Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору депозиту дійсним. Позовні вимоги, мотивовані тим, що 2 березня 2015 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № 005-28000-020315 «Найкращий» у доларах США, згідно з яким банком було розміщено на депозитному рахунку позивача грошові кошти у розмірі 6 000 доларів США строком до 1 квітня 2015 року включно з виплатою процентів в розмірі 5% річних. Вказані кошти були перераховані на вкладний рахунок позивача від [PERSON]. Згодом, після запровадження Національним банком України з 3 березня 2015 року у банку тимчасової адміністрації, а потім з 2 жовтня 2015 року - процедури ліквідації, позивачу стало відомо, що вказаний договір визнано Фондом гарантування вкладів фізичних осіб нікчемним. На підставі цього, позивачу було відмовлено у виплаті 200 000 грн. гарантованої суми. Тому, позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просила визнати договір банківського вкладу № 005-28000-020315 «Найкращий» від 2 березня 2015 року укладений сторонами дійсним. До судового засідання представник позивача не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Крім того, до заяви додала рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року у справі № 757/48666/15-ц та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року у вказаній справі, відповідно до котрих судами встановлено, що належних та допустимих доказів в розумінні ст. 57 ЦПК України на підтвердження нікчемності договору банківського вкладу суду не надано і такі матеріали справи не містять. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав письмові заперечення (а.с. 25-28). Зазначив, що з введенням в банк тимчасової адміністрації, згодом ліквідації, призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку. Крім того, у виконання положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» встановлено нікчемність депозитного договору, укладеного сторонами. Тому, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Судом встановлено, що 2 березня 2015 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу № 005-28000-020315 «Найкращий» у доларах США, згідно з яким банком було розміщено на депозитному рахунку позивача грошові кошти у розмірі 6 000 доларів США строком до 1 квітня 2015 року включно з виплатою процентів в розмірі 5% річних (а.с. 17). Кошти у виконання вказаного договору були перераховані від [PERSON] на рахунок позивача, у зв'язку з наявною заборгованістю перед [PERSON] за договором позики (а.с. 14-16). Разом з тим, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» встановлено нікчемність депозитного договору, укладеного сторонами на підставі п. 7 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 34-36). Крім того, судом встановлено, що Постановою Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня 2015 року № 51, в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію. 3 серпня 2015 року продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у банку. 2 жовтня 2015 року Національним банком України відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації банку (а.с. 29-33). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон), Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 38 цього Закону Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону. З метою дотримання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженою особою створено Комісію з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПAT «Дельта Банк». Згідно з Наказом Уповноваженої особи від 29.05.2015 «Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб AT «Дельта Банк» та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями AT «Дельта Банк» № 408 (а.с. 32), визначено здійснити перевірку правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу (депозиту), вчинених (укладених) ПAT «Дельта Банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону. Разом з цим, відповідно до Наказу Уповноваженої особи від 07.08.2015 року «Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» № 691 (а.с. 33), продовжено строк перевірки правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу - до 01 жовтня 2015 року. Перевірці підлягали договори (правочини) за вкладними операціями, передані на розгляд Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» Комісією з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк», відповідно до протоколу від 14.09.2015 року. Під час проведення перевірки Уповноваженої особи було виявлено наявність ознак нікчемності у низці договорів банківського вкладу (депозиту) між фізичними особами-клієнтами та банком, укладеними після 16.01.2015 року включно, в тому числі і в договорі, укладеному між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] (а.с. 34-36), оскільки було встановлено, що залучення коштів на вклад позивача відбулося шляхом переказу коштів у сумі 6 000 доларів США від [PERSON] Крім того, перевіркою було встановлено, що дії [PERSON] щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладний (депозитний) рахунок [PERSON], відкритий в АТ «Дельта Банк», були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках [PERSON] на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом (200 000 грн.), і, відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни АТ «Дельта Банк», для такого клієнта існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ «Дельта Банк» та реалізації його майна. У зв'язку з цим, [PERSON] ініціювала перерахування з власного поточного рахунку на вклад (депозит) позивача грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом (не більше 200 000 грн.) такому ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. При цьому, [PERSON] як ініціатор перерахування коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів, була кредитором банку за відповідним договором банківського вкладу та/або договору банківського рахунку. Разом з цим, зазначені операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків [PERSON] на вкладний (депозитний) рахунок позивача, відкритий в банку, були здійсненні в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» (далі - Постанова), відповідно до якої було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. При цьому, керівників структурних підрозділів банку було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вказаної Постановою, лише 15.01.2015 року, а отже, факт надання переваги банком кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 року включно. Тому, укладання між сторонами після 16.01.2014 року договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від [PERSON], яка є кредитором банку, та яка не могла розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. Така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. Крім того, укладений між сторонами договір банківського вкладу (депозиту) містить умову, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку. Проте відповідно до п. 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (далі - Правила), затверджених Рішенням Ради директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20 березня 2013 року зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Фактично кошти на рахунок позивача були внесені третьою особою - [PERSON], що є порушенням умов договору та Правил, які є публічними. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстави, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. З урахуванням наведеного, комісія дійшла висновку, що умови договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладний рахунок з рахунку [PERSON], що є одночасно кредитором банку, надали зазначеній особі переваги перед іншими кредиторами, а отже, - такий договір банківського вкладу є нікчемним з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону. Відповідно до ч. 2 ст 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Тому, у зв'язку із виявленням комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», нікчемних правочинів відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: договору банківського вкладу (депозиту) № 005-28000-020315 від 02.03.2015 року, укладеного між сторонами 16 вересня 2015 року було прийнято наказ тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» (а.с. 48), відповідно до котрого було вирішено застосувати наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемним з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Договори), укладеного між сторонами та застосувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за якими було здійснено перерахування коштів на вклади як третіми особами, так і власниками депозитного рахунку, та перелік яких наведено в Додатку № 4 до цього наказу, для чого здійснити дії, передбачені пунктами 1.1., 1.2., 1.З., 1.4. цього наказу, при цьому за вказаними договорами застосувати наслідки нікчемності в порядку, визначеному примітках Додатку № 4 до цього наказу. Закон України «Про систему гарантування вкладів» - є спеціальним законом, положення якого застосовуються та є обов'язковим для всіх вкладників, котрі уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або котрі є власниками іменного депозитного сертифіката. Саме цим законом регулюються правовідносини, пов'язані зі здійсненням організації виплат відшкодування за вкладами. Крім того, суд враховує, що після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Вказане стверджується і правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки вони ґрунтуються на нікчемному правочині. Підстав для визнання такого правочину дійсним немає. При цьому, доводи позивача додала, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року у справі № 757/48666/15-ц та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року у вказаній справі, встановлено, що належних та допустимих доказів в розумінні ст. 57 ЦПК України на підтвердження нікчемності договору банківського вкладу суду не надано і такі матеріали справи не містять не спростовують наведених висновків суду. Зазначення таких даних у судових рішеннях не є обставинами, що не доказуються при розгляді інших справ відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки судами при ухваленні судових рішень надана оцінка доказам, що знаходились в матеріалах справи, а не встановлювались ці обставини. Також суд звертає увагу, що нікчемність правочину встановлена Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не ПАТ «Дельта Банк». Проте, позивач не пред'являє таких вимог до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed