Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» (далі - відповідач) про захист прав споживачів та стягнення боргу. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено Депозитний договір № 254/2012-222 від 21.03.2012 року на загальну суму вкладу 17500,00 євро. Всі підписані позивачем примірники даного договору залишились у відповідача, співробітники якого, мали передати примірники договору на підпис уповноваженим особам та згодом повернути один примірник Депозитного договору позивачу. Проте, підписаний сторонами примірник Депозитного договору позивачу згодом не надали. Укладення між позивачем та відповідачем Депозитного договору та розміщення позивачем грошових коштів за Депозитним договором підтверджується квитанцією № 36 від 21 березня 2012 року на суму 17500,00 євро з цільовим призначенням: «Надходження грошових коштів згідно депозитного договору № 254/2012-222 від 21.03.2012» та Актом «Про результати ревізії ведення операцій з депозитами фізичних осіб Київського регіонального відділення ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» від 12 травня 2014 року, в якому зазначено, що «…сума 17419,00 євро була перерахована на картковий рахунок клієнта (меморіальний ордер від 21.03.2012 року № 23) та у послідуючому переоформлена через касу на вклад «Ювілейний 20м. (не фікс.) EUR (щомісячна виплата)» № 254/2012-222 від 22.03.2012 року на суму 17500,00 євро під 5,7% терміном дії до 22.11.2013». Після закінчення строку дії Депозитного договору, між сторонами було укладено новий Договір № 222D-446849 банківського вкладу «Оберіг» в євро із щомісячною сплатою процентів (12 місяців) від 22.11.2013 року на суму 17500,00 євро. Згодом, позивач дізнався, що депозитний вклад в сумі 17500,00 євро за Договором № 222D-446849 банківського вкладу «Оберіг» в євро із щомісячною сплатою процентів (12 місяців) від 22.11.2013 року на депозитний рахунок позивача відповідачем фактично не зарахований. Також, згодом позивач дізнався, що депозитний вклад в сумі 17500,00 євро був незаконно вилучений у фінансовій установі відповідача невідомими особами. У відповідь на вимогу позивача щодо повернення позивачу депозитного вкладу в сумі 17500,00 євро за Депозитним договором, відповідачем було надано копію заяви на видачу готівки № 1 від 04 червня 2013 року на суму 17438,33 євро з цільовим призначенням: «Дострокове повернення грошових коштів згідно договору № 254/2012-222 від 21.03.2012 згідно заяви клієнта від 31.05.2013 року». Відсотки по даному вкладу перераховувалися на картковий рахунок клієнта № [NUMBER]. Вклад на час ревізії закритий, у зв`язку з вилученням коштів 04.06.2013 в повній сумі. Примірник договору банку та заява на розміщення даного вкладу у відділенні відсутні, також у відділенні відсутня заява на дострокове вилучення вкладу. Підписи клієнта у заяві на видачу готівки та квитанції форми 377-К при достроковому вилученні не відповідають зразку підпису клієнта, а саме у заяві на видачу готівки від 04.06.2013 № 1 на суму 17438,33 євро. 02.06.2014 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про невиконання відповідачем умов договору. Станом на час подання даного позову, строк дії Депозитного договору завершився, а депозитний вклад в сумі 17500,00 євро позивачу не повернутий. Тому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 21470,16 євро, з яких борг в сумі 17500,00 євро - за вкладом, 2481,16 євро - за нарахованими процентами, 1489,00 євро - 3% річних. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, підтримали та просили суд їх задовольнити у повному обсязі У судовому засіданні представником відповідача заперечував проти позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. До матеріалів справи долучено заперечення проти позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено Депозитний договір № 254/2012-222 від 21.03.2012 року на загальну суму вкладу 17500,00 євро. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч. 1 ст. 1060 ЦК України). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника (ч. 2 ст. 1060 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Відповідно до копії Заяви на видачу готівки № 1 від 04 червня 2013 року з цільовим призначенням: «Дострокове повернення грошових коштів згідно договору № 254/2012-222 від 21.03.2012 згідно заяви клієнта від 31.05.2013 року», позивач отримала кошти в сумі 17438,33 євро. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року за клопотанням представника відповідача по даній справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 17.02.2016 року № 13196/13197/15-32, з якого вбачається, що підпис від імені [PERSON] у графі «отримувача» в заяві на видачу готівки № 1 від 04 червня 2013 року виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів; підпис від імені [PERSON] у графі «отримувача» в заяві на видачу готівки № 1 від 04 червня 2013 року виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON]. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.16 № 234 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) 05.04.2016 року було прийнято рішення № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду. Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. За захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду 22.04.2015 року, проте, на час вирішення справи в ПАТ «КБ «Хрещатик» запроваджено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює задоволення його позовних вимог, враховуючи вимоги ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Outcome: dismissed