Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом по [PERSON] та, посилаючись на положення ч.3 ст. 1272 Цивільного Кодексу України просив визначити йому додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька. Позовні вимоги обґрунтував наступним: його батько [PERSON] помер 29 серпня 2016 року, проте позивач дізнався про це тільки у квітні 2017 року і одразу подав заяву про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через пропуск строку на її прийняття. Хоча теплих стосунків між ними не було, він приблизно один раз на півроку відвідував батька. Позивач вважав, що [PERSON], яка одна успадкувала майно померлого як його дружина, умисно не повідомила йому про смерть батька. Як поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначав свою необізнаність про її відкриття, а також хворобу матері, яка потребує постійного догляду. В судовому засіданні [PERSON] на його представники позов підтримали із зазначених підстав. [PERSON] позовні вимоги не визнала. Наполягала, що справжньою датою смерті [PERSON] є 28 серпня 2016 року. Пояснила, що наступного дня до неї приходив позивач і просив надати йому свідоцтво про смерть її чоловіка. У шлюбі з [PERSON] вона перебувала з 13 серпня 2010 року до цього, тривалий час опікувалася батьками чоловіка, яка проживали з ним в одній квартирі і через похилий вік та стан здоровя потребували стороннього догляду та допомоги. Зазначала, що позивач ніяких стосунків з батьком, а також дідом та бабою не підтримував, і поважних причин для поновлення строку для прийняття спадщини немає. В судовому засіданні відповідач та її представник заперечували позов із зазначених підстав. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 18 травня 2017 року (а.с. 24). Судом були задоволені клопотання про допит в судовому засіданні свідків з обох сторін (а.с. 57-59, 62-64, 66-69), а також задоволено клопотання позивача про долученні до справи письмових доказів (а.с. 77-99). У звязку з тим, що суду були надані копії свідоцтв про смерть спадкодавця з різними датами настання смерті, ухвалою суду від 26.06.2018 року за клопотанням представника позивача були витребувані відомості про видачу лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.119). Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані докази, встановив такі фактичні обставини справи: 29 серпня 2016 року помер [PERSON], [INFO], якому за життя належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не залишив. У встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини подали [PERSON], з якою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2010 року, а також [PERSON], яка не подала нотаріусу документів на підтвердження родинних стосунків. Спадкоємцем першої черги за законом є також син [PERSON] позивач [PERSON], який народився 12 червня 1983 року від шлюбу [PERSON] з [PERSON]. Нетривалий час подружжя з сином проживали у спірній квартирі разом з батьками [PERSON] У 1986 році [PERSON] ([PERSON]В.) з малолітнім сином пішла від чоловіка, і у подальші роки у спірній квартирі вони не проживали, хоча шлюб між подружжям було розірвано тільки 02 листопада 1999 року ( а.с.8). Як пояснив сам позивач, через неприязні стосунки він не мав тісних контактів з батьком, дідом та бабою, навіть не знав, коли дід та баба померли. Через образу на батька 21 січня 2000 року позивач змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 7). Про смерть батька [PERSON] дізнався у квітні 2017 року від свідка [PERSON], квартира якого розташована поряд з квартирою, де проживав спадкодавець. 12 квітня 2017 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори (а.с. 40), проте у цей же день постановою державного нотаріуса №932/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з пропуском строку (а.с.3). У постанові зазначено, що [PERSON], яка також претендувала на спадщину, нотаріус пропонував підтвердити родинні стосунки з [PERSON] У встановлений нотаріусом термін такі документи надані не були, тому 05 квітня 2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом дружині померлого [PERSON] За повідомленням Кременчуцького міського відділу ДРАЦСу ГТУЮ у Полтавській області в актовий запис №1008 від 30 серпня 2016 року про смерть [PERSON] 13 квітня 2016 року були внесені зміни у звязку з уточненням у лікарському свідоцтві дата смерті замість «28 серпня 2016 року» виправлена на «29 серпня 2018 року» (а.с. 125-126). З урахуванням цих даних, а також відомостей про те, що смерть [PERSON] було констатовано 29.08.2018 року о 7 годині 10 хвилин бригадою екстреної медичної допомоги, суд вважає встановленим той факт, що спадкодавець [PERSON] помер 29 серпня 2016 року. Свідки з боку позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили суду, що позивач періодично, приблизно раз на півроку приходив до батька. [PERSON] останні роки співмешкав з [PERSON], а його шлюб зі [PERSON] був фіктивним. Про смерть батька позивачу не повідомили, тому він пропустив строк на прийняття спадщини. Свідки з боку відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] з сином ніколи не спілкувався; вважав, що сина в нього немає. [PERSON] доглядала батьків [PERSON], займалася їх похованням; заявили також, що у день смерті [PERSON] у неділю 28 серпня 2018 року - [PERSON] приходив до [PERSON], вони бачили його у дворі будинку. Спірні правовідносини врегульовані положеннями глав 86 «Спадкування за законом» та 87 «Здійснення права на спадкування» Цивільного Кодексу України. Відповідно до\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною першою статті\~1269, частиною першою статті\~1270 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, законом передбачено, що підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини є наявність поважної причини його пропуску. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, [PERSON] в обґрунтування поважності причин пропуску\~строку для подання заяви про прийняття спадщини\~зазначав, що необхідність догляду за хворою мамою завадила йому відвідати батька восени 2016 року, тому він не дізнався про його смерть у строк, визначений для прийняття спадщини. Пояснення [PERSON] та свідків з її боку про те, що позивач 28 серпня 2018 дізнався про смерть батька і приходив за свідоцтвом про його смерть категорично заперечуються самим [PERSON], не узгоджуються з показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], не відповідають встановленій даті смерті [PERSON] Отже, обєктивних даних про те, що позивач одразу дізнався про смерть батька, немає. Мати позивача [PERSON] є інвалідом 3-ї групи, знаходиться на «Д» обліку у лікаря-невролога (а.с. 41). Медичних документів про те, що за станом свого здоровя у період з вересня 2016 року по лютий 2017 року включно вона потребувала постійної сторонньої допомоги суду не надано. Суд не має підстав дійти висновку, що хвороба матері завадила [PERSON] спілкуватися з батьком. Позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що йому не було відомо про смерть спадкодавця. Але одна ця обставина не має характеру об'єктивної та не є підставою для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 263-265 ЦК України, суд,

Outcome: dismissed