Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього на його користь заборгованість за Договором про надання та використання платіжної картки в сумі 17\~673,04 грн., мотивуючи тим, що всупереч умов укладеного кредитного договору від 29.08.2011 року між ПАТ «[PERSON] Стандарт», правонаступником якого є позивач, та відповідачем, останній своїх договірних зобовязань належним чином не виконує у звязку з чим у нього перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача в заяві від 16.02.2017 року просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечив щодо винесення заочного рішення. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, судові повістки отримані ним особисто 04.11.2016 року та 03.02.2017 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обовязки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 29.08.2011 року відповідач звернувся до банку Заявою № 91477944 про надання кредитних коштів. Цього ж дня між сторонами було укладено кредитний договір, який складається із заяви кредитора № 91477944 на 3-ьох аркушах та [PERSON] надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «[PERSON] Стандарт». Відповідно до даного договору відповідач отримав кредит в сумі 1\~566 грн. на платіжну картку, для купівлі фотоапарату та аксесуарів до нього, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних з 30.08.2011 року по 27.08.2012 рік та 25 % річних з 28.08.2012 року по 28.09.2012 рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном погашення по 28.09.2012 року. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем суду, слідує, що відсоткова ставка з серпня 2013 року була підвищена до 45 % річних, що складає 3,75% на місяць. Умовами договору, а саме п. 4 Заяви передбачений вказаний кредитний ліміт по платіжній карті. З січня 2012 року відповідач припинив погашення кредиту. Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Перед укладенням кредитного договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку, з Умовами, тарифами, порядком погашення по кредиту він був ознайомлений, погодився з ними та надав свою згоду, що останні разом з його заявою складають між ним та банком Договір про надання та використання платіжної картки, про що свідчить його підпис. Відповідно до пункту 8.16 [PERSON] має право на власний розсуд визначити момент витребування Кредиту і вимагати погашення клієнтом заборгованості в повному обсязі, сформувавши і направивши клієнтові заключний Рахунок-виписку, у тому числі, у випадку невиконання клієнтом своїх зобовязань, передбачених Умовами, а також при припиненні дії картки. Пунктом 2.16 передбачено, що договір, окрім інших підстав, діє до повного погашення заборгованості клієнтом на підставі виставленої клієнту Банком заключної вимоги, але не раніше повного виконання клієнтом своїх зобовязань перед банком. Відповідач зобовязався у випадку отримання кредитів в рамках Договору про картку погасити такий кредит відповідно до [PERSON] по карткам, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі передбачені договором (п. 8 Заяви), сплачувати щомісячний платіж 28 числа кожного місяця в розмірі 122 грн. (п. 2 Заяви), а за наявності понадлімітної заборгованості та/або при наявності пропущеного мінімального платежу, черговий мінімальний платіж збільшується на суму такої понадлімітної заборгованості; банк виставляє клієнту заключний рахунок-виписку, після чого не пізніше 30 календарних днів від дня виставлення виписки, клієнт зобовязаний погасити кредитну заборгованість, а за порушення строків оплати сум сплатити неустойку (пеню) у розмірі 0,2 % від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення (пп. 4.15., 4.18., 4.24. [PERSON]). Незважаючи на направлений Банком заключний Рахунок-виписку від 05.06.2015 року, який повторно був направлений 27.07.2016 року на адресу відповідача, про погашення заборгованості на загальну суму в 17\~610,97 грн. до 05.08.2015 року, останній вказану суму кредитної заборгованості не погасив. Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків і комісії, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 05.06.2015 року склала 17\~673, 04 грн., яка включає в себе: заборгованість за кредитом 17\~610,97 грн. та 3% річних з 28.08.2016 року по 10.10.2016 року (всього за 43 дні) 62,07 грн. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує умови кредитного договору, припинив погашення кредиту і відсотків та на день подачі позовної заяви до суду заборгував позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України суд не знаходить, оскільки відповідач в судове засідання не прибув, заперечень проти позову не подав та не надав суду будь-яких доказів на наявність обставин, які б мали істотне значення для вирішення справи. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved