Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У квітні 2016 року Кооперативне підприємство «Центральний ринок» звернулися до суду з зазначеним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 13.06.2016 просить визнати за [PERSON] підприємством «Центральний ринок» право власності на нежитлові приміщення площею 23,9 кв.м, 24,1 кв.м, 33,6 кв.м, які розташовані на території [PERSON] підприємства «Центральний ринок» м. Ізюм Харківської області, вїзд Ринковий, 3-А/1, 3-И/3, 3-В/1 (а.с. 4-8, 69, 70-74). Представник позивача [PERSON] підприємства «Центральний ринок» [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повністю. Представник відповідача [PERSON] міської ради Харківської області [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач [PERSON] первісний позов не визнала та подала до суду зустрічний позов до [PERSON] підприємства «Центральний ринок» про визнання права власності, а саме визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення площею 33,6 кв.м, розташоване вїзд Ринковий, 3-В/1, м. Ізюм Харківської області (а.с. 117-119), який ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2016 року обєднано в одне провадження з первісним позовом (а.с. 136). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги зустрічного позову в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, у задоволенні первісного позову просить відмовити повністю. За зустрічним позовом представник відповідача [PERSON] підприємства «Центральний ринок» [PERSON] вимоги [PERSON] не визнала, мотивуючи тим, що зустрічний позов є необґрунтованим та заявлені вимоги є такі, що не підлягають задоволенню, у задоволенні зустрічного позову просить відмовити повністю. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON] міської ради Харківської області [PERSON], відповідача позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в позовах і запереченнях докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позиву та задоволення зустрічного позову з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідношення. За приписами ст. 1 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За змістом ч.5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати за рішенням суду. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, з урахуванням зазначених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. При цьому судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а також порушені державні та суспільні інтереси. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Матеріалами справи встановлено та не оспарюється сторонами, що згідно свідоцтва про право власності від 10.06.1999 р., виданого Виконавчим комітетом [PERSON] міської ради на підставі рішення від 19.11.1998 р. № 1545, зареєстрованого [PERSON] МБТІ 18.06.1999 р., (далі по тексту - Свідоцтво), Спільному підприємству «[PERSON] центральний ринок» належали всі будівлі та приміщення в цілому, розташовані за адресою: вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм Харківської області. У тому числі на підставі вищезазначеного Свідоцтва СП «[PERSON] центральний ринок» на праві власності належали в цілому й будинок 2-х поверховий під літ. «А2», будівля магазину під літ. «И», розташовані за адресою: вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм, а також будівля молочного павільйону під літ. «В-1». Відповідно до статуту [PERSON] підприємства «Центральний ринок» (нова редакція), затвердженого загальними зборами засновників протокол № 7 від 05.11.2011 р., та зареєстрованого 01.12.2011 р. державним реєстратором Виконавчого комітету [PERSON] міської ради Харківської області під № 14741050014000150, Кооперативне підприємство «Центральний ринок» є правонаступником всіх прав та обовязків Спільного підприємства «[PERSON] центральний ринок». З 1999 року СП «[PERSON] центральний ринок», а в подальшому й правонаступник КП «Центральний ринок», здійснювали відчуження частин нерухомого майна, окремі нежитлові приміщення, які в подальшому відокремлювались новими власниками в самостійні обєкти нерухомого майна з присвоєнням їм окремих адрес. Внаслідок проведення відчуження, та зміни правовстановлюючих документів на нерухомі обєкти, оригінал Свідоцтва було втрачено, КП «Центральний ринок» без належних правовстановлюючих документів залишились нежитлові приміщення: 1) нежитлове приміщення площею 24,1 кв.м, розташоване в будівлі «И» по вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм; 2) нежитлове приміщення площею 23,9 кв.м, розташоване в будівлі «А2» по вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм; 3) нежитлове приміщення площею 33,6 кв.м, розташоване в будівлі «В-1» по вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм. Щодо нежитлового приміщення площею 24,1 кв.м, розташованого в будівлі «И» по вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм: Згідно Свідоцтва будівля магазину під літ. «И» 1963 року будівництва в цілому належала СП «[PERSON] центральний ринок». На теперішній час власниками цієї будівлі є: - [PERSON] - нежитлових приміщень загальною площею 81,5 кв.