Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що на підставі отриманого в 1998 році державного акту на право власності на земельну ділянку він є власником земельної ділянки [NUMBER] площею 0,12га в СТ «Сонячний» Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Відповідач по справі є власником сусідньої земельної ділянки [NUMBER]. До їх земельних ділянок примикає земельна ділянка площею 0,0354га. Починаючи з 1999 року він власними силами та за власник кошт привів спірну земельну ділянку в придатний для використання стан, привіз чорнозем, засадив земельну ділянку фруктовими деревами, квітами, встановив паркан. Відповідач наприкінці 2013 року знищив встановлений паркан та йому стало відомо про передачу даної земельної ділянки відповідачу [PERSON] При цьому останній приховав наявну суперечку між ними щодо користування спірною земельною ділянкою в СТ «Сонячний» при отриманні згоди на відведення земельної ділянки. Вказав, що [PERSON] у порушення вимог закону не погоджував межу з ним, а також були порушені інші вимоги закону та його права. Просив суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою; визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства в Київській області від 10 вересня 2013 року №КИ/3222480800:08:002/00005284 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]; визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства в Київській області від 18 вересня 2013 року №КИ/3222480800:08:002/00006127 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки площею 0,0354га у власність [PERSON]; скасувати запис про реєстрацію на ім'я [PERSON] земельної ділянки площею 0,0354 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером [NUMBER] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При розгляді справи позивач уточнив позовні вимоги. Обґрунтовував додатково також тим, що він вирішив зареєструвати належну йому на праві власності земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та звернувся в ДП «Київський інститут землеустрою» для розробки відповідної документації. У процесі виконання картографічних робіт було встановлено, що земельна ділянка площею 0,0354га накладається на його земельну ділянку та відповідно порушує його право власності. Остаточно просив суд визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства в Київській області від 10 вересня 2013 року №КИ/3222480800:08:002/00005284 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]; визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства в Київській області від 18 вересня 2013 року №КИ/3222480800:08:002/00006127 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки площею 0,0354га у власність [PERSON] (кадастровий номер [NUMBER]); скасувати реєстрацію в базі даних державного земельного кадастру на імя [PERSON] земельної ділянки площею 0,0354 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером [NUMBER]; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0354га, що розташована на території Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні земельної ділянкою. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Просили суд задоволити позов. У судовому засіданні представники відповідачів [PERSON], Головного управління Держземагенства в Київській області проти позову заперечували. Подали суду письмові заперечення. У судове засідання представники управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, СТ «Сонячний» не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1200га на території Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, СТ «Сонячний», з цільовим призначенням для ведення садівництва. 06 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до Головного Управління Держземагенства у Київській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Наказом Головного Управління Держземагенства у Київській області №КИ/3222480800:08:002/00005284 від 10 вересня 2013 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовним розміром 0,0354га з цільовим призначенням - для ведення садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої в межах Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Наказом Головного Управління Держземагенства у Київській області №КИ/3222480800:08:002/00006127 від 18 вересня 2013 року затверджений проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки у власність розміром 0,0354га з цільовим призначенням - для ведення садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої в межах Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (кадастровий номер [NUMBER]). 27 вересня 2013 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на вищевказану земельну ділянку та зареєстрував право власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності [NUMBER] та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10090328. Між ДП «Київський інститут землеустрою» та [PERSON] укладено договір на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При проведенні землевпорядних робіт щодо винесення в натурі меж земельних ділянок та встановлення межових знаків згідно державного акту [PERSON] спеціалістами встановлено, що межі земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] накладаються на земельну ділянку [PERSON], право власності якого посвідчене державним актом, площа накладення становить 0,0013га, що підтверджується листом ДП «Київський інститут землеустрою» від 08 жовтня 2014 року, схемою розташування земельних ділянок. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Також відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 3 статті 152 Земельного Кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів. Статтею 155 ЗК України проголошено, що у разі видання державним органом акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною особі земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувані накази суперечать закону та порушують права позивача. Частиною другою статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Вказані помилки призводять до порушення права власності. Зміст свідоцтва на право власності на земельну ділянку, виданого відповідачу, розробленої технічної документації через допущені помилки суперечить вказаним вимогам щодо недопущення в помилок, а тому дані накази не можливо розцінювати як такі, що відповідають вимогам закону щодо їх змісту. У судовому засіданні представник відповідача не погоджуюсь з висновком щодо наявності накладення земельних ділянок, заявив клопотання про призначення експертизи. Разом з тим, ухвала повернулась без виконання. Тобто відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень та на спростування доказів, поданих стороною позивача. Тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним оспорюваних наказів, їх скасування та скасування відповідно реєстрації права власності на дану земельну ділянку. Разом з тим, вимога позивача щодо усунення перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні, не підлягає задоволенню, як передчасно заявлена, оскільки між сторонами існував спір по земельній ділянці.

Outcome: dismissed