Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

у квітні 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач просить суд розірвати шлюб укладений з відповідачем, залишити дитину - [PERSON], [INFO] проживати з матір'ю - [PERSON].Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO] у розмірі 50% з усіх видів його доходу. Після розірвання шлюбу повернути позивачу [PERSON] дошлюбне прізвище -[PERSON]. Стягнути з [PERSON] судові витрати. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що між нею та відповідачем 08 серпня 2010 року був зареєстрований шлюб Виконкомом Яланецької сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 05. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося , спільне господарство не ведеться, разом на одній території не проживають, ніякої допомоги на утримання дитини від відповідача позивач не отримує. Свої прямі обов'язки по вихованню та догляду за дитиною батько не виконує. На даний час шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Через відсутність взаєморозуміння подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Позивач неодноразово намагалась знайти порозуміння з відповідачем, однак результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалось, позивач та відповідач давно віддалились один від одного. Відповідач особисто неодноразово зауважував, що проживати спільно та вести господарство з позивачем не має намірів та відкрито говорив, що вони стали зовсім чужими людьми. З боку позивача були спроби досудового урегулювання спору, проте вони не увінчались успіхом. Позивач після розірвання шлюбу бажає повернути собі дівоче прізвище [PERSON]. Спільна дитина проживає разом з позивачем та її батьками. Відповідач не виділяє ніякої матеріальної допомоги ні на сім'ю, ні на дитину. Навіть раніше, ще коли позивач та відповідач проживали разом, зі сторони відповідача матеріальна допомога була мізерною та її ледве вистачало на догляд за дитиною, в той же час відповідач міг витратити в розважальних місцях до однієї тисячі гривень за вечір. На даний час позивач змушена піклуватись про дитину сама тому, що своїх батьківські обов'язки відповідач не виконує у тому числі ніякої матеріальної допомоги на дитину не виділяє. [PERSON] (спільний син) займається футболом та має чудові успіхи в цьому виді спорту. Однак для відвідування занять необхідно оплатити членський внесок у розмірі 4 500 грн. на півроку та купити спортивне взуття, а відповідач в цьому також не приймає ніякої участі. Щоб записати сина до секції футболу відповідач на вимогу позивача надав гроші у розмірі 2 000 грн., при цьому вимагав їх повернути, та які позивач змушена була йому повернути. Навіть за таких обставин позивач не заперечує щодо вільного спілкування сина [PERSON] з відповідачем. Позивач з 01.04.2016 року проходить стажування у дитячому навчальному центрі, і фактично є тимчасово безробітною, проживає з батьками, допомоги від чоловіка не отримує та матеріально залежить від своїх батьків. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судовому засіданні не заперечував у задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу, в частині повернення позивачу дівочого прізвища [PERSON], також просив задовольнити позовні вимоги про проживання [PERSON] з позивачем. Просив відмовити у частині позовних вимог стосовно розміру аліментів на утримання дитини у розмірі 50% від усіх видів доходів, та призначити стягнення аліментів у розмірі 25% від його доходу. Надав суду довідку про доходи, видану фінансово-економічним управлінням СБУ від 23.06.2016 р. №21/2/2-4666. Просив суд судові витрати розподілити між сторонами порівну. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 08 серпня 2010 року був зареєстрований шлюб Виконкомом Яланецької сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 05 (а.с. 13). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 18) Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Як встановлено в ході розгляду справи, дітина сторін перебуває на повному утриманні позивача. Також, судом встановлено, що відповідач працює та отримує регулярний дохід, на підтвердження цього він надав в судовому засіданні довідку про доходи. Спільна дитина проживає разом з позивачем та її батьками, відповідач не заперечує проти вимог позивача щодо проживання спільної дитини - [PERSON] з позивачем. Суд приходить до висновку про необхідність залишити дитину - [PERSON], [INFO] проживати з матір'ю - [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, а доказів протилежного, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, в розпорядження суду не надано, що відповідач є працездатним, отримує регулярний дохід, враховує його стан здоров'я, відсутність на його утриманні інших осіб, та вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення [PERSON], [INFO] - повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. Питання судових витрат по оплаті судового збору необхідно вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial