overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 10 лютого 2004 року виконавчим комітетом Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 03. В обґрунтування позову зазначав, що з 10 лютого 2004 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя із відповідачем у них не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні характери, погляди на сімейні відносини. Подружніх відносин фактично вони не підтримують з вересня 2017 року, спільне господарства не ведуть, проживають окремо. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя між ними немає. Їхній шлюб існує лише формально, примирення і подальше збереження шлюбу є неможливими та суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечувала. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 10 лютого 2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 03. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що із вересня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрований 09.09.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1225) посилаючись на різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам. Від шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON] [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи належним чином, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва подає заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2011 року про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1225 та видано відповідне свідоцтво (а.с.3). Від шлюбу сторони неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). За позовною заявою сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 05 грудня 1989 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Палаці одруження м.Маріуполя, актовий запис № 4184. З 2005 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, оскільки вони мають різні характери та погляді на життя і сімейні обовязки, що призвело до втрати почуття кохання та взаєморозуміння. Вважав, що збереження їхньої родини неможливе, просив шлюб розірвати. Позивач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачкою. Відповідачка у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у звязку із чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 05 грудня 1989 року сторони зареєстрували шлюб в Палаці одруження м.Маріуполя, актовий запис № 4184, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 06.07.2002 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №341. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З 2012 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, оскільки ними втрачено почуття любові та поваги, постійно виникали сварки, що негативно впливало на виховання дитини. Вважав, що збереження їхньої родини неможливе, просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачкою. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Любченко». Судом встановлено, що 06.07.2002 року сторони зареєстрували шлюб в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №341, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Згідно свідоцтва про народження встановлено, що 04.01.2003 року у сторін по справі народився син [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 15 березня 2016 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 116. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2017 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, оскільки вони мають різні характери та погляді на життя і сімейні обовязки, що призвело до втрати почуття кохання та взаєморозуміння. Вважав, що збереження їхньої родини неможливе, просив шлюб розірвати. Позивач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачкою, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 15 березня 2016 року сторони зареєстрували шлюб в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 116, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 24.12.2015 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 418. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З квітня 2016 року подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя і сімейні обовязки, що призвело до втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння. Просив шлюб розірвати. Позивач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Представник позивача адвокат [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 24.12.2015 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 418, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно 05.05.2017 року серії І-НО №463066. 02.01.2016 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО №739329. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 29 липня 1976 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Старо-Кримській селищній раді м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 14. Понад 20 років фактичні шлюбні відносини між ними припинені, оскільки вони мають різні характери та погляді на життя і сімейні обов'язки, між ними часто виникали сварки, що призвело до втрати почуття кохання та взаєморозуміння. Вважав, що збереження їхньої родини неможливе, просив шлюб розірвати та стягнути з відповідачки понесені ни витрати по сплаті судового збору. Позивач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачкою, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у зв'язку із чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 29 липня 1976 року сторони зареєстрували шлюб в Старо-Кримській селищній раді м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.88 УПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, заявлений позов підтримав повністю. Крім того, позивач подав заяву про розгляд справи у заочному порядку за наявними у ній матеріалами. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.05.2018 року постановлено розглянути справу у заочному порядку. В судове засідання відповідач не з'явилась сповіщалась за адресою своєї реєстрації, проте поштові конверти повернуті з відміткою за закінченням терміну зберігання, що не перешкоджає розгляду справи, і ухвалення заочного рішення по ній. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Судом встановлено, що між сторонами 10.01.2015 року укладено шлюб. Це повторний шлюб з відповідачем, попередній шлюб з цим саме відповідачем розірваний 13.11.2002 року. Від цих шлюбів народжені [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до приватного підприємства «Вертикаль-Сервіс» про захист прав споживача та відшкодування матеріальних збитків. 17 жовтня 2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт в межах ціни позову в розмірі 597 932 грн. 00 коп. на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ПП «ВЕРТИКАЛЬ-СЕРВІС», код ЄДРПОУ 35222393 в Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (м. Київ, вул. Володимирська, буд. 27), МФО 322669, реквізити рахунків №2600830363012, №2600130063012, №2604230363012 та на інших рахунках в будь-яких банках, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини, що викладені нижче. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява представника [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до приватного підприємства «Вертикаль-Сервіс» про захист прав споживача та відшкодування матеріальних збитків. 17 жовтня 2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт в межах ціни позову в розмірі 597 932 грн. 00 коп. на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ПП «ВЕРТИКАЛЬ-СЕРВІС», код ЄДРПОУ 35222393 в Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (м. Київ, вул. Володимирська, буд. 27), МФО 322669, реквізити рахунків [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та на інших рахунках в будь-яких банках, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Ухвалою суду від 20.10.2017 р. заяву [PERSON] було задоволено. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28.11.2017 р. ухвалу суду 1 інстанції від 20.10.2017 р. було скасовано з направленням на новий розгляд із вказівкою щодо мотивації ухвал суду та звернення уваги на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20.12.2016 р. щодо скасування забезпечення позову. Тому дослідивши матеріали справи, судом встановив, що підстав задоволення заяви [PERSON] про забезпечення позову не має, так як (у відповідності до ухвал апеляційної інстанції) та на даних доказів до апеляційної скарги, відповідач по справі є новоствореною юридичною особою, яка збирає кошти мешканців котеджного містечка «Деснянське». Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява представника [PERSON] - [PERSON] не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed