Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення відповідачів батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідачі перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дитина [PERSON], [INFO]. З лютого 2013 року відповідачі припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо. Так, з 13 лютого 2013 року по 04 березня 2014 року відповідачці [PERSON] встановлено інвалідність II групи загального захворювання, згідно довідки до акту огляду МСЕК від 04.03.2014 №576/17 міжрайонної фтизіатричної медико-соціальної експертної комісії м. Донецька та дитину після народження переведено з пологового будинку до педіатричного відділення №1 комунального закладу «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки», а мати була госпіталізована до Маріупольського туберкульозного диспансеру. 08 січня 2014 року відповідачку виписали з диспансеру та за станом здоров'я епідеміологічно не є небезпечною, може перебувати в контакті з дитиною та виконувати батьківські обов'язки. За час перебування дитини в стаціонарі з 06 грудня 2013 року по 06 червня 2014 року мати та інші родичі дитину не відвідували, станом здоров'я не цікавились. З письмового пояснення від 14 березня 2014 року вбачається що [PERSON] має намір виховувати доньку, але жодного разу дитину не відвідала, її народження не зареєструвала, не забрала дитину з закладу охорони здоров'я і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування. 11 липня 2014 року працівниками закладу охорони здоров'я КЗ «МТМО здоров'я дитини та жінки», у присутності працівника органу внутрішніх справ Жовтневого відділу СКМДД та представника служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації складено акт про дитину, покинуту в закладі охорони здоров'я. Рішенням колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 23 липня 2014 року №131 «Про реєстрацію народження малолітньої дитини, покинутої в закладі охорони здоров'я», дитину зареєстровано в Іллічівському відділі ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області та присвоєно їй прізвище - [PERSON], ім'я - [PERSON], по-батькові - [PERSON]. Державна реєстрація дитини проведена відповідно до статті 133 СК України та рішенням колегії Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради від 27 серпня 2014 року №150/4 «Про надання малолітній [PERSON], [INFO], статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» малолітній дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Після цього дитина була влаштована до державного закладу на постійне повне державне забезпечення. У період часу з 29 серпня 2014 року по 06 жовтня 2014 року малолітня дитина знаходилась в комунальному закладі «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», а в подальшому переведена до комунального закладу «Криворізький спеціалізований будинок дитини», де і перебуває до теперішнього часу. Крім того, відповідачка раніше була позбавлена батьківських прав у відношенні двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на теперішній час усиновлені. Також, відповідачі від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає з батьком. Відповідач [PERSON] вказує, що він не є біологічним батьком малолітньої [PERSON] та забирати її до себе не збирається. До служби у справах дітей відповідачі з питанням про повернення дитини на виховання та спільне проживання не звертались.За таких обставин, оскільки відповідачі з дитиною не спілкуються, добровільної допомоги по вихованню та утриманню дитини не надають, не цікавляться її життям, не приймають участі в її духовному розвитку та соціальної адаптації в суспільстві, просить суд позбавити відповідачів батьківських прав стосовно дитини та стягнути з них аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видыв заробітку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позбавити відповідачів батьківських прав щодо дитини [PERSON] та стягнути з них аліменти на утримання дитини. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON], однак просив не стягувати з нього на її утримання аліменти, оскільки він не є біологічним батьком дитини. Прокурор вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачів у відношенні неповнолітньої дочки та стягнення на її користь аліментів підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виховання дитини, її утримання, що підтверджується письмовими доказами. Згідно ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей у дусі поваги до прав і воль інших людей, любові до своєї родини і близьким, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний і моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити одержання дитиною повного загального середнього утворення, готувати його до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитини. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку піклуватися про нього. Забороняються які-небудь види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а так само застосування ними інших видів покарань, що принижують людське достоїнство дитини. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав судом, згідно ст.164 Сімейного Кодексу України на тій підставі, що ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, судом встановлено, що відповідачі перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак з лютого 2013 року припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо. В період шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO], однак її народження батьками відповідно до чинного законодавства зареєстровано не було. Відповідачці [PERSON] з 13 лютого 2013 року по 04 березня 2014 року встановлено інвалідність II групи загального захворювання, згідно довідки до акту огляду МСЕК від 04 березня 2014 року №576/17 міжрайонної фтизіатричної медико-соціальної експертної комісії м. Донецька. Дитину [PERSON] після народження переведено з пологового будинку до педіатричного відділення №1 комунального закладу «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки», а її мати була госпіталізована до Маріупольського туберкульозного диспансеру. Згідно інформації від 11 червня 2014 року №01-22/488 Новоазовської центральної районної лікарні відповідачка отримувала лікування II категорії та за станом здоров'я хвора епідеміологічно не є небезпечною, може перебувати в контакті з дитиною та виконувати батьківські обов'язки. Відповідно до повідомлення КЗ «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки» від 06 червня 2014 року №05/435 за час перебування (з 06 грудня 2013 року по 06 червня 2014 року) дитини в стаціонарі мати або інші родичі дитину не відвідували, станом здоров'я не цікавились. Згідно до письмових пояснень [PERSON] від 14 березня 2014 року вбачається, що остання має намір виховувати доньку, однак жодного разу дитину не відвідала, її народження не зареєструвала, не забрала дитину з закладу охорони здоров'я і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування. 11 липня 2014 року працівниками закладу охорони здоров'я КЗ «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки», у присутності працівника органу внутрішніх справ Жовтневого відділу СКМДД та представника служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації, складено акт про дитину, покинуту в закладі охорони здоров'я. Рішенням колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 23 липня 2014 року №131 «Про реєстрацію народження малолітньої дитини, покинутої в закладі охорони здоров'я», дитину зареєстровано в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області та присвоєно їй прізвище - [PERSON], ім'я - [PERSON], по-батькові - [PERSON].Державна реєстрація дитини проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. Рішенням колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27 серпня 2014 року №150/4 «Про надання малолітній [PERSON]статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Того ж дня, рішенням колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради №154 [PERSON] влаштована в державний заклад на постійне повне державне забезпечення. Малолітня дитина перебувала у вказаному закладі та в подальшому була переведена до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини», де перебуває до теперішнього часу. Крім того, відповідачка [PERSON] раніше була позбавлена батьківських прав у відношенні дітей [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO], які рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 23 липня 2008 року усиновлені. Також, відповідачі по справі мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який проживає з батьком за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] відмовляється забирати дитину [PERSON] до себе та займатись її вихованням, мотивуючи це тим, що вона не є його біологічною дитиною. Згідно листа КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 06 жовтня 2014 року № 994 батьки за час перебування дитини у закладі жодного разу її не відвідали, станом здоров'я не цікавились, участі у вихованні не брали. Комісією з питань захисту прав дитини 08 жовтня 2014 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідачів відносно дитини [PERSON]. Так, в судовому засіданні встановлено, що батьки неповнолітньої дитини нехтують своїми батьківськими обов'язками: матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, не забезпечують дитині достатній життєвий рівень, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не забезпечують всебічний розвиток дитини як особистості. Таким чином, з урахуванням переконливих доказів, наданих позивачем, судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, і позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Особа, яка позбавляється батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Стосовно посилання відповідача [PERSON] на те що він не є біологічним батьком дитини та підлягає звільненню від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] суд виходить з наступного. Представником позивача дійсно надано копію заяви відповідачки [PERSON], відповідно до якої вона визнає, що біологічним батьком дитини є [PERSON], 1980 року народження. Між тим, суд не може звільнити [PERSON] від обов'язку утримувати дитину, оскільки вона народжена в період шлюбу відповідачів, а відповідно до ст..122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. За таких підстав, суд вважає необхідним позов в частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів їх заробітку щомісяця з кожного, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитини на її картковий рахунок, до досягнення дитиною повнолітнього віку, задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved