Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Червонозаводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, в якому просила визнати недійсним шлюб, укладений між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 05 липня 2014 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, анулювати актовий запис № 309, зроблений Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, яким зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], та присвоїти їй дошлюбне прізвище «Брюханова». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований 05 липня 2014 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 309. Перші півроку сімейне життя складалося вдало, було взаєморозуміння, вони вели спільне господарство, мали плани на майбутнє. Але поступово вона стала помічати відхилення у поведінці чоловіка, розгубленість, навязливі думки та дії, безпідставні агресивні прояви, страхи, загальний хворобливий стан, безсоння. Дуже швидко стан чоловіка погіршився та довелося звернутися до Харківського обласного психоневрологічного диспансеру, де вона дізналася, що у чоловіка стійке психічне захворювання на протязі багатьох років, він перебуває на обліку з 2006 року, однак на момент укладення шлюбу ці обставини він від неї приховав. З огляду на вищезазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя неможливе, тому вона звернулася до суду з даним позовом. У судове засідання позивач зявилася, але надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло\~ заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа - Червонозаводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції - в судове засідання не зявилися, направили суду лист, в якому проти позову заперечень не мають. Просили розглянути справу за їх відсутності (а.с. 19). Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. З ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 05 липня 2014 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], про що мається актовий запис №309 (а.с. 5). Як вбачається з виписки із амбулаторної картки [PERSON], виданої Харківським міським психоневрологічним диспансером №16, епікриза із історії хвороби №1752, епікриза із історії хвороби № 1694, епікриза із історії хвороби №610, [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдна форма безперервний тип перебігу (а.с. 29,33-36). Згідно ст. 38 Сімейного кодексу України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 41 Сімейного кодексу України шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків. Положеннями статті 42 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. Згідно ст. 44 Сімейного кодексу України у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище «Брюханова» на прізвище чоловіка «Хмеленко». При цьому, відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем заявлено вимогу про відновлення її дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище - «Брюханова». Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного те

Outcome: approved