Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачів аліменти на користь закладу чи особи, куди буде влаштовано дитину на утримання малолітнього, у розмірі 1/4 (доходу) заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є батьками малолітнього [PERSON] . Малолітня дитина відповідачів перебуває у службі у справах дітей, на обліку дітей, які зазнали фізичного насильства. Згідно повідомлення Чечелівського ВП ДВП від 01.12.2018 року та 04.12.2018 року, 01.12.2018 року о 17.13 годин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.12.2018 року близько 17:10 годин за адресою: [ADDRESS] , повідомила сусідка, що батько [PERSON] б`є свою 8-ми місячну дитину. Прибувши на виклик на місці вже була швидка медична допомога. Зі слів заявниці, хлопчик не має належного догляду, постійно голодний, роздягнений, батько б`є його, кричить. Батько не працює, часто знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Факт того, що у дитини травма батько не заперечував, сказав, що це сталося близько 2 тижнів тому назад, швидку медичну допомогу не викликали, тому що не хотіли. Дитину було доставлено до КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР та згідно довідки лікаря встановлено діагноз: закритий перелом лівого стегна зі зміщенням. За поясненням батьків, тілесні ушкодження дитина отримала так як упала за місцем мешкання. За даним фактом слідчим відділом Чечелівського ВП ДВП вищезазначена подія внесена до ЄРДР за ч.1 ст. 122 КК України. Дитина з 01.12.2018 по 22.12.2018 разом з матір`ю перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР». З 22.12.2018 по 28.03.2019 дитина разом з матір`ю перебували у комунальному закладі «Дніпропетровський міський соціальний центр матері та дитини» ДМР. Згідно листа зазначеної установи, [PERSON] неодноразово поверталася до закладу несвоєчасно із запізненням на 8 годин залишала власну дитину в закладі більше ніж на 6 годин, не турбуючись про неї. [PERSON] не вміє проявляти материнських почуттів, допускає безвідповідальне ставлення по відношенню до дитини, не усвідомлюючи наслідки такої поведінки. 28.03.2019 [PERSON] разом з сином самовільно пішла з КЗ «Дніпропетровській міський соціальний центр матері та дитини» ДМР» у невідомому напрямку. За грубе та систематичне порушення Правил внутрішнього розпорядку центру [PERSON] було відраховано (наказ № 34 від 29.03.2019). 29.03.2019 дитину [PERSON] , [INFO] , вилучено з адреси: [ADDRESS] , як дитину, яка залишилася без батьківського піклування та доправлено до КЗ «ДМДКЛ № 2» ДМР». Після медичного обстеження дитину було переведено до КЗ «Дніпропетровський дитячий будинок дитини» ДОР». Відносно [PERSON] особовим складом СП з ЮП Чечелівського ВП ДВП складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЛПР18 № 015409 від 20.02.2019 року, по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП винесена постанова Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська від 10 червня 2019 року, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.184 КУпАП і встановлено факт не виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого дитина має проблеми зі здоров`ям, так як [PERSON] неспроможна належним чином дбати про дитину, не сприяє її одужанню своєю безвідповідальною поведінкою. Батьки продовжують вести невпорядкований спосіб життя (який було озвучено на телеканалі «СТБ» в телепередачі «Один за всіх» ефір від [INFO]). На даний момент мати продовжує часто залишати адресу проживання, не повідомляючи про це ні чоловіка, ні спеціалістів УССД та ЦСССДМ. Батьки не усвідомлюють наявність проблем, не визнають свого низького батьківського виховного потенціалу. Відповідно до постанови від 17.07.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12018040680002078 від 02.12.2018 протягом 2016-2019 років до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надходили численні звернення щодо подій за місцем мешкання відповідачів, зокрема про факти крадіжок, вчинення конфлікту із сусідом; завдання фізичних ушкоджень, встановлення факту того, що [PERSON] примушувала свою доньку [PERSON] займатися проституцією; повідомлень від [PERSON] про те, що [PERSON] , пішла з дому та не виходить на зв`язок, тощо. В вересні 2019 року батько в стані алкогольного сп`яніння повідомив УССД та ЦСССДМ, що має намір скоїти самогубство, оскільки [PERSON] вже не проживає з ним і має намір проживати зі співмешканцем. На момент останнього виходу спеціалістів УССД виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради 27.09.2019 за адресою проживання батьків вдома перебували [PERSON] та [PERSON] . З 05.12.2018 сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом ЦСССДМ Чечелівської районної у місті Дніпрі ради. Згідно останньої інформації ЦСССДМ після вибуття [PERSON] з центру матері та дитини, 05.04.2019 року дитину [PERSON] , [INFO] було влаштовано до комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини», де перебуває по теперішній час на повному державному утриманні. З сім`єю продовжувалась робота, щодо профілактики дисгармонії сімейних відносин та недоліків, наголошено на обов`язкове, згідно плану соціального супроводу сім`ї, проходження курсу занять з психологом програмами: «Батьківство в радість», «Виховання без ляпасу» та «Управлінь гнівом», курс занять складає 12 модулей з яких [PERSON] відвідала - 5 занять [PERSON] - 3. [PERSON] зловживає алкоголем, неодноразово телефонував фахівцям в стані алкогольного сп`яніння. Дитину не відвідує. Спеціаліст зосередила його увагу на важливості усвідомлення правових та соціальних норм, які є запорукою успішної ресоціалізації та емоційної стабільності. Наголошено про формування відповідальності за власну поведінку, навчання продуктивному спілкуванню, яке не принижує інтереси інших - без конфронтації та агресії, було проведено анкетування на виявлення ситуативної та особистісної тривоги. Для попередження проявів асоціальної поведінки були надані практичні рекомендації, щодо формування та розвитку соціальних компетенцій, адаптування до нової життєвої ситуації через активізацію сильних сторін особистості, самореалізацію в трудовій діяльності. Зі слів [PERSON] на даний час разом з [PERSON] вона не проживає; проживає зі співмешканцем; дитину не відвідує. На теперішній час сім`я знаходиться на стадії розлучення. Враховуючи вищезазначене ЦСССДМ в листі зазначив, що вважає за доцільне [PERSON] та [PERSON] позбавити батьківських прав. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 04.10.2019 розглянуто питання про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав та вирішено за доцільне позбавити їх батьківських прав відносно дитини та вирішити питання про стягнення аліментів. Все вищевикладене, а також відсутність комплексних дій з боку батьків щодо повернення дитини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 04 березня 2020 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] , згідно якого відповідач вважає позовні вимоги до нього є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що він бажає займатися вихованням сина, відвідував його в медичному закладі та будинку дитини. Курс занять з психологом не було закінчено у зв`язку з відсутністю відповідного спеціаліста в органах ЦСССДМ. Зазначив, що не зловживає алкоголем та на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, забезпечує дитину всім необхідним. На даний час [PERSON] займається офіційним працевлаштуванням, окрім того, у відповідача наявне житло, яке має умови для виховання дитини. 12 березня 2020 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій орган опіки спростовує доводи викладені у відзиві, наголошує на тому, що батько відвідує дитину нерегулярно, в останні місяці - взагалі лише раз на місяць, саме відвідування занять не змінило поведінки батька, окрім того, під час перебування сім`ї [PERSON] під соціальним супроводом ЦСССДМ, [PERSON] неодноразово телефонував фахівцям в стані алкогольного сп`яніння, також, протягом тривалого часу відповідачем не було надано жодних доказів свого офіційного чи неофіційного працевлаштування. Також представник позивача зазначив, що відповідачем не надано доказів щодо правових підстав проживання у кімнаті гуртожитку, у якій дитину зареєстровано не було. 09 грудня 2019 року представник відповідача [PERSON] надала суду додаткові заперечення, відповідно до яких зазначила, що підставою виникнення права користування кімнатою у гуртожитку є договір найму та в цілому наполягала на своїх доводах проти задоволення позову до нього, викладених у відзиві. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, пояснила, що на даний час проживає з іншим чоловіком, з яким бажає створити сім`ю; останній раз відвідувала дитину [INFO] , на даний час не знає як буде виховувати дитину; надала суду акти про встановлення факту проживання та обстеження житлових умов; офіційно не працює. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позовної заяви, пояснив, що зараз проживає у власній кімнаті з співмешканкою, яка має двох дітей від попереднього шлюбу, офіційно не працює, останній раз бачив дитину [INFO] , стверджував, що має намір розлучитися з відповідачкою [PERSON] , а потім одружитися з співмешканкою, яка буде виховувати своїх дітей та дитину [PERSON] , заперечував проти позбавлення батьківських прав відносно нього та стягнення аліментів. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст.3 «Конвенції про права дитини» прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тлумачення цих норм права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 631/2406/15-ц , від 29 листопада 2019 року № 127/23281/18 та від 6 травня 2020 року у справі №753/2025/19. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис за №705 (а.с.10). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Як вбачається з Наказу №69 від 03 грудня 2018 року [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] взятий на облік, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах, зокрема зазнала фізичного насильства (а.с.11). Підставою для взяття дитини на облік стало повідомлення з Чечелівського ВП ДВП від 01.12.2018 року та 03.12.2018 року. Згідно їх інформації, 01.12.2018 року о 17.13 годин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.12.2018 року близько 17:10 годин за адресою: [ADDRESS] , повідомила сусідка, що батько [PERSON] б`є свою 8-ми місячну дитину. Прибувши на виклик на місці вже була швидка медична допомога. Зі слів заявниці, хлопчик не має належного догляду, постійно голодний, роздягнений, батько б`є його, кричить. Батько не працює, часто знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Факт того, що у дитини травма, батько не заперечував, сказав що це сталося близько 2 тижнів тому назад, швидку медичну допомогу не викликали, тому що не хотіли. Дитину було доставлено до КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР та згідно довідки лікаря встановлено діагноз: закритий перелом лівого стегна зі зміщенням. За поясненням батьків, тілесні ушкодження дитина отримала так як упала за місцем мешкання. За даним фактом слідчим відділом Чечелівського ВП ДВП вищезазначена подія внесена до ЄРДР за ч.1 ст. 122 КК України. Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2019 року №204/1990/19 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с.28). Дитина з 01.12.2018 по 22.12.2018 разом з матір`ю перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР». З 22.12.2018 року по 28.03.2019 року дитина разом з матір`ю перебували у комунальному закладі «Дніпропетровський міський соціальний центр матері та дитини» Дніпропетровської міської ради Згідно листа КЗ «Дніпровський міський соціальний центр матері та дитини» ДМР від 18.03.2019 року №518 [PERSON] неодноразово поверталася до закладу несвоєчасно із запізненням на 8 годин, залишала власну дитину в закладі більше ніж на 6 годин, не турбуючись неї. [PERSON] не вміє проявляти материнських почуттів, допускає безвідповідальне ставлення по відношенню до дитини, не усвідомлюючи наслідки такої поведінки 28.03.2019 [PERSON] разом з сином самовільно пішла з КЗ «Дніпропетровській міський соціальний центр матері та дитини» Дніпропетровської міської ради» у невідомому напрямку. За грубе та систематичне порушення Правил внутрішнього розпорядку центру [PERSON] було відраховано (наказ № 34 від 29.03.2019). 29.03.2019 дитину [PERSON] , [INFO] , вилучено з адреси: [ADDRESS] як дитину, яка залишилася без батьківського піклування та доправлено до КЗ «ДМДКЛ № 2» ДМР» за адресою: вул. В. Антоновича, 29 м.Дніпро. Після медичного обстеження дитину було переведено до КЗ «Дніпропетровський дитячий будинок дитини» ДОР» на підставі рішення виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 18.12.2018 №196/2 «Про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР». 03.05.2019 матері та батькові було надано згоду на відвідування дитини в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР». Відносно [PERSON] особовим складом СП з ЮП Чечелівського ВП ДВП складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЛПР18 № 015409 від 20.02.2019 року, по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП винесена постанова Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська від 10 червня 2019 року, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.184 КУпАП і зазначено, що з 01.12.2018 року по 20.02.2019 року за адресою: [ADDRESS] , громадянка [PERSON] не виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого, дитина має проблеми зі здоров`ям, так як [PERSON] неспроможна належним чином дбати про дитину, не сприяє її одужанню своєю безвідповідальною поведінкою. Батьки продовжують вести невпорядкований спосіб життя (який було озвучено на телеканалі «СТБ» в телепередачі «Один за всіх» ефір від [INFO]). На даний момент мати продовжує часто залишати адресу проживання, не повідомляючи про це ні чоловіка, ні спеціалістів УССД та ЦСССДМ. Батьки не усвідомлюють наявність проблем, не визнають свого низького батьківського виховного потенціалу. Відповідно до постанови від 17.07.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12018040680002078 від 02.12.2018 року встановлено, що 14.12.2016 року до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся [PERSON] із заявою про крадіжку мобільного телефону; 10.01.2017 року до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся [PERSON] із заявою про вчинення конфлікту із сусідом; 09.09.2016 року до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся [PERSON] із заявою про те, що за адресою: [ADDRESS] невідомий чоловік вибиває двері; 12.11.2017 року до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровсь області звернувся [PERSON] із заявою про завдання фізичного болю останньому; 02.08.2018 року Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровської області надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що [PERSON] викрав у нього мобільний телефон (ЖЄО № 20541 - крадіжка); 11.02.2019 року до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровськ області надійшло повідомлення від [PERSON] [INFO] , про встановлення факту того, що [PERSON] примушувала свою доньку [PERSON] займатися проституцією; 07.04.2019 року до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровськ області надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що [PERSON] , пішла з дому та не виходить на зв`язок; 24.04.2019 року до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровсьі області надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що її донька - [PERSON] знаходиться з невідомими чоловіками. В вересні 2019 року батько в стані алкогольного сп`яніння повідомив УССД та ЦСССДМ, що має намір скоїти самогубство, оскільки [PERSON] вже не проживає з ним і має намір проживати зі співмешканцем. Згідно ч.4 ст.164 Сімейного кодексу України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Встановлено, що з 05.12.2018 року сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом ЦСССДМ Чечелівської районної у місті Дніпрі ради. Згідно останньої інформації ЦСССДМ від 03.10.2019 вих. № 654 після вибуття [PERSON] з центру матері та дитини, 05.04.2019 року дитину [PERSON] , [INFO] було влаштовано до комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» за адресою: [ADDRESS] , де перебуває по теперішній час на повному державному утриманні. З сім`єю продовжувалась робота, щодо профілактики дисгармонії сімейних відносин та недоліків, наголошено на обов`язкове, згідно плану соціального супроводу сім`ї проходження курсу занять з психологом програмами: «Батьківство в радість», «Виховання без ляпасу» та «Управління гнівом», курс занять складає 12 модулей з яких [PERSON] відвідала - 5 занять [PERSON] - 3. [PERSON] зловживає алкоголем, неодноразово телефонував фахівцям в стані алкогольного сп`яніння. Дитину не відвідує. Спеціаліст зосередила його увагу на важливості усвідомлення правових та соціальних норм, які є запорукою успішної ресоціалізації та емоційної стабільності. Наголошено про формування відповідальності за власну поведінку, навчанню продуктивному спілкуванню, яке не принижує інтереси інших - без конфронтації та агресії, було проведено анкетування на виявлення ситуативної та особистої тривоги. Для попередження проявів асоціальної поведінки були надані практичні рекомендації, щодо формування та розвитку соціальних компетенцій, адаптування до нової життєвої ситуації через активізацію сильних сторін особистості, самореалізацію в трудовій діяльності. Як вбачається з листа ЦСССДМ та було встановлено судом, на даний час [PERSON] разом з [PERSON] однією сім`єю не проживає, [PERSON] мешкає з новим співмешканцем в с.Миколаївка, Миколаївської області, офіційно не працює, дитину не відвідує; [PERSON] проживає зі співмешканкою, яка має від попереднього шлюбу двох дітей. В листі зазначено, що на теперішній час сім`я знаходиться на стадії розлучення. Враховуючи вищезазначене ЦСССДМ зазначає про доцільність позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 04.10.2019 розглянуто питання про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав та вирішено за доцільне позбавити їх батьківських прав відносно дитини. Все вищевикладене, а також відсутність комплексних дій з боку батьків щодо повернення дитини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до Акту виходу у родину [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , від 13.03.2020 року, здійсненого завідувачем сектору правового забезпечення управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради Волошенюк Г.С., головним спеціалістом, юристом сектору правового забезпечення управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради Медведєвою В.О ., санітарний стан кімнати на момент виходу задовільний. У кімнаті з меблів є: шафа для одягу, полиці, диван; з побутової техніки є: холодильник, два телевізори, комп`ютер, пральна машинка-старого зразка, все у робочому стані. [PERSON] повідомив, що працює неофіційно вантажником в ТОВ «Малбі фудс» за адресою: вул. Марії Кюрі, буд. 5 , отримує заробітну плату у розмірі 15900 грн. З його слів, його дружина [PERSON] з 17.09.2019 продовжує мешкати зі співмешканцем в Петропавлівському районі. Комісія прийшла до висновку, що житлово-побутові умови за адресою: [ADDRESS] - задовільні. На момент обстеження кімнати вдома перебував [PERSON] , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, про що свідчили порушення мови та координації рухів. В кімнаті на столі були дві чарки, в відрі для сміття - пляшка з-під горілки. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 03.07.2020 року, Комісією у складі фахівця із соціальної роботи центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Чечелівської районної у місті Дніпрі ради [PERSON], головного спеціаліста, юриста управління-служби у справах дітей виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради Медведєвої В.О. здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] . На момент обстеження кімнати вдома перебував [PERSON] , який не допустив комісію до обстеження житлово-побутових умов, пояснивши це тим, що в нього перебуває співмешканка з 11-річним сином. На прохання комісії поспілкуватися з співмешканкою та дитиною, [PERSON] відповів категоричною відмовою. [PERSON] повідомив, що офіційно не працевлаштований. Комісія прийшла до висновку, що обстежити умови проживання не виявляється можливим. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що [PERSON] та [PERSON] , ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому їх необхідно позбавити батьківських прав. Крім того, факт ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - головний спеціаліст управління служби у справах дітей виконкому Чечелівської районної у м.Дніпрі ради, зазначила, що працює у службі з 2013 року, відповідачів знає ще до народження [PERSON] , оскільки останні зверталися до служби за допомогою, тому що молодша сестра [PERSON] жила з ними, мати [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо молодшої сестри. В грудні 2018 року надійшло повідомлення про вчинення фізичного насильства щодо дитини, батько неодноразово перебував в стані алкогольного сп`яніння, дитину відвезли у лікарню, де мати перебувала з нею, згодом було виявлено, що [PERSON] часто залишала дитину на п`яного батька та бабусю, коли стало відомо про насильство щодо дитини була зібрана комісія, запропонували влаштувати [PERSON] і дитину у центр матері та дитини, де вона перебувала 3 місяці, батьки не виконують батьківські обов`язки та проживають окремо, не створюють умови для дитини, у кожного є співмешканці, періодично в кімнаті відповідача проживає мати [PERSON] із співмешканцем, яка була позбавлена батьківських прав, відповідачі офіційно не працевлаштовані. Спочатку перебування [PERSON] з дитиною в центрі все було добре, однак згодом до центру під`їзжали невідомі люди та забирали [PERSON] саму або з дитиною. Свідок характеризує [PERSON] також як поганого батька. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - фахівець з соціальної роботи ЦСССДМ, зазначила, що з 07.09.2018 року родину відповідачів було взято на облік. [PERSON] з дитиною знаходилась у відділенні травматології, потім їх було влаштовано в центр матері та дитини, де [PERSON] неодноразово порушувала розпорядок центру, за що пізніше [PERSON] було відраховано з центру. [PERSON] було влаштовано в центр дитини, де дитина перебуває по теперішній час. Під час спроби обстеження квартири [PERSON] не допустив працівників органу опіки. [PERSON] після влаштування дитини до центру не приходила до нього, батько [PERSON] останній раз був [INFO], батько зловживає алкоголем, неодноразово телефонував та погрожував самогубством. [PERSON] проходив психологічні курси, але не до кінця. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, данні про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Суд критично сприймає доводи відповідача [PERSON] , як на підставу збереження батьківських прав, з приводу тих обставин, що він має інтерес до дитини, відвідував його, знаходиться в процесі працевлаштування та має житло, та надані акти про обстеження житлових умов та договір найму, оскільки зазначені обставини жодним чином не спростовують систематичне невиконання ним батьківських обов`язків протягом майже 2 років, [PERSON] у свої поясненнях сам зазначав, що останнього разу приходив до дитини [INFO] , тобто більше 4 місяців тому, відповідач офіційно не працює будь-яких доказів спроб офіційного працевлаштування суду не надано, факти зловживання алкогольними напоями не спростовано, також не надано будь-яких доказів щодо процесу оформлення прав на кімнату у гуртожитку (власності чи користування), оскільки наданий договір найму від 2013 року передбачає право проживання відповідача лише на час працевлаштування в ПАТ «Дніпропетровський агрегатний завод», проте, останній, на теперішній час на заводі не працює. Також безпідставними є твердження відповідача [PERSON] щодо наявності у нього можливості виховувати та забезпечувати дитину з новою співмешканкою, оскільки дані твердження жодними доказами не підтверджено (влаштування на роботу, довідок про доходи, доказів звернення за медичною допомогою щодо лікування від алкоголізму, тощо). Також є безпідставними посилання відповідачки [PERSON] , як на підставу для відмови у позові, на проживання зі співмешканцем та знаходження на його утриманні, оскільки ніяк не спростовують факти невиконання нею своїх батьківських обов`язків, окрім того, відповідачка в судовому засіданні зазначила, що не знає як буде виховувати дитину в подальшому. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачів у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, на що додатково вказує протиправна бездіяльність відповідачів під час отримання дитиною тяжкої травми 01.12.2019 року , незалежно від джерела її отримання, яка виразилася у свідомому незверненні за медичною допомогою для дитини протягом тривалого часу. Емоційний зв`язок між відповідачами та дитиною фактично відсутній, відповідачі не виявляють до свого сина батьківського піклування, мати та батько не відвідують диниту більше 4 місяців, долею дитини не цікавляться. Перелічені вище докази, а також відсутність позитивних змін у родині, яка фактично розпалася, оскільки відповідачі проживають окремо, на протязі 2018-2020 р.р., відсутність дієвих кроків з боку гр.гр. [PERSON] та [PERSON] щодо повернення дитини з державного закладу для подальшого виховання, факт свідомого ненадання медичної допомоги дитині, яку потребувала дитина, в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом свідчить про злісне ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків, а також про те, що дитина їм не потрібна. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ним освіти та більше того, допускають випадки фізичного насильства у відношенні малолітньої дитини та виявляють байдуже ставлення до фізичних травм та страждань дитини. Суд приходить до висновку, що за встановлених обставин, [PERSON] не може бути повернутий у сім`ю, бо в цій сім`ї існувала реальна загроза для його життя та здоров`я, особливо враховуючи його малолітній вік, окрім того, зазначена сім`я фактично не існує, оскільки батьки дитини проживають окремо та мають співмешканців. Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування № 941 від 08.10.2019 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] і суд, з урахуванням встановлених обставин, не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів (а.с.5). Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дитини і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищим інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідачі є батьками малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ст.184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідачі є працездатними, не надали суду доказів про наявність у них непрацездатних дружин, батьків, дітей та про проведення з них стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 768,40 грн. з кожного на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved