Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом де вказує, що вона є власником та наймачем житлового приміщення (загальною площею 50,6кв.м) квартирі [ADDRESS]. У 1998 році у квартирі був зареєстрований її син - відповідач по справі - але фактично не проживав. У 2005 році будь-які відносини з відповідачем розірвані. [PERSON] у квартирі не мешкає, ніяких прав відносно житлового приміщення як колишній член сім'ї наймача не реалізує, обов'язків за договором найму житлового приміщення не несе. Позивачка самостійно сплачує квартиру плату та комунальні послуги, проводить поточний ремонт. Квартира не обладнана жодними лічильниками, оплата комунальних послуг проводиться з розрахунку на 2 осіб. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, просила по справі прийняти заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд вважає можливим, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, розглянути справу у його відсутності, постановивши заочне рішення. Заслухавши позивачку, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі положень ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, пояснила, що позивачку знає близько 50 років, відповідач по справі є сином [PERSON], якого останній раз свідок бачила близько 15 років тому. Місцезнаходження [PERSON] свідкові невідомо, у квартирі речей, які б могли належати відповідачеві, не бачила. [PERSON] самостійно проводить оплату комунальних послуг та квартирної плати. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, пояснила, що позивачку знає близько 30 років, відповідач по справі є сином [PERSON] Після звільнення [PERSON] з місць позбавлення волі не бачила жодного разу, його місцезнаходження свідкові невідомо, у квартирі речей, які б могли належати відповідачеві, не бачила. [PERSON] самостійно проводить оплату комунальних послуг та квартирної плати. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 17.08.2006 року (а.с. 4). Як вбачається з довідки №1/7121 від 03.04.2014 року, виданої КП «Керуюча компанія Пролетарського району м. Донецька» [PERSON], у квартирі [ADDRESS] крім неї зареєстрований син [PERSON] (а.с. 8). Згідно акту обстеження місця проживання № 21 від 03.04.2014 року, складеного головою комітету мікрорайону «Об'єднаний», [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте фактично з моменту реєстрації не проживає (а.с. 9). Згідно відповіді КЛПУ «Центральна міська клінічна лікарня № 9 м.Донецька» № 523 від 28.04.2014 року [PERSON] у період з 2005 року по теперішній час за медичною допомогою не звертався (а.с. 34). З відповіді КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» № 330 від 23.04.2014 року [PERSON] у період з 2005 року по теперішній час за медичною допомогою не звертався (а.с. 24). З відповіді Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Донецькій області № 5/1-1999 від 28.04.2014 року вбачається, що [PERSON] був звільнений 12.02.2005 року з Алчевської ВК Луганської області (№13) за постановою Алчевського міського суду Луганської області від 04.02.2005 року, вибув до м. Донецьк (а.с. 30-32). Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що відповідач [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у спірній квартирі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. (а.с. 1). Тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 319, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved