Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

У жовтні 2019 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що 09.07.2019 о 15 год. 40 хв. по вул. Харченка в м. Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі мопеда «Defian Pluton», під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП, належний сину позивача [PERSON] автомобіль «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , було пошкоджено. На момент вчинення ДТП відповідач [PERSON] не досяг 16 років, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 184 КУпАП було складено на його матір- відповідача [PERSON] . Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 10.09.2019, [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на неї штраф. Відповідно до Звіту № 27/73.07.19 про оцінку вартості матеріального збитку, складеного ФОП [PERSON] , матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Toyota» д.н.з. [NUMBER] складає 21 021, 35 грн. Враховуючи, що матеріальна шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок порушення відповідачем [PERSON] правил дорожнього руху та неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків, позивач, користуючись своїм правом, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь суму матеріального збитку у розмірі 21 021.35 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.10.2019 було відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] позов визанала частково, зазначила про те, що сума матеріального збитку є завищенною. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON] , судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] неналежно виконувала свої батьківські обов`язки в результаті чого її син [PERSON] , 2004 р.н.,- 09.07.2019 о 15:40 год., керуючи мопедом «Defian» без реєстрації, по вул. Харченка в м. Києві, не дотримався безпечної дитсанції та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10.09.2019 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 6-8). Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] .. Відповідно до Звіту № 27/73.07.19 про оцінку вартості матеріального збитку, складеного ФОП [PERSON] , матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Toyota» д.н.з. [NUMBER] складає 21 021, 35 грн (а.с. 09-15). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини (ч.ч. 1, 2 ст. 1179 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частково заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на завищення суми матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved