Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі Дніпропетровської філії ВАТ КБ «Надра», [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. У свою чергу [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] просила суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед нею у розмірі 79\~900,00 (сімдесят девять тисяч девятсот) гривень звернути стягнення на належну [PERSON] квартиру,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] площею 22,0 кв.м, житловою площею 11,7 кв.м, яка складається з: 1 коридор, 2 вбудована шафа, 3 житлова кімната, 4 кухня, 5 ванна кімната, шляхом визнання права власності за [PERSON] (ПІН: [NUMBER]) на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 22,0 кв.м,; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2\~000,00 грн. Позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з?явилася, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі за зустрічним позовом у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в серпні 2012 року до [PERSON] звернувся [PERSON] з проханням позичити йому 10 000 доларів США з терміном повернення їх через рік. Договір позики був укладений 15 серпня 2012 року. На момент укладання договору сума позики була еквівалентна 79 900 гривень. Позивач за зустрічним позовом передала відповідачу гроші в позику з тією умовою, що у разі неможливості повернути в зазначений строк гроші, в рахунок боргу позичальник передає у її власність за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу свою однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Зазначена квартира належить позичальнику на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11.05.1999 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 11.05.1999 р., № 1/1894-99. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Після спливу терміну повернення боргу [PERSON] борг позивачу не повернув, але, посилаючись на відсутність коштів, запропонував передати їй у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS]. В ознак цього відповідач передав позивачу правовстановлюючі документи та ключі від його нерухомого майна. Під час оформлення вище зазначеного договору позики з відповідачем гарантом його виконання з боку [PERSON] виступив його знайомий [PERSON], який підписав договір позики в якості свідка та зобовязувався у разі прострочення виконання грошового зобовязання перед позичальником сплатити штраф у вигляді 2\~000 грн. За даними технічного паспорту однокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 22,0 кв.м, житловою площею 11,7 кв.м складається з: 1 коридор, 2 вбудована шафа, 3 житлова кімната, 4 кухня, 5 ванна кімната. Згідно п. 1 ст. 1050 ЦК якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права т а інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, саме в частині звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості. Решта зустрічних позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: partial