Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів, поділ майна до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач). На обґрунтування позову було зазначено, що 18 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 18.10.2014 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 1048, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу мають доньку, [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 03.03.2015 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 439, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Позивач посилається на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з лютого 2016 року, з 02.01.2018 року проживають окремо, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просила розірвати шлюб. Донька проживає з позивачем та її батьками і перебуває на утриманні матері. Позивач вважає, що є всі підстави для визначення місця проживання разом з нею за адресою; [ADDRESS] . При цьому, відповідач ухиляється від належного утримання дитини, добровільно не надає коштів, тому позивач потребує матеріальної допомоги від відповідачау в розмірі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно. Також, за час шлюбу, за спільні кошти, придбано автомобіль Nissan Almera Classic, 2007 року, вартістю 200 000 гривень та двокімнатна квартира в м. Буча в ЖК «СОНЯЧНА ОСЕЛЯ», вартістю 360 000 гривень. Згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто, тому позивач, беручи до уваги інтереси дитини, просила залишити її двокімнатну квартиру, а відповідачеві автомобіль. На виконання вимог Ухвали Подільського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року позивачем уточнено позовні вимоги, в яких вона просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути на її користь на утримання дочки аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 18.10.2018 року позивачем до суду подано заяви про повернення матеріалів позовної заяви в частині поділу майна та про визначення місця проживання дитини. До початку судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточненні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактично обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті цього Кодексу. Статтею 112 СК У країни передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 18 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 18.10.2014 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 1048, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.51). Від даного шлюбу мають доньку, [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 03.03.2015 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 439, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.52). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 65). Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами фактично було припинено шлюбні відносини, сторони мають різні погляди на життя, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, а позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відтак, суд робить висновок про те, що, шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому, батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. За правилами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. (ст. 191 СК України). Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем. Відтак, виходячи з принципу справедливості, об`єктивності та розумності, суд доходить висновку про задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини заробітку з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.10.2018 року і до повноліття дитини. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved