Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 06 вересня 1997 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 24 жовтня 2002 року шлюб між сторонами розірвано. 14 лютого 2003 року шлюб між сторонами розірвано. Після припинення\~сімейних відносин\~дитина проживає\~разом із\~позивачем та\~перебуває на\~її повному\~утриманні. Наразі [PERSON] навчається на четвертому курсі денного відділення Дніпровського технікуму зварювання та електроніки імені [PERSON] на бюджетній формі фінансування. Термін навчання з 20 серпня 2014 року по 30 червня 2018 року, що підтверджується копією довідки від 13 лютого 2018 року №265. Син сторін потребує матеріальної допомоги, оскільки не має ніяких доходів і знаходиться на утриманні позивача. Відповідач в свою чергу має можливість надавати сину матеріальну допомогу. З цих підстав просила стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з даним позовом до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи наявний відзив від представника відповідача, в якому зазначив про те, що відповідач офіційно не працює, комерційною діяльністю не займається, має нерегулярний та мінливий дохід з обробки власної земельної ділянки. Крім того, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2008 року з відповідача стягуються аліменти на утримання іншої дитини відповідача [PERSON], [INFO]. Також, на утриманні відповідача знаходяться його непрацездатні батьки-пенсіонери. Вважає, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки відсутні докази проживання сина сторін разом із позивачкою. Також вказує, що право на отримання аліментів від відповідача існує до закінчення навчання сином, тобто, до 30 червня 2018 року. З цих підстав позов не визнав та просив у випадку часткового задоволення позовних вимог стягнути аліменти у розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з даним позовом до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. При цьому не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 06.09.1997 року по 14.02.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час є повнолітнім. З 20 серпня 2014 року [PERSON] навчається на четвертому курсі денного відділення Дніпровського технікуму зварювання та електроніки імені [PERSON] на бюджетній формі фінансування. Термін навчання з 20 серпня 2014 року по 30 червня 2018 року, що підтверджується копією довідки від 13 лютого 2018 року №265. Позивач звернулась до суду з цим позовом 03 квітня 2018 року. В силу вимог частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з частини 1 статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з копії паспорту громадянина України [PERSON], останній з 31 серпня 2006 року зареєстрований за адресою: [INFO]/26. За вищезазначеною адресою також з 31 серпня 2006 року зареєстрована позивач. Тобто, твердження відповідача про відсутність у позивача права подання позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, спростовується матеріалами справи. Відповідно до статей 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом статті 199 Сімейного кодексу України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Позивач [PERSON] не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб сина, який потребує матеріальної допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працездатний, має мінливий дохід з обробки власної земельної ділянки та може надавати матеріальну допомогу. Також, має на утриманні інших утриманців. При цьому сторони наполягали на встановленні аліментів саме у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 850 грн. щомісячно, починаючи з 03 квітня 2018 року до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. В силу пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Разом з цим, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Оскільки в силу частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial