overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У квітні 2015 року заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Вказувала, що [INFO] померла її тітка [PERSON], після чого відкрилась спадщина на земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS] Оскільки тітка склала на неї заповіт, заявник звернулась до Гайсинської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини. Листом від 13.03.2015 року державним нотаріусом Петух Н.П. було повідомлено заявника про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні належні документи про підтвердження родинних відносини з померлою [PERSON] Посилаючись на наявність відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав на майно, заявник просила встановити юридичний факт, що вона є племінницею померлої [PERSON]. В судове засідання заявник не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надіслав до суду лист з проханням проводити розгляд справи без участі представника сільської ради. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть від 01.08.2013 року, виданого виконавчим комітетом Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, актовий запис № 28. 10 лютого 1992 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, який зареєстровано в реєстрі під № 10 про те, що все своє майно остання заповідає племінниці [PERSON]. З наявних в матеріалах справи копії архівної довідки від 17.03.2015 року № 07-970/7 Державного архіву Вінницької області щодо народження [PERSON] та копії свідоцтва про народження [PERSON] від 10.03.2015 року, яка в зв'язку з одруженням 25.05.1962 року змінила прізвище на [PERSON], вбачається, що останні є рідними сестрами. Заявник [PERSON], дівоче прізвище [PERSON], є рідною донькою [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження заявника від 08.07.1963 року. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] заявник звернулась до Гайсинської державної нотаріальної контори. 13.03.2015 року листом № 479/02-14 державним нотаріусом Петух Н.П. було повідомлено заявника про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що посвідчений виконавчим комітетом Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області 10.02.1992 року, зареєстровано в реєстрі під № 10, оскільки відсутні належні документи, що [PERSON] є племінницею [PERSON] Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт встановлення родинних відносин необхідний заявнику для оформлення свідоцтва про право на спадщину. З урахуванням досліджених письмових доказів, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви [PERSON], яка має бути задоволена. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

У квітні 2015 року заявник звернулася до суду із заявою, у якій просить надати їй право на укладення шлюбу із [PERSON]. На обґрунтування своєї вимоги послалася на те, що вона є неповнолітньою. Протягом тривалого часу зустрічається з повнолітнім [PERSON] Між ними виникли взаємні почуття любові та поваги. Так як вони є членами християнських євангельських церков, статутами яких заборонені тривалі стосунки між особами протилежної статі, вирішила укласти шлюб з [PERSON] Проти даного шлюбу її батьки не заперечують. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала, з підстав вказаних у заяві, просить її вимогу задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є нареченим заявниці. Він як і остання є членом християнської євангельської церкви, статутом якої заборонені довгі та тривалі стосунки. Зазначив, що проживає у [ADDRESS], а його наречена у [ADDRESS]. Їм важко на відстані, вони люблять одне одного і він бажає укласти шлюб з [PERSON] Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] - мати заявниці у судовому засіданні просить надати дозвіл на укладення шлюбу між її дочкою [PERSON] та [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] - батько [PERSON] в судовому засіданні вказав, що його донька закохалася у [PERSON]. Надання права на укладення шлюбу між його дочкою та [PERSON] буде відповідати інтересам дочки. На даний час уже призначені заручини. Заслухавши заявника та заінтересованих осіб, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 291 ЦК України фізична особа незалежно від віку та стану здоров'я має право на сім'ю. Відповідно до ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом установлено, що [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого 17.01.2014 року Червоноградським МС ГУ ДМС України у Львівській області. Отже, вона не досягла шлюбного віку. [PERSON] та [PERSON], як і їхні батьки, є членами християнських євангельських церков. Їх релігійні переконання забороняють близькі стосунки між особами протилежної статі без реєстрації шлюбу. Заявник та [PERSON] бажають утворити сім'ю. Батьки заявника не заперечують проти задоволення заяви, вважаючи, що одруження їхньої дочки з [PERSON] буде відповідати її інтересам. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що реєстрація шлюбу між заявником та [PERSON] відповідатиме її інтересам, а тому їй необхідно надати право на цей шлюб. У зв'язку з цим заява задовольняється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У квітні 2015 року заявники звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 30.06.2007 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу заявники мають сина [PERSON] [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, шлюбні відносини фактично припинені та спільне господарство не ведеться. Заявники досягли письмової угоди щодо виховання та утримання спільної дитини. Примирення між сторонами неможливе. Тому, заявники просили суд розірвати шлюб між заявниками, зареєстрований 30.06.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис про шлюб № 614. Заявники в судовому заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та зазначили, що шлюбні відносини припинені з весни 2013 року. Суд, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2007 року і від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. 04.03.2015 року між заявниками було укладено договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні. Судом встановлено, що на момент звернення до суду сторони не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені з весни 2013 року. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній, малолітній син [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON]. Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей (ч. 1 ст. 109 СК України) Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

у квітні 2015 року КС «Турбота-Полтава» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору укладеному 13 грудня 2012 року між КС «Турбота-Полтава» та [PERSON] щодо надання кредиту в сумі 4 тис.грн. Згідно з умовами договору [PERSON] повинна була погашати кредит та відсотки по ньому, але відповідач своїх зобов'язань не виконує, тому КС «Турбота-Полтава» змушена звернутися до суду про стягнення заборгованості в сумі 8423,11 грн. КС «Турбота-Полтава» звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що заборгованість утворилася через збіг сімейних обставин та погіршення стану здоров'я. Судом встановлено, що 13 грудня 2012 року між КС «Турбота-Полтава» та [PERSON] укладено договір № 310-С про надання кредиту в сумі 4 тис.грн. терміном користування кредитними коштами по 13 квітня 2014 року. Згідно розрахунку КС «Турбота-Полтава» станом на 20 квітня 2014 року [PERSON] має заборгованість по кредитному договору в сумі 8423,11 грн., яка складається із залишку несплаченого кредиту - 3277 грн. 81 коп., заборгованості по відсотках - 1090,50 коп., подвійні відсотки - 2181,00 грн., нарахування 3% - 201,79 грн., донарахування суми з урахуванням інфляції - 1672,01 грн. Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Згідно п.5.3 Договору при порушенні строків сплати кредиту та процентів позичальник сплачує проценти в подвійному розмірі від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Виходячи з матеріалів цивільної справи кредитна спілка виконала свій обов'язок своєчасно та у повному обсязі, а [PERSON] порушила умови договору по погашенню кредиту. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права кредитної спілки, тому слід стягти заборгованість по кредитному договору та задовольнити позов в цій частині. Також на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У квітні 2015 року Нижньостанівецький психоневрологічний будинок - інтернат звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Вказував на те, що останній знаходиться на утриманні будинку інтернату, хворіє судинною деменцією з потребою в нагляді опіці , а тому не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує встановлення над ним опіки. Представник заявника та зацікавлена особа в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви в якій свої вимоги підтримують в повному обсязі та просять справу розглянути без їх участі. Суд, дослідивши докази по справі та перевіривши матеріали справи вважає, що заяву слід задовольнити. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває у психоневрологічному будинку - інтернаті, хворіє судинною деменцією з потребою в наглядіі опіці, а тому не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує встановлення над ним опіки. Наведені вище обставини підтверджуються випискою з медичної карти стаціонарного хворого, повідомленням путівки про направлення на державне утримання, довідкою будинку - інтернату, актом амбулаторної судово - психіатричної експертизи. На підставі наведеного, ст. ст. 39, 40, 41, 58, 60, 63 ЦК України, ст. ст. 240, 241 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У квітні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не з'явився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24.03.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованість за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. [PERSON] не виконує зобов'язання по укладеному договору, в зв'язку з чим заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 31.01.2015 року складає 17978 грн. 09 коп., а саме: · 7770 грн. 55 коп. - заборгованість за кредитом; · 8075 грн. 25 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; · 800 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до умов кредитного договору: · 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); · 832, 29 грн. - штраф (процентна складова). Отже, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 17978 грн. 09 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У квітні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не з'явився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 29.12.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5700, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованість за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. [PERSON] не виконує зобов'язання по укладеному договору, в зв'язку з чим заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 28.02.2015 року складає 14498 грн. 24 коп., а саме: · 5545 грн. 14 коп. - заборгованість за кредитом; · 6338 грн. 15 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; · 1448 грн. 37 коп. - заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до умов кредитного договору: · 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); · 666, 58 грн. - штраф (процентна складова). Отже, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 14498 грн. 24 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У квітні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не з'явився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 13.04.2011 року уклали кредитний договір № б/н. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 9502,37 грн., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.01.2015 року має заборгованість - 9502,37 грн., яка складається з наступного: - 6042,14 грн. - заборгованість за кредитом; - 2131,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 428,68 - штраф (процентна складова). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановленний строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 листопада 1995 року виконавчим комітетом Олійниковослобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області він зареєстрував шлюб з [PERSON], актовий запис № 10. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Шлюбні відносини між ними припинено близько чотирьох років. Причини розірвання шлюбу - є різні характери, відсутність взаєморозуміння, довіри, поваги. Кожен з них має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З лютого 2015 року з дружиною спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Кожен з них веде самостійний спосіб життя, незалежно один від одного. Сім'я існує формально. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд розірвати між ним та [PERSON] шлюб, зареєстрований 04 листопада 1995 року виконавчим комітетом Олійниковослобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 10. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити, пояснив що основною причиною розірвання шлюбу є подружня зрада відповідача. Спору щодо поділу майна не має. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 листопада 1995 року виконавчим комітетом Олійниковослобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 10., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. . Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки вони різні за характером люди, з різними поглядами на життя. Їхня сім'я розпалася, з лютого 2015 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved