Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У квітні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Позивачка перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2012 року по 10 червня 2015 року. За час шлюбу в квартирі був зареєстрований відповідач по справі [PERSON], однак з березня 2014 року він в квартирі не проживає, його особистих речей в будинку не має, інше місце проживання невідоме. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою 5 в будинку 15А по вулиці 27 квартал в м.Маріуполі Донецької області. Позивачка у судове засідання не зявилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка на підставі біржового контракту (договору купівлі-продажу) від 15 серпня 1996 року, є власницею квартири [ADDRESS], реєстраційне свідоцтво в БТІ м.Маріуполя зареєстровано 06 серпня 1996 року за № 38381. З особового рахунку №38646 від 29 березня 2017 року вбачається, що в спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], її син [PERSON], а також відповідач по справі [PERSON] Актом від 04 квітня 2017 року, складеним ЖКП «Керуюча компанія «Кальміуська» підтверджено, що відповідач не проживає у спірній квартирі з березня 2014 року по теперішній час. Свідки [PERSON] та [PERSON], в своїх письмових поясненнях вказали, що є сусідами позивачки, а відповідач [PERSON] був її чоловіком, однак після розірвання шлюбу на весні 2014 року виїхав з квартири зі своїми особистими речами та теперішнє його місце проживання їм невідоме. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням, оскільки знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації більше одного року.

Outcome: approved