Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 31.03.2016 року ним на підставі укладеного та нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбано у власність будівлю з переробки деревини, розташовану на земельній ділянці Чугуївської міської ради Харківської області, кадастровий номер 6312000000:76:001:0012, розміром 12656 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.03.2016 року. Рішенням Чугуївської міської ради Харківської області від 29.06.2016 року земельну ділянку за вказаною адресою передано йому в оренду, на виконання якого між позивачем і відповідачем укладено договір оренди №144 від 20.07.2016 року. Подалі ним, [PERSON] , вказану будівлю з переробки деревини було відчужено за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 23.11.2016 року на користь [PERSON] , право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку із чим позивач вважає, що на підставі приписів ст. 120, 141 ЗК України та відповідно до вимог ч.3 ст. 7 та ст. 31 Закону України «Про оренду землі» , а також п.п.2 п. 40 спірного договору оренди, він (позивач) втратив право користування земельною ділянкою, а договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем припиняється, з моменту укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі з [PERSON] . Позивач зазначає,що підставою звернення до суду з вимогою про припинення дії договору оренди земельної ділянки є протиправна відмова Чугуївської міської ради Харківської області припинити дію договору оренди земельної ділянки з моменту переходу його права власності на об`єкт нерухомості, розташований на орендованій земельній ділянці до іншої особи. Позивач просить: визнати припиненим договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6312000000:76:001:0012, розміром 12656 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого за №144 від 20.07.2016 року, укладеного між [PERSON] та Чугуївською міською радою Харківської області, в частині права оренди [PERSON] на зазначену земельну ділянку з 23.11.2016 року; припинити право оренди [PERSON] на вказану земельну ділянку з 23.11.2016 року, та скасувати державну реєстрацію права оренди [PERSON] на цю земельну ділянку. Подалі представник позивача адвокат Куриленко В.В. надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності сторони позивача, зазначив, що на позовних вимогах наполягає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Чугуївської міської ради Харківської області звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та ухвалити рішення у відповідності до вимог діючого законодавства. Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у Харківській області просить розглянути справу за його відсутності, зазначив у своїх поясненнях про те, що Головне територіальне управління юстиції у Харківській області відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є тим органом, до повноважень якого чинним законодавством віднесено поновлення порушених прав позивача. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явився. Повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини своєї неявки не повідомив, відзив на позов не надав. У зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю її учасників. Перевіривши матеріали справи та надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого при ватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області Слюніним О.М. 31.03.2016 року за реєстровим № 416, [PERSON] придбано у власність будівлю з переробки деревини, розташовану на земельній ділянці Чугуївської міської ради Харківської області, кадастровий номер 6312000000:76:001:0012, розміром 12656 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.03.2016 року (а.с.9-11). Рішенням Чугуївської міської ради Харківської області від 29.06.2016 року земельну ділянку за вказаною адресою передано [PERSON] в оренду для обслуговування будівлі з переробки деревини в [ADDRESS] , на виконання якого між Чугуївською міською радою Харківської області та [PERSON] укладено договір оренди №144 від 20.07.2016 року (а.с. 12-14). Пунктом 40 договору оренди передбачені зміна умов договору і припинення його дії, в тому числі й в інших випадках, передбачених законом (п.п.2 п. 40 договору). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого май1на № 64642273 від 29.07.2016 орендарем земельної ділянки комунальної власності, власником якої є Чугуївська міська рада Харківської області, кадастровий номер 6312000000:76:001:0012, розміром 12656 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] (а.с.15). Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області Слюніним О.М. 23.11.2016 року за реєстровим № 1602, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останнім придбано у власність будівлю з переробки деревини, розташовану на земельній ділянці Чугуївської міської ради Харківської області, кадастровий номер 6312000000:76:001:0012, розміром 12656 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.11.2016 року (а.с.16-17). Як вбачається з відповідей Чугуївської міської ради Харківської області від 14.12.2016 № Б-2/684-21, від 20.12.2016 за № б-1926/03, від 06.02.2017 за № Б-2/514 на ім`я [PERSON] та витягу з протоколу ХVII чергової сесії Чугуївської міської ради Харківської області VII скликання від 31 січня 2017 року № 17, де розглядалося звернення [PERSON] про припинення договору оренди земельної ділянки, наданої йому в оренду для обслуговування будівлі для переробки деревини, рішення радою не прийняте(а.с.19-21). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вимог ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положеньч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач обґрунтовує поданий позовтим, що відмова Чугуївської міської ради Харківської області припинити його право оренди земельної ділянки та дії договору оренди земельної ділянки з моменту переходу його права власності на об`єкт нерухомості, розташований на орендованій земельній ділянці, до іншої особи - [PERSON] , є протиправною, оскільки суперечить вимогам чинного земельного законодавства та порушує його права. Суд не може погодитися з такою позицією позивача з огляду на наступне. Так, за частиною першою статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною першою статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. З моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною другою статті 120 ЗК України. Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що особа, яка набула права власності на це майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже договір оренди не підлягає розірванню. Зазначений правовий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила в постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 922/510/19, провадження N 12-166гс19 (пункти 5.13-5.15). У розумінні приписів ч.2 ст.120 ЗКУ, ч.2 ст.377 Цивільного кодексу України та ч.3 ст.7 Закону України «Про оренду землі» при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні, і що після відчуження об`єкту нерухомості позивач не повинен сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої він вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості. Порядок заміни кредитора в зобов`язанні регулюється ст. ст. 512-519 ЦК, заміни боржника ст. ст. 520-523 ЦК. Оскільки умови договору оренди земельної ділянки є двостороннє зобов`язуючими, то кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки. Це не суперечить вимогам ст.9 ЦК України щодо субсидіарного характеру регулювання ЦК України відносин, які виникають у сфері використання природних ресурсів, адже у ст.2 Закону України «Про оренду землі» прямо закріплено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Отже, при внесенні змін до договірного зобов`язання, за відсутності прямих заборон, сторони вправі керуватись положеннями ЦК України. Між тим матеріали справи не містять достовірних доказів того, що сторонами договору оренди спірної земельної ділянки ( [PERSON] та Чугуївською міською радою) та новим її орендатором вирішувалося питання про заміну сторони у зобов`язанні, тобто заміну сторони орендатора, і відповідачем відмовлено позивачу у здійсненні цих дій. У зв`язку із чим суд вважає, що обраний позивачем [PERSON] спосіб захисту своїх прав шляхом вимоги припинити його право оренди земельної ділянки та дії договору оренди земельної ділянки не є ефективним способом захисту, передбаченим ст.ст. 14, 16 ЦК України, оскільки не передбачає відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечує відновлення прав позивача. У зв`язку із зазначеним суд вважає , що у задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Outcome: dismissed