Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

У жовтні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду із даним, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 600140235 від 27 січня 2012 року у розмірі - 39 424 грн. 45 коп., судовий збір у розмірі - 2 102 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі - 20 000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 27 січня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № [NUMBER] , шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Крім того, між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «new Альфа-Покупка МС МАSS гривня»). Відповідно до пункту 1 зазначеного додатку до договору на підставі Анкети-Заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «new Альфа-Покупка МС МАSS гривня», наданої клієнту, банк відкрив рахунок № [NUMBER] у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту MasterCard Mass строком дії 2 роки з моменту її випуску. Пунктами 2.1., 2.2. та 2.3. договору встановлено, що ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 9 000 грн. 00 коп. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 30 % річних на торгові операції та на операції зі зняття коштів. Мінімальний платіж складає 7 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом - до 25 числа. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом - 9 000 грн. 00 коп. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 1, за яким ПАТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги заборгованості за договором кредиту № 600140235 від 27 січня 2012 року. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» укладено договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, за яким останнє набуло право вимоги за кредитними договорами, зокрема договором кредиту № 600140235 від 27 січня 2012 року, позичальником за яким є [PERSON] 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором № 600140235 від 27 січня 2012 року. Станом на 14 серпня 2020 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 31 960 грн. 29 коп., з них заборгованість за кредитом (тіло кредиту) - 14 260 грн. 79 коп., заборгованість за нарахованими відсотками згідно із кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 7 236 грн. 59 коп., заборгованість з пені - 10 462 грн. 91 коп. З підстав стягнення заборгованості позивач звернувся до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 17 лютого 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. У судове засідання позивач ТОВ «Вердикт Капітал» представника не направив. До позовної заяви додано клопотання генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В. про розгляд даної справи у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 25 березня 2021 року представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також вказала, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні даного позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № [NUMBER] , шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. 27 січня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] також укладено додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «new Альфа-Покупка МС МАSS гривня»). Згідно із пунктом 1 зазначеного додатку до договору на підставі Анкети-Заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «new Альфа-Покупка МС МАSS гривня», наданої клієнту, банк відкрив рахунок № [NUMBER] у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту MasterCard Mass строком дії 2 роки з моменту її випуску. Згідно із пунктами 2.1., 2.2. та 2.3. договору ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 9 000 грн. 00 коп. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 30 % річних на торгові операції та на операції зі зняття коштів. Мінімальний платіж складає 7 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом - до 25 числа. З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 1, за яким ПАТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту № 600140235 від 27 січня 2012 року, позичальником за яким є [PERSON] 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» укладено договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, за яким останнє набуло право вимоги за кредитними договорами, зокрема договором кредиту № 600140235 від 27 січня 2012 року. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором № 600140235 від 27 січня 2012 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що 11 квітня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 600140235 від 27 січня 2012 року у розмірі - 41 449 грн. 48 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 28 707 грн. 19 коп., заборгованості за відсотками - 2 279 грн. 38 коп., пені - 10 462 грн. 91 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С. від 18 травня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису № 617, виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С. від 28 травня 2019 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (частина перша статті 612 ЦК України). Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Вимогами статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14 серпня 2020 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 27 січня 2012 року складає 31 960 грн. 29 коп., з них заборгованість за кредитом (тіло кредиту) - 14 260 грн. 79 коп., заборгованість за нарахованими відсотками згідно із кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 7 236 грн. 59 коп., заборгованість з пені - 10 462 грн. 91 коп. При зверненні до суду із даним позовом позивач зазначив загальний розмір заборгованості - 39 424 грн. 45 коп., що складається із тіла кредиту - 14 260 грн. 79 коп., при цьому у виконавчому написі заборгованість за тілом кредиту вказана - 28 707 грн. 19 коп., заборгованість за відсотками - 7 236 грн. 59 коп., у виконавчому написі - 2 279 грн. 38 коп. та пеня - 10 462 грн. 91 коп., розмір якої є аналогічний із розміром зазначеним у виконавчому написі нотаріуса, що перебуває на виконанні у органах виконавчої служби. Документи, які б підтвердили наявність або відсутність заборгованості, а також встановили розмір зазначеної заборгованості, оформлені згідно із нормами статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та пункту 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України від 30 грудня 1998 № 566, позивачем до суду не надано, як і первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку є правильними. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір. При зверненні до суду із даним позовом позивач не вказав періоду часу з якого виникла заборгованість. На даний час на виконанні у органах виконавчої служби перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса від 11 квітня 2019 року № 617 про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 27 січня 2012 року № 600140235. Відомості щодо визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у суду відсутні. При зверненні до суду позивач у порушення пункту 6 частини третьої статті 175 ЦПК України не надав суду повну та достовірну інформацію щодо наявності виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача та наявності з цих підстав відкритого виконавчого провадження. У відзиві на позовну заяву відповідач також зазначає про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Однак у даному випадку вказані строки застосуванню не підлягають, так як суд відмовляє у задоволенні позову з інших підстав. На підставі повного та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат та витрат на правничу допомогу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed