Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У квітні 2016 р. позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що з 28 жовтня 2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі. На даний час шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 05.10.2012 року в цивільній справі № 1115/2-282/2012. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не дивлячись на свій обов'язок не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. В зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] з моменту подання позову до досягнення ним повноліття. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача по справі, просив задовольнити позов. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, проте направив до суду заяву, згідно якої він погоджується сплачувати аліменти лише у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу). Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні достовірно встановлено, що з 28 жовтня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 05.10.2012 року в цивільній справі № 1115/2-282/2012. Від спільного проживання сторони мають - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження за актовим записом № 1307 від 14.05.2010 року, вчиненого відділом РАЦС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. В даний час дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не дивлячись на свій обов'язок участі у вихованні дитини в повній мірі не приймає, матеріальної допомоги на її утримання в достатній мірі не надає, у зв'язку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку. Згідно з ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому він не може бути меншим за розміром, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, тобто меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу ) її матері, батька або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК України ) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує: стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього аліментів на інших дітей, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява [PERSON] надійшла до суду і зареєстрована 06 квітня 2016 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з цим, суд вважає, що аліменти повинні стягуватися з [PERSON] з дня пред'явлення позову, а саме з 06 квітня 2016 року. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved