Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 11 грудня 2017 року помер її батько [PERSON] в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок, розташований по вулиці Пирогова, № 1 в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області. До смерті батька вона проживала разом з ним в даному будинку. Спадщину позивач прийняла в установлений законом строк так як спільно проживала із [PERSON] [PERSON] звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.\~ В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак, надіслала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 11 грудня 2017 року в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] ( а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є дочкою покійного [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І УР № 628159 виданого 30 жовтня 1959 року [PERSON] сільською радою (а.с.4). Позивач 4 червня 1978 року уклала шлюб з [PERSON], взявши прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 386176 виданого 4 червня 1978 року [PERSON] сільською радою Томашпільського району (а.с.5). Згідно довідки № 1623 від 25 вересня 2018 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Томашпільського району після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області по вул. Пирогова, 1. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом залишилася дочка [PERSON], яка на протязі шести місяців все спадкове майно прийняла. [PERSON] до смерті спадкодавця проживала в спадковому будинку, після смерті спадкодавця залишилась проживати в спадковому будинку (а.с.12). З свідоцтва про право власності на домоволодіння вбачається, що власником житлового будинку по вул. Пирогова є [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки про показники обєкта нерухомого майна № 149 від 28 вересня 2018 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 23.08.2018 року право власності на житловий будинок № 21, розташований по вул. Пирогова, в с. Комаргород Томашпільського раойну Вінницької області зареєстровано за [PERSON]. До складу спадкового майна входить житловий будинок літ «А», веранда літ «а», ганок літ «а1»,», літня кухня літ «Б», підвал літ «Б1», веранда літ «б», сарай літ . «В», сарай - прибудова літ «в», ворота, хвіртка, огорожа (а.с. 14). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 393/0130 від 09 жовтня 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено, у звязку відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 22). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 405/0116 від 24 жовтня 2018 року спадкова справа після померлого 11 грудня [PERSON] заведена № 204/2018 року. До Томашпільської нотаріальної контори з заявою звернулась [PERSON], однак свідоцтво направо власності їй не видавалось (а.с.24-27). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1276 ЦК України, передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]. Відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК Україниу разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанції Ощадбанк № 51 від 09 жовтня 2018 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 1527 гривень 00 коп. Враховуючи, що відповідач позов визна до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 763 грн. 50 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved