Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою\~ про стягнення з відповідача [PERSON], в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 21\~940,61 грн., а також судових витрат у розмірі 1 600,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 01 травня 2014 року, близько 15.30 год., [PERSON] в районі будинку № 12 по вул. Глінки в місті Дніпропетровську, керуючи автомобілем марки ВАЗ-2101», державний реєстраційний знак [NUMBER], під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Субару Легасі», державний реєстраційний знак [NUMBER], який стояв позаду, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2014 року у справі № 200/8890/14-п, водія [PERSON], [INFO], визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб. В результаті даної ДТП з вини водія [PERSON] був пошкоджений автомобіль марки «Субару Легасі», державний реєстраційний знак [NUMBER], що на праві приватної власності належить [PERSON], яким на час ДТП керував [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого, була застрахована в АТ «СК «АХА Україна», на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС-6465979, терміном дії з 03.12.2013 року по 02.12.2014 року. Згідно звіту № 1959 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного експертом-автотоварознавцем [PERSON], від 30.05.2014 року, вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля марки «Субару Легасі», державний реєстраційний знак [NUMBER], внаслідок ДТП з урахуванням відновлювального ремонту становить 25 050,01 грн. Завдана шкода особисто винуватцем ДТП потерпілому відшкодована не була. У зв'язку з чим, власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання страхового відшкодування, 24.07.2014 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою, в якій просила перерахувати належні їй кошти на особовий рахунок її чоловіка - [PERSON] в АТ «ОТП Банк». На час скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, МТСБУ було прийнято рішення (наказ № 5039 від 08.10.2014 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих відповідно до заяви потерпілої [PERSON] грошові кошти в розмірі 20 875,01 грн. були перераховані на особовий рахунок [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 1/23493 від 09.10.2014 року. Крім того, МТСБУ було сплачено ТОВ «Юридичне агентство «Вікторія» за послуги аварійного комісару (за огляд авто та збір документів у розмірі 1 065,00 грн.), що підтверджується платіжним дорученням № 7078 від «26» серпня 2014 року та актом виконаних робіт від 26 червня 2014 року. Таким чином, та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили, і на підставі даного рішення потерпілому відшкодована матеріальна шкода, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] в розмірі понесених витрат, що складають 21 940,61 грн. (20 875,01 грн + 1\~065,00 грн.), оскільки дана особа на момент ДТП не мала договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Також, до суду представником позивача надано клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 630,00 грн., оскільки виклик відповідача було здійснено через оголошення у пресі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2014 року, яка набрала законної сили 14 липня 2014 року, судом встановлено, що 01 травня 2014 року, близько 15.30 год., [PERSON] в районі будинку 12 по вул. Глінки в м. Дніпропетровську, керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», номерний знак [NUMBER], порушуючи п.п. 10.9, 2.10 Правил дорожнього руху, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Субару Легасі», номерний знак [NUMBER], який стояв позаду, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 16). Вказаною постановою водій [PERSON] визнаний винуватим в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком десять діб. Відповідно до положень\~ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у\~\~цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь\~ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова\~\~суду\~\~у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. 33.1.4 ст. 33\~ Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Транспортний засіб «Субару Легасі», номерний знак [NUMBER], належить на праві власності громадянці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО 340664 від 01.11.2012 року (а.с. 11). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Субару Легасі», номерний знак [NUMBER] на час скоєння ДТП була застрахована, що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6465979, з терміном дії з 03.12.2013 року до 02.12.2014 року (а.с. 14). 05 травня 2014 року [PERSON], відповідно до ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до МТСБУ з повідомленням про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 01 травня 2014 року за участю автомобіля «Субару Легасі», номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], та автомобіля «ВАЗ 2101», номерний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] є чоловіком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 021269, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська 14 вересня 1996 року (а.с. 13). Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ\~\~за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно листа № 3/1-05/12844 від 12.05.2014 року МТСБУ звернулось до відповідача [PERSON] з проханням письмово повідомити МТСБУ про наявність чинного на дату ДТП договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 17). Однак відповідач не надав запитувану інформацію та залишив листа без відповідного реагування. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 24 липня 2014 року [PERSON], на підставі ст. 35 та п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернулася з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди та виплату страхового відшкодування, оскільки [PERSON] не мав діючого договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на час скоєння ДТП 01 травня 2014 року. Належне відшкодування просила здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок [PERSON] в АТ «ОТП Банк» (а.с. 28). Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 1959 від 30 травня 2014 року, проведеного експертом-товарознавцем [PERSON] (свідоцтво Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України № 1382 від 30 жовтня 2009 року (а.с. 26)), вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Subaru Legacy, державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 25\~050,01 грн., в т.ч. ПДВ 4\~175,00 грн. (а.с. 18-21). 09 жовтня 2014 року, на підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 5039 від 08 жовтня 2014 року (а.с. 29) та довідки про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 1 від 22 вересня 2014 року (а.с. 29 (зворотний бік)), Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату на користь [PERSON] у розмірі 20\~875,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1/23493 від 09 жовтня 2014 року (а.с. 30). Згідно п.п. 38.1, 38.1.1. ґ) ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до\~\~ страхувальника\~\~ або\~\~ водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33\~цього Закону. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов\~до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно\~ст. 1187 ЦК України,\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача в порядку регресу виплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі\~\~20\~875,01 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за послуги аварійного комісара, то вона задоволенню не підлягає у звязку з наступним. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. З наведеного вбачається, що відшкодування страховику, або МТСБУ, витрат повязаних з оплатою послуг аварійного комісара Законом не передбачено. Згідно платіжного доручення № 7078 від 26 серпня 2014 року за послуги аварійних комісарів згідно рах.№ 99/М від 27.06.2014 року (23493) МТСБУ було сплачено 1065,00 грн. (а.с.31). Проте, суд вважає, що стягнення витрат за послуги аварійного комісара з страхувальника або особи, відповідальної за спричинену шкоду, не передбачено чинним законодавством, оскільки ці витрати не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, а є наслідком виконаних робіт за дорученням\~ МТСБУ. Крім того, умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України «Про страхування», визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст. ст. 2, 5 якого аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг, а діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком. Відповідно до ст.ст. 16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. За вимогами п.п. 18, 19, 20 Типового положення аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому і такий сертифікат підписується аварійним комісаром, що з'ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом. Аварійний сертифікат складається у двох примірниках, один з яких видається страховику (страхувальнику), а другий зберігається в аварійного комісара. Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. ч. 1, 3\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в обґрунтування понесених ним витрат на оплату послуг аварійного комісара не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, а саме, копії аварійного сертифікату, складеного відповідно до зазначеного положення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування (регламентної виплати) у розмірі 20\~875,01 грн. Відповідно до\~ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. та 630,00 грн. витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, а саме витрат щодо публікації у пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України,\~ 22, 33, 38, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial