Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, мотивуючи тим, що 1 квітня 2014 року між сторонами укладено два договори банківського вкладу № 299192 та № 299194, відповідно до котрих відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 40 000 грн. з виплатою 26% річних строком до 1 квітня 2015 року, а з 6 квітня 2015 року - 3% річних; днем повернення вкладів визначено 5 квітня 2015 року. Проте у день закінчення строку договору позивачу кошти не були повернуті, а перераховані на поточний рахунок. Оскільки частину коштів позивач згодом отримав від банку, то просив суд стягнути за договорами банківських вкладів суму в розмірі 37 003 грн. 19 коп., відсотки за час прострочення грошового зобов'язання, кошти, утримані за СМС-повідомлення, 8 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь проценти за прострочення грошового зобов'язання в сумі 582 грн. 82 коп., комісійні збори в розмірі 49 грн. 88 коп., 8 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що підстав для задоволення позову немає, оскільки відповідно до договору у день закінчення строку дії договору банківського вкладу, всі кошти перераховані банком на поточний рахунок. Крім того, на даний час в банку введено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку з чим не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 1 квітня 2014 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» укладено два договори банківського вкладу № 299192 та № 299194, відповідно до котрих відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 40 000 грн. з виплатою 26% річних строком до 1 квітня 2015 року, а з 6 квітня 2015 року - 3% річних, днем повернення вкладів визначено 5 квітня 2015 року (а.с. 4-5, 13-14). Внесення суми вкладу у розмірі 40 000 грн. стверджується квитанціями (а.с. 3, 12). Відповідно до п. 3.1.4 договорів банківського вкладу банк зобов'язується повністю повернути вклад та нараховані проценти у дату повернення, зазначену у п. 2 договорі шляхом перерахування на власний поточний рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника. У виконання вказаного положення договору відповідач у день закінчення договору - 5 квітня 2015 року перерахував кошти з депозитного рахунку на поточний рахунок позивача, що підтвердили сторони у судовому засіданні. Отже, відповідач виконав взяті на себе зобов'язання. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, строк дії укладеного сторонами договору припинив свою дію після зарахування депозитних коштів на поточний рахунок позивача. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення процентів за прострочення виконання договорів є необґрунтованим. Крім того, стягнення комісійних винагород та моральної шкоди ні договорами банківського вкладу, ні чинним законодавством щодо банківських вкладів не передбачено. А відтак, позовні вимоги про стягнення комісійних винагород та моральної шкоди задоволенню не підлягають. Суд також приймає до уваги, що Постановою Правління Національного банку України від 23.06.2015 року № 408, ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.06.2015 року № 121, в ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» запроваджено тимчасову адміністрацію. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Згідно п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, віднесення ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило здійснення операцій по перерахуванню грошових коштів з поточного рахунку, відкритого на ім'я позивача. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку. Отже, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Оскільки при пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed