Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення збитків. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що протягом 2007 року [PERSON] сплатив [PERSON] грошові кошти у розмірі 40650,00 євро в рахунок майбутнього придбання садового будинку та земельної ділянки, про що було складено відповідні розписки. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.02.2011 року у справі №2-1740-1/08, №2-134-1/09, №2-1256-1/10, №2-4094-1/10 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, стягнення коштів і відшкодування шкоди у задоволенні первісного позову та зустрічного позову відмовлено. Зазначене рішення набрало законної сили. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.12.2012 року у справі №2/316/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про витребування майна, набутого без достатньої правової підстави, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, стягнення завданих збитків первісний позов було задоволено, зустрічний позов задоволено частково. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18.04.2013 року зазначене рішення було змінено в частині солідарного стягнення грошових коштів з [PERSON] та [PERSON] і ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 40650,00 євро та судові витрати у розмірі 1820,00 грн. Як зазначив позивач, незважаючи на те, що рішення про стягнення належних йому коштів набуло законної сили 18.04.2013 року, відповідач не повернула борг, у зв'язку з чим [PERSON] змушений був звернутись до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві за примусовим виконанням рішення суду. 23.05.2013 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Льовіною А.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №38123725 про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 429990,52 грн. на користь [PERSON] 02.02.2015 року розпорядженням державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві було прийнято рішення перерахувати грошові кошти у розмірі 445990,52 грн., сплачені відповідачем на рахунок позивача. 11.03.2015 року у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду виконавче провадження щодо стягнення з відповідача грошових коштів на користь [PERSON] виконавче провадження було закрито, про що винесена відповідна постанова. [PERSON] стверджував, що відповідач безпідставно утримувала грошові кошти позивача у розмірі 40650,00 євро і тривалий час відмовлялась їх повернути та з урахуванням того, що при прийнятті рішення про стягнення відповідних грошових коштів Оболонським районним судом м. Києва відповідні зобов'язання було перераховано в національну валюту України за курсом, встановленим НБУ на день прийняття рішення, а тому позивач зазнав реальних збитків у розмірі 22149,15 євро. Позивач зазначив, що він фактично отримав грошові кошти у розмірі 18500,65 євро та у зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язання щодо повернення грошових коштів для відновлення порушеного внаслідок протиправних дій [PERSON] права власності [PERSON] необхідно придбати 22149,15 євро, які і є реальними збитками. З цих підстав позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдані збитки у розмірі 22149,15 євро та судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.12.2012 року у справі №2/316/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про витребування майна, набутого без достатньої правової підстави, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, стягнення завданих збитків, первісний позов задоволено, стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 40650,00 євро, що за курсом НБУ становить 428170,52 грн., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 16000,00 грн. та судові витрати з кожного з відповідачів у розмірі 910,00 грн.; зустрічний позов задоволено частково, зобов'язано [PERSON] звільнити садовий будинок та земельну ділянку [ADDRESS] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 107,00 грн. (а.с.18-19). Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18.04.2013 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.12.2012 року скасовано в частині солідарного стягнення грошових коштів у сумі 40650,00 євро, що за курсом НБУ становить 428170,52 грн., з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON], та стягнення судових витрат, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 40650,00 євро, що за курсом НБУ становить 428170,52 грн., та судові витрати у розмірі 1820,00 грн.; в частині позову [PERSON] до [PERSON] відмовлено, в іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.12.2012 року залишено без змін (а.с.20-22). Згідно ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, рішенням апеляційного суду м. Києва від 18.04.2013 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 40650,00 євро, при цьому судом на підставі ч.2 ст.533 ЦК України визначено еквівалент вказаної суми в гривні - 428170,52 грн. Судом встановлено, що 02.02.2015 року розпорядженням державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Мойсеєнка В.В. №38154819 прийнято рішення перерахувати 445990,52 грн. боргу на рахунок стягувача [PERSON] (а.с.24). 11.03.2015 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Мойсеєнком В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням [PERSON] рішення суду (а.с.25). Ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в повному обсязі виконала зобов'язання з повернення позивачу грошових коштів та перерахувала на рахунок [PERSON] 445990,52 грн. (а.с.24,25). Дана обставина не заперечується позивачем, оскільки він у своїй позовній заяві вказує, що 02.02.2015 року розпорядженням державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві було прийнято рішення перерахувати грошові кошти у розмірі 445990,52 грн. сплачені відповідачем на рахунок позивача, та 11.03.2015 року у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду виконавче провадження щодо стягнення з відповідача грошових коштів на користь позивача було закрито постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] в повному обсязі виконала рішення апеляційного суду м. Києва від 18.04.2013 року та повернула позивачу грошові кошти у розмірі 40650,00 євро, що за курсом НБУ становить 428170,52 грн., грошові кошти у сумі 16000,00 грн. та сплатила судові витрати у розмірі 1820,00 грн., а всього перерахувала на рахунок позивача 445990,52 грн. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказував, що у зв'язку з тривалим невиконанням рішення суду та поверненням грошових коштів лише 11.03.2015 року у розмірі, перерахованому судом за курсом НБУ гривні до євро, а саме - 428170,52 грн., він фактично отримав 18500,65 євро, а не 40650,00 євро, з розрахунку курсу НБУ по 23,1435 грн. за 1 євро на момент виконання рішення суду, а тому зазнав реальних збитків у сумі 22149,15 євро. В розумінні ст.22 ЦК України реальними збитками є перш за все вартість ремонту речі, причому як такого, який особа вже зробила та може підтвердити проведені витрати відповідними документами, так і такого, який особа ще має зробити. В останньому випадку його вартість має підтверджуватися відповідними розрахунками, кошторисами тощо. Також під дане визначення підпадають ті грошові штрафні санкції, які потерпілий сплатив або має сплатити у зв'язку із невиконання ним зобов'язання перед третьою особою, якщо таке невиконання є наслідком порушення його цивільного права. Аналізуючи зміст вказаної законодавчої норми, суд приходить до висновку, що сума, яку позивач просить суд стягнути з [PERSON], не є реальними збитками в розумінні ст.22 ЦК України. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача збитків з посиланням на положення ч.2 ст.533 ЦК України, [PERSON] фактично вимагає повторно стягнути з [PERSON] грошові кошти за зобов'язанням, яке виконане нею в повному обсязі, що є неприпустимим, оскільки буде подвійним стягненням, яке не допускається. Ст.22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Оскільки позивач не зазнав реальних збитків, пов'язаних з тривалим невиконанням відповідачем рішення суду про стягнення грошових коштів на користь позивача ([PERSON] в повному обсязі виконала рішення суду та сплатила на користь позивача грошові кошти у розмірі 445990,52 грн.), підстави для відшкодування збитків відсутні. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON], у задоволенні його позову. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.22, 526, 533, 599 ЦК України,

Outcome: dismissed