Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернулася до суду зі зміненими позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів\~\~на утримання дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що протягом пяти років знаходилась із відповідачем у цивільному шлюбі, від якого сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Зазначила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку на місяць до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути грошову компенсацію за рік відсутності матеріальної допомоги. Позивач [PERSON] у судовому засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату та час проведення засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань та заяв до суду не надав, у звязку з чим ухвалою суду від 22.12.2015 року з урахуванням згоди позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ст.11 ЦПК України) обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ №183801 від 28.10.2009 року відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). \~\~Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на\~\~рівень\~\~життя,\~\~достатній\~\~для\~\~її фізичного,\~\~інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за\~\~створення\~\~умов,\~\~необхідних\~\~для\~\~всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач є особою молодого віку, працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці до досягнення нею повноліття щомісяця. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обовязку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. У звязку з чим, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Крім того, суд звертає увагу, що особливістю даної категорії справи є те, що, враховуючи необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, саме платник аліментів зобов'язаний доводи перед судом наявність обставин, які б свідчили про його неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Щодо вимог позивача про присудження на її користь аліменти за минулий час, то суд приходить до висновку про їх безпідставність, бо доказів того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, матеріали справи не містять, тому підстави для стягнення аліментів за минулі три роки, відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, відсутні. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial