, що 12 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №8/2007/840-К/1325-Н, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 65 000,00 доларів США з виплатою процентної ставки 12,49 % річних; відповідно до п. 1.4 кредитного договору позичальник повинен виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі суми використаного ліміту за договором в термін не пізніше 20 квітня 2025 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 12 вересня 2007 року був укладений договір поруки №1325-Н/2, відповідно до умов якого вона зобов'язувалася солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Позичальник зобов'язання за договором не виконує, в зв'язку з чим, станом на 11 березня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 923 255,52 грн., яку позивач, а також судові витрати просив стягнути на їх користь солідарно з відповідачів. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2013 року з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» було стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором від 12.09.2007 №8/2007/840-К/1325-Н, в розмірі 822 739,07 грн., яка виникла станом на 11.03.2013, та яка складається з наступного: 508 731,67 грн. - заборгованість за сумою кредиту, заборгованість по відсоткам - 313 007,40 грн., пеня - 1 000,00 грн. Крім того було стягнуто судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 720,5 грн. з кожного з відповідачів окремо. (а.с.45-46). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2013 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2013 року залишено без змін (а.с.86-88). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19 березня 2014 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2013 року скасовано в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «НАДРА» до [PERSON], [PERSON] про стягнення пені та штрафу, у цій частині справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 106-107). В судовому засіданні представник позивача Чигрин В.В. надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, на задоволенні позову наполягав. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні просила зменшити розмір пені та штрафу, посилаючись на тяжкий матеріальний стан, зростання курсу долару. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 12 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», який в подальшому змінив найменування на ПАТ КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №8/2007/840-К/1325-Н, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 65 000,00 доларів США з виплатою процентної ставки 12,49 % річних. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 11 березня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 925255,52 грн., яка складається з наступного: 508 731,67 грн. - заборгованість за сумою кредиту; заборгованість по відсоткам - 313 007,40 грн., пеня - 49 561,95 грн., штраф - 51 954,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 12 вересня 2007 року був укладений договір поруки №1325-Н/2, відповідно до умов якого вона зобов'язувалася солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. П. 1.2. частини 1 Договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя та боржника є солідарною. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Сума кредиту в частині тіла та нарахованих відсотків стягнута рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2013 року, яке набрало чинності. Що стосується заборгованості по сплаті штрафу та пені, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3.3.3. кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно до 20 числа поточного місяця вносити черговий мінімальний платіж у розмірі 763,49 доларів США. Згідно п. 4.3.5. у випадках, визначених договором, протягом семи календарних днів з дня отримання вимоги банку про дострокове повне виконання зобов'язань за цим договором, виконати зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів та можливих штрафних санкцій. Наслідком прострочення строку виконання зобов'язань, передбачених п. п. 3.3.3., 4.3.5. кредитного договору, є сплата позичальником пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п. 5.1. кредитного договору). У разі порушення позичальником вимог п. п. 4.3.1. (забезпечити банк всіма необхідними для надання кредиту документами); 4.3.2. (суворо дотримуватися положень договору); 4.3.7. (протягом дії договору не здійснювати будь-яких дій щодо зниження вартості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за цим договором, а також надавати банку можливість перевірки його дійсності та грошової оцінки); 4.3.9. (на вимогу банку з'явитися для підписання додаткової угоди, в якій визначено розмір відсоткової ставки за користування кредитом); 4.3.10. (на вимогу банку надавати документи, що підтверджують фінансовий стан ), позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту за кожен випадок (п. 5.2. кредитного договору). На підставі наведених договірних положень банком було заявлено позовні вимоги про стягнення із боржника та його поручителя 49 561, 95 грн. пені й штрафу у розмірі 51 954, 50 грн. Частиною першою ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо штрафів, то такі умови повинні виконуватися сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розглядаючи справу, суд вважає, що з відповідачів солідарно підлягає стягненню сума штрафу в розмірі 51 954, 50 грн., оскільки в даному випадку штраф не є неустойкою і не може бути зменшеним за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За положеннями указаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність із розміром основного зобов'язання. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до суми в 5000 грн., враховуючи майновий стан сторін, оскільки з січня 2014 року відповідач [PERSON] не працює, перед нею існує заборгованість ДП «Дніпропетровськавтотранссервіс» по заробітній платі в розмірі 31195,69 грн., що підтверджується листом Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, на утриманні сторін знаходиться син - [PERSON], який є студентом Національної металургійної академії України денної форми навчання. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме з відповідачів [PERSON], [PERSON], на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» підлягає стягненню солідарно заборгованість у розмірі 56 954 грн. 50 коп., яка виникла станом на 11 березня 2013 року та складається з наступного: пеня в розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн. та штрафу в розмірі 51 954 грн. 50 коп., а всього 56 954 грн. 50 коп. В іншій частині позову слід відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають, оскільки судові витрати стягнено рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. дніпропетровська від 09 вересня 2013 року, яке в частині розподілу судових витрат набрало чинності.

Outcome: partial