Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], де треті особи - [PERSON], відділ реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.01.2002 її двоюрідній бабусі, [PERSON], належала квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.12.2013 за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] При зверненні позивача до відділу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області з замовленням про реєстрацію за нею права власності на зазначену квартиру на підставі рішення суду від 11.12.2013 позивачка отримала відмову, оскільки право власності на квартиру зареєстровано на іншу особу, а саме на [PERSON] В жодні правовідносини з [PERSON] позивач не вступала. З попереднім власником [PERSON] позивач теж не укладала жодних документів з приводу квартири [ADDRESS]. Таким чином на підставі викладеного позивач просить суд витребувати у [PERSON] на користь позивача [PERSON] квартиру [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Треті особи - [PERSON], відділ реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області у судове засіданні не з'явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09 січня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під № 12, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1350, наявним в матеріалах справи. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2013 року за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. 20 лютого 2014 року рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень позивачці відмовлено в реєстрації права власності на зазначену квартиру оскільки таке право вже зареєстровано за іншою особою. Згідно відповіді Реєстраційної служби від 30.05.2014 за Вх. 11053 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 21,22 своєї постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Таким чином, з огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі по 1614,05 грн.

Outcome: approved