м, що були виділені в окремий обєкт нерухомого майна з присвоєнням нової адреси; вїзд Ринковий, 3-И/2 м. Ізюм (правовстановлюючий документ Договір купівлі-продажу від 31.10.2014 р. реєстровий № 3361, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.10.2014 р.); -[PERSON] - нежитлових приміщень загальною площею 75,8 кв.м, що були виділені в окремий обєкт нерухомого майна з присвоєнням нової адреси; вїзд Ринковий, 3-И/1-6 м. Ізюм (правовстановлюючий документ Договір купівлі-продажу від 24.12.2009 р. реєстровий № 4317, зареєстрований у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.03.2010 р.); - [PERSON] - нежитлових приміщень загальною площею 86,5 кв.м, що були виділені в окремий обєкт нерухомого майна з присвоєнням нової адреси; вїзд Ринковий, 3-И/1-г м. Ізюм (правовстановлюючий документ Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.12.2010 р., зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.01.2011 р.); - [PERSON] - нежитлових приміщень загальною площею 48 кв.м, що були виділені в окремий обєкт нерухомого майна з присвоєнням нової адреси; вїзд Ринковий, 3-И/1-в м. Ізюм (правовстановлюючий документ Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.12.2010 р., зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.01.2011 р.); - Кооперативне підприємство «Центральний ринок» - нежитлових приміщень загальною площею 22,6 кв.м, що були виділені в окремий обєкт нерухомого майна з присвоєнням нової адреси; вїзд Ринковий. 3-е/И м. Ізюм (правовстановлюючий документ Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.11.2012 р., зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.11.2012 р ). У 1997 році під час виготовлення технічного паспорту КП «[PERSON] МБТІ» залишились не проінвентаризовані нежитлові приміщення, розташовані у підвалі цієї будівлі, загальною площею 24,1 кв.м, які належать КП «Центральний ринок», перебувають на його балансі, однак без належних правовстановлюючий документів, так як Свідоцтво від 10.06.1999 р., що визначало право власності на всі будівлі в цілому за підприємством, - втрачено, а сама будівля під літ. «И» вже поділена на окремі обєкти нерухомого майна. Вказані обставини підтверджуються технічним паспортом, виготовленим КП «[PERSON] МБТІ» у 1997 році, новим технічним паспортом, виготовленим 17.02.2016 р., а також поясненнями КП «[PERSON] МБТІ» від 08.04.2016 р. за № 89. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 14.03.2016 р. № 0143 вказаному нежитловому приміщенню площею 24,1 кв.м, розташованому в будівлі «И» по вїзду Ринковому, 3 м. Ізюм, присвоєно нову адресу: вїзд Ринковий, 3-И/3 м. Ізюм. Щодо нежитлового приміщення площею 23,9 кв.м, розташованого в будівлі «А2» по вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм: Згідно Свідоцтва від 10.06.1999 р. 2-поверховий будинок під літ. «А2» 1971 року будівництва в цілому належав СП ««[PERSON] центральний ринок». Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «[PERSON] МЕТІ» у 1997 році та чинного на час проведення реєстрації права власності за підприємством, 2- поверховий будинок під літ. «А2», розташований по вїзду Ринковому, 3 м. Ізюм, складався із нежитлових приміщень підвалу загальною площею 89,8 кв.м, нежитлових приміщень 1 поверху загальною площею 169,6 кв.м, нежитлових приміщень 2 поверху загальною площею 160,1 кв.м, всього за будинком 419,5 кв.м. 31 грудня 2003 року КП «[PERSON] центральний ринок» продав [PERSON] нежитлові приміщення III площею 61,2 кв.м та V площею 4,7 кв.м, загальною площею 65,9 кв.м, розташовані у підвалі 2-поверхового будинку під літ. «А2» по вїзду Ринковому, 3 м. Ізюм. Таким чином після відчуження у власності підприємства залишились нежитлові приміщення І площею 6,1 кв.м, II площею 8,9 кв.м, та IV площею 8,9 кв.м, загальною площею 23,9 кв.м (89,8 - 65,9), розташовані у підвалі 2-поверхового будинку під літ. «А2» по вїзду Ринковому, 3 м. Ізюм. Вказані обставини підтверджуються технічним паспортом, виготовленим КП «[PERSON] МБТІ» у 1997 році, новим технічним паспортом, виготовленим 16.03.2016 р. У звязку із втратою Свідоцтва та відчуженням по частинам інших нежитлових приміщень вказаної будівлі на користь третіх осіб, що відокремлювали їх в окремі обєкти нерухомого майна з присвоєнням вже інших адрес, наразі правовстановлюючих документів на нежитлові приміщення загальною площею 23,9 кв.м, що залишились у власності підприємства та знаходяться у підвалі 2- поверхового будинку під літ. «А2», не має. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 14.03.2016 р. № 0141 вказаному нежитловому приміщенню площею 23,9 кв.м, розташованому в будівлі «А2» по вїзду Ринковому, 3 м. Ізюм, присвоєно нову адресу: вїзд Ринковий, 3-А/1 м. Ізюм. Щодо нежитлового приміщення площею 33,6 кв.м, розташованого в будівлі «В-1» по вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм: Згідно ст. 4 ЦК УPCP 1963 цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу PCP і Української PCP, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. За змістом ст.ст. 42-44 і 47 ЦК УPCP 1963 угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду. Повинні укладатись у письмовій формі угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу PCP і Української PCP. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Згідно ст. 224 ЦК УPCP 1963 за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Лише щодо договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, встановлювались вимоги щодо його нотаріального посвідчення та реєстрації у виконавчому комітеті місцевої [PERSON] народних депутатів(ст. 227 ЦК 1963). За приписами ст. 128 ЦК УPCP 1963 право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно Свідоцтва від 10.06.1999 р. будівля молочного павільйону під літ. «В-1» в цілому належав СП ««[PERSON] центральний ринок». [PERSON] з 1997 року здійснювала торгівельну діяльність на території [PERSON] центрального ринку щодо продажу непродовольчих товарів в магазині «Онікс», що знаходиться в будівлі молочного павільйону під літ. «В-1» за адресою: вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм Харківської області, та належав Спільному підприємству «[PERSON] центральний ринок», що входив до Харківської спілки споживчих товариств. За клопотанням директора СП «[PERSON] центральний ринок» на засіданні зборів [PERSON] засновників спільних підприємств Харківської спілки споживчих товариств (Облспоживспілки) 28.04.1999 р. дозволено СП «[PERSON] центральний ринок» продати приміщення магазину «Онікс» 33,6 кв.м, розташованого в будівлі молочного павільйону під літ. «В-1», по договірній ціні, але не нижче балансової, доручено директору СП «[PERSON] центральний ринок» підписати договір купівлі-продажу. 25 травня 1999 року [PERSON] придбала нежитлове приміщення магазину «Онікс» загальною площею 33,6 кв.м, яке знаходиться за адресою: вїзд Ринковий, 3 в м. Ізюмі Харківської області, уклавши з СП «[PERSON] центральний ринок» договір купівлі-продажу від 25.05.1999 р. В цей же день [PERSON] було сплачено договірну ціну за вказане приміщення в розмірі 3546,00 грн, шляхом внесення грошових коштів до каси СП «[PERSON] центральний ринок», про то їй було видано Квитанцію до прибуткового касового ордеру № 292 від 25.05.1999 р. В цей же день, 25 травня 1999 року, [PERSON] отримала нежитлове приміщення від СП «[PERSON] центральний ринок» за актом прийому-передачі нерухомого майна від 25.05.1999 р., який підписано нею та директором СП «[PERSON] центральний ринок» [PERSON]. Згідно акту прийому-передачі нерухомого майна під 25.05.1999 р. з моменту підписання сторонами даного акту вважається, що продавець та покупець виконали свої зобов'язання по укладеному договору купівлі-продажу у повному обсязі. Право власності на вищезазначений об'єкт нерухомого майна виникло саме 25.05.1999 р.. згідно наступних норм права, що діяли на час виникнення спірних правовідносин. Таким чином суд вважає, що право власності на нежитлове приміщення магазину «Онікс», що знаходився в будівлі молочного павільйону під літ. «В-l» за адресою: вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм Харківської області, загальною площею 33,6 кв.м, виникло у [PERSON] саме 25 травня 1999 року за актом прийому-передачі нерухомого майна від 25.05.1999 р., підписане сторонами договору купівлі-продажу від 25.05.1999 р. Отже з цього моменту [PERSON] належить дане приміщення на праві власності. Реєстрація в МБТІ права власності на імя [PERSON] не здійснювалась, так як на той час не була обов'язковою. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 14.03.2016 р. № 0142 вказаному нежитловому приміщенню площею 33,6 кв.м, розташованому в будівлі «В-1» по вїзду Ринковому, 3 м. Ізюм, присвоєно нову адресу: вїзд Ринковий, 3-В/1 м. Ізюм. Оскільки у зв'язку із неможливістю [PERSON] надати правовстановлюючий документ у розумінні діючих норм права, що регулюють державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, та втратою документа, який би засвідчив право власності (договору купівлі-продажу від 25.05.1999 р.), суд вважає, що право власності [PERSON] на нежитлове приміщення, загальною площею 33,6 кв.м, розташоване за адресою: вїзд Ринковий, 3-В/1, в місті Ізюмі Харківської області підлягає захисту. Відповідно до даних бухгалтерського обліку первинна балансова вартість нежитлового приміщення площею 24,1 кв.м, розташованого в будівлі «И» по вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм 1963 року будівництва, теперішня адреса вїзд Ринковий, 3-И/3 м. Ізюм, дорівнює 2014 грн, нежитлового приміщення площею 23,9 кв.м, розташованого в будівлі «А2» по вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм 1971 року будівництва, теперішня адреса вїзд Ринковий, 3-А/1 м. Ізюм, дорівнює 3351 грн. Відповідно до висновку зі звіту експертної оцінки від 05.04.2016 ринкова вартість нежитлового приміщення загальною площею 33,6 кв.м, розташованого в будівлі «В-1» по вїзд Ринковий, 3 м. Ізюм, 1963 року будівництва, теперішня адреса вїзд Ринковий, 3-В/1 м. Ізюм, складає 57 тис. грн. (а.с.9-46, 75-89, 100-115, 120-129) Судові витрати по справі суд залишає за КП «Центральний ринок» (а.с. 3) і [PERSON] (а.с.116) у відповідності до їх заяв.

Outcome: partial