Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] , яка за життя 12.05.2014 року склала на користь позивача заповіт. Після смерті сестри позивач звернулася до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, після чого їй стало відомо, що 06.04.2016 року [PERSON] було складено заповіт на ім`я [PERSON] 04.05.2016 року приватним нотаріусом Литовченко І.А. на підставі заяви відповідача про прийняття спадщини після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу. За життя [PERSON] важко хворіла, з 2008 року перебувала на обліку у лікаря онколога і тому потребувала систематичного догляду, піклування та допомоги. Протягом останніх років життя позивач майже весь час жила із сестрою, за допомогою лікарів організовувала її лікування, купувала їй необхідні ліки та допомагала їх приймати, готувала їжу, займалась господарськими справами, сплачувала за комунальні послуги. Із відповідачем [PERSON] познайомилась наприкінці осені 2015 року під час продажу її квартири. Відповідач зателефонував [PERSON] , як зацікавлена особа в купівлі її квартири. З того часу він став регулярно дзвонити та інколи приходити до [PERSON] . У кінці березня 2016 року позивач поїхала у справах до м.Херсона. 27 квітня 2016 року [PERSON] зателефонувала сестра та повідомила, що вона вдома у відповідача і просить її забрати. 01.05.2016 року позивачу зателефонувала мати відповідача та повідомила, що [PERSON] померла і вони вже її поховали. Від сусідки [PERSON] дізналась, що її покійна сестра скаржилась на відповідача, що він обіцяв допомагати їй, доглядати за нею, деякий час він так і робив, але потім погрожував, що якщо вона не оформить на нього свою квартиру він залишить її саму помирати. Після того, як [PERSON] склала на користь відповідача заповіт, він забрав її до себе у смт Козацьке, де вона через тиждень померла. [PERSON] розповідала колишній сусідці, що після переїзду їй стало дуже погано. Відповідач постійно залишав її саму, майже не годував та колов морфієм. Позивач упевнена, що у [PERSON] не було внутрішніх переконань складати заповіт на користь відповідача, тому вона вважає, що заповіт був складений під впливом тяжких для неї обставини. У зв`язку з чим, в порядку ст.ст.203, 215, 225, 233, 1257 ЦК України, позивач просить суд визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений секретарем Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Чернявською Н.Г. від 06.04.2016 року. Ухвалою суду від 28.10.2016 року було відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, яку призначено до попереднього судового засідання. Ухвалою суду від 10.11.2016 року до участі у справі залучено Веселівську сільську раду Бериславського району Херсонської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 02.12.2016 року було задоволено \~заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову та заборонено приватному нотаріусу Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Литовченко Ірині Анатоліївні вчиняти будь-які дії щодо переоформлення права власності на квартиру [ADDRESS] , в тому числі видавати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом померлої [INFO] [PERSON] від 06.04.2016 року. Ухвалою суду від 22.12.2016 року витребувано з КЗ «Бериславський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» медичну картку [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою [ADDRESS] та з 2008 року перебувала на «Д» обліку у лікаря онколога. 12.01.2016 року на адресу суду надійшла амбулаторна картка [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 17.01.2017 року у справі було призначено посмертну судову психолого-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення\~ експертизи. Ухвалою суду від 05.06.2018 року провадження у справі було поновлено, у зв`язку з надходженням висновку експерта. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, пунктом 9 Перехідних положень якої визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач та її представник в судовому засіданні на задоволенні позову наполягали з підстав, заявлених у позові. Позивач також зазначила, що більшість життя [PERSON] прожила у приватному будинку, на деякий час її забрав до себе син, котрий живе у Росії. Потім [PERSON] повернулася, син придбав їй квартиру у с.Веселому, проте вона не хотіла жити у квартирі. З 02.05.2014 року [PERSON] доглядала за сестрою, стан якої погіршився відмовило друга легеня, не могла ходити. Раз на місяць [PERSON] їздила до своєї родини у м.Херсон, інший час проводила із сестрою. Після 01.12.2014 року [PERSON] домовилася із якоюсь жінкою, яка погодилася її доглядати, оскільки остання забрала її до себе в приватний будинок. Після 18.04.2015 року [PERSON] повернулася до себе в квартиру, з травня 2015 року за нею знов почала доглядати [PERSON] 26.03.2016 року позивачу необхідно було поїхати до м.Херсона на два дні. Наступного дня їй зателефонувала сусідка та повідомила, що [PERSON] домовилася про її догляд із [PERSON] , який забере її у приватний будинок. Тому [PERSON] вирішила не повертатися. 27.04.2016 року [PERSON] телефонувала сусідці та казала, що хоче, щоб [PERSON] її забрала до дому. Потім вона зателефонувала [PERSON] та повідомила, що залишиться у [PERSON] . Останні місяці [PERSON] вживала морфій, проте коли за нею доглядала позивач, від наркотиків відмовлялася. Позивач є єдиною родичкою померлої, тривалий період часу доглядала за нею, тому вважає, що квартира повинна лишитися у родині. Розписку про відмову від догляду за сестрою [PERSON] написала, оскільки знала, що вона не має юридичної сили. Крім того, коли у [PERSON] погіршувався стан здоров`я, вона складала заповіти на ім`я [PERSON] , а у проміжках цього часу складала заповіти на інших людей. [PERSON] вважає, що волевиявлення померлої не було вільним, вона перебувала у важких обставинах при складанні заповіту на відповідача. Представник позивача під час судового розгляду також зазначила, що при складанні та посвідченні заповіту [PERSON] було порушено форму його складання, а саме його складено не уповноваженою особою, а також за відсутності свідків, що передбачено п.п.1, 15, 18 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року № 419. Крім того, з висновку експертів вбачається, що останніми не було досліджено