Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У жовтні 2016 р. позивач [PERSON] звернулася з вище вказаним позовом до суду. У позові [PERSON] зазначила, що вона працювала в ДНЗ № 3 «Сонечко» в м. Новомиргород Кіровоградської області з 2009 року по 21 липня 2016 року. Розпорядженням Новомиргородського міського голови від 15.01.2014 року № 910 за погодженням з відділом освіти Новомиргородської районної державної адміністрації з 15.01.2014 року позивача призначено завідувачем ДНЗ № 3 «Сонечко». 12 березня 2016 року комісією в складі міського голови м. Новомиргорода [PERSON], першого заступника міського голови м. Новомиргорода [PERSON], керуючого справами виконкому Новомиргородської міської ради [PERSON] у присутності позивача та комірника [PERSON] в ДНЗ № 3 «Сонечко» проведена перевірка щодо дотримання якості харчування вихованців вказаного вище закладу. У результаті проведеної перевірки виявлено у холодильнику масло вершкове (дата виготовлення 28.12.2015 р., кінцевий термін придатності 12.03.2016 р.). За результатами перевірки було складено акт виявлення непридатного для харчування масла вершкового. На підставі вищевказаного акту, на вимогу Новомиргородського міського голови [PERSON] позивачем було надано письмове пояснення, що ведення журналу обліку використання норм харчування, журналу контролю за якістю готової продукції, журналу з перспективним меню на 2 тижні, документація і звітність по харчуванню та книга обліку продуктів покладено на медичну сестру вказаного закладу [PERSON] та завідуючу господарством [PERSON], які в своїх поясненнях зазначили, що їм було відомо, що термін придатності масла закінчується та не використовували його для приготування страв. 14.03.2016 р. комісією в складі позивача, медичної сестри [PERSON] та завідуючої господарством [PERSON] складено акт про повернення вищевказаного масла постачальнику та 17.03.2016 року масло постачальником було замінено на придатне до споживання. Перед звільненням позивача з посади завідуючої ДНЗ № 3 «Сонечко» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України розпорядженням першого заступника міського голови [PERSON] за № 217 від 22 червня 2016 року їй оголошено догану за неналежну організацію харчування та недотримання контролю за якістю харчування в ДНЗ № 3 «Сонечко», а саме споживання протягом тривалого часу вихованцями даного закладу масла солодко-вершкового селянського без дотримання строків придатності та умов зберігання. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження першого заступника міського голови м. Новомиргород Кіровоградської області [PERSON] від 22 червня 2016 за № 217 «Про оголошення догани [PERSON]А.». Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали повністю та просили суд задовольнити його. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, надали письмові заперечення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Заслухавши сторони, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Згідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу суд може поновити ці строки. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень у судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник просили суд поновити строк звернення з вище згаданим позовом до суду, оскільки пропустили тримісячний строк з поважної причини. Так, позивач вказує на те, що 09.08.2016 року ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області було відкрито провадження за аналогічним позовом, помилково поданим до суду в порядку адміністративного судочинства. У подальшому згаданим судом 26.09.2016 року провадження в адміністративній справі було закрито, оскільки даний спір не належать до юрисдикції адміністративних судів; розяснено право звернення до суду у порядку цивільного судочинства. Вказані обставини свідчать про те, що позивач пропустила строк звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору у порядку цивільного судочинства з поважних причин, а саме, у звязку з тим, що суд помилково відкрив провадження з приводу згаданих правовідносин в адміністративній справі, а тому є підстави для поновлення строку звернення з вище згаданим позовом до суду. Відповідно до ст.147-1 ч.1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в Новомиргородському дошкільному навчальному закладі № 3 «Сонечко» загального типу Новомиргородської міської ради Кіровоградської області з 2009 року по 21 липня 2016 року. Розпорядженням Новомиргородського міського голови від 15.01.2014 року № 910 з 15.01.2014 року позивача призначено завідувачем вказаного навчального. 22.06.2016 року розпорядженням першого заступника міського голови [PERSON] за № 217 (а.с.10) позивачу оголошено догану за неналежну організацію харчування та недотримання контролю за якістю харчування в ДНЗ № 3 «Сонечко». Стягнення у виді догани оголошено [PERSON] у розпорядженні № 217 від 22.06.2016 року, яке підписане першим заступником міського голови [PERSON] у межах своєї компетенції, оскільки згідно розпорядження №41 від 29.12.2015 року міського голову [PERSON] замінює перший заступник міського голови [PERSON] (а.с.46, 48). Наведене свідчить про те, що органом, правомочним застосовувати дисциплінарні стягнення щодо [PERSON] є Новомиргородська міська рада Кіровоградської області в особі міського голови [PERSON], а у разі відсутності останнього в особі першого заступника міського голови [PERSON] Як вказано вище, розпорядження № 217 від 22.06.2016 року підписано першим заступником міського голови [PERSON], який діяв від імені Новомиргородської міської ради Кіровоградської області. Згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: ст.1 виконавчі органи рад - органи, які відповідно до\~Конституції України\~та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами; ст.11 ч.1 виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи; ст.11 ч.2 виконавчі органи міських рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам; ст.51 ч.8 виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила. Таким чином, належним відповідачем в питанні законності притягнення завідуючої ДНЗ №3 «Сонечко» [PERSON] до дисциплінарної відповідальності є безпосередньо Новомиргородська міська рада Кіровоградської області, а тому виконавчий комітет Новомиргородської міської ради Кіровоградської області та перший заступник міського голови м. Новомиргород [PERSON] є неналежними відповідачами. Статтею\~11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Згідно до ст.33 ч.1 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.\~\~\~\~ У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. Враховуючи те, що заміна первісного відповідача належним відповідачем або залучення іншої особи як співвідповідача відбувається лише за клопотанням позивача, його представника, при цьому Новомиргородська міська рада Кіровоградської області до участі в справі не залучалася, то відповідно суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, що не перешкоджає позивачу звернутися до суду з такою ж позовною вимогою до належного відповідача.

Outcome: dismissed