Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернувся з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що [INFO] року помер [PERSON], батько позивача, після його смерті відкрилася спадщина. На час смерті батька позивачу було п'ять років, а тому оформленням спадщини займалася його матір. Також зазначає, що його мати вела і веде аморальний та антисоціальний спосіб життя, нею були втрачені документи на спадкове майно. На звернення до Другої київської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину позивач отримав відмову у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. У зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду за захистом порушених прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Від третьої особи Другої київської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи у відсутність її представника. У судове засідання представник відповідача Київської міської ради повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується даними свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 15 березня 2002 року (а.с. 4). Квартира [ADDRESS] у м.Києві належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Московської райради народних депутатів 31.07.1995 року, розпорядження № 10533, що підтверджено листом Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна № [NUMBER] від 17.06.2002 року (а.с. 9). Крім того, спадкодавцю [PERSON] на праві власності належав автомобіль марки ВАЗ-2105, 1983 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого МРЕВ-6 ДАІ м.Києва 23.08.1995 року (а.с. 34). Після смерті [PERSON] спадщину прийняли мати померлого - [PERSON] та син [PERSON], в інтересах якого діяла його матір - [PERSON], що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 03 вересня 1996 року (а.с. 37-38). 03 вересня 1996 року Другою київською державною нотаріальною конторою спадкоємцям [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] у м.Києві та автомобіль марки ВАЗ-2105, 1983 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину від 03.09.1996 року, реєстровий № 8-3418 та № 8-3423, виданими Другою київською державною нотаріальною конторою (а.с. 39). 12 жовтня 1996 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON], було укладено договір про розподіл спадкового майна, відповідно до умов якого [PERSON] перейшло право власності на автомобіль марки ВАЗ-2105, 1983 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], а [PERSON] перейшло право власності на ? частину квартири [ADDRESS] у м.Києві, що підтверджується договором від 12.10.1996 року, посвідченим державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Мироненко О.Ф. за реєстровим № 8-5669 (а.с. 40). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Позивач у встановлений законом строк в особі свого законного представника [PERSON] звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори, де була відкрита спадщина та заведена спадкова справа № 510/1996. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 510/1996, [PERSON] в особі законного представника [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, які згодом останньою були втрачені. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до п.п. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь. З урахуванням вищезазначених положень законодавства, оскільки [PERSON] прийняв спадщину, згідно положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. До суду доказів, які б підтверджували визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], надано не було, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved