Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

У квітні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить суд Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 15000 грн. 00 коп., аргументуючи тим, що у листопаді 2013 р. відповідач звернувся до позивача з проханням позичити кошти в сумі 15000 грн. 00 коп., оскільки у позивача своїх коштів не було він 25.11.2013 р. отримав кредит від ПАТ «Альфа - банк» на суму 16587 грн.16 коп., з яких відразу 1576 грн.16 коп. було вирахувано на страхування договору, а 15000 грн. 00 коп. він віддав [PERSON] під розписку, який зобов'язався віддати кошти у строки вказані в договорі. Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, повідомлялися належним чином про слухання справи, надавши через канцелярію суду заяву в якій представник просила слухати справу в їх відсутності (а.с.46). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином шляхом оголошення у пресі за №234 від 15.12.2015 р. та судовомии повістками, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України (а.с.16, 20, 21, 48). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, 25.11.2013 р. між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №500433104 на підставі якого позивач отримав суму кредиту у розмірі 16587 грн. 16 коп. строком до 26.05.2016 р. (а.с.5, 6). 04.05.2014 р. позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15000 грн. 00 коп. під розписку строком до терміну дії кредитного договору (а.с.4). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом №102153 від 03.12.2015 р. у позивача утворилася заборгованість у розмірі 21655 грн. 56 коп. з яких 15200 грн. 91 коп. тіло кредиту, а 6454 грн. 65 коп. відсотки за користування кредитом, комісія за обслуговування та пеня (а.с.45). Відповідач у добровільному порядку суму позики не повертає, на підставі чого [PERSON] звернувся до [PERSON] із вимогою про дострокове повернення борг у розмірі 15000 грн. 00 коп., (а.с.7, 8, 24-26). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню грошової суми не виконав, суд вважає необхідним стягнути з нього суму боргу у розмірі 15000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved