Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого [INFO] народився син [PERSON]. За рішенням Марганецького міського суду від 30 липня 2015 року вона отримує від [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 600 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів на день ухвалення рішення був достатній, але на даний час такої суми не достатньо для утримання дитини. Витрати на утримання сина збільшилися, кошти, які сплачує відповідач, не покривають витрати, затрачувані на утримання сина. Відповідач офіційно працює, отримує заробітну плату. У зв'язку з цим просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з твердої грошової суми в розмірі 600 гривень на ? частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю і не заперечував проти задоволення позовних вимог, про ща надав відповідну заяву. Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області пояснень щодо позову не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Щодо законних підстав. Відповідно до положень ст.192 СК України та роз'яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. В своїй постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, предметом якої був спір про зміну розміру аліментів, Верховний Суд України, висновок якого в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Разом з тим, у наведеній вище постанові зазначено, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів»). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи те, що відповідач працює, має стабільний регулярний дохід, позов ним визнаний в повному обсязі (заява від 08.06.2018 року), це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст.206 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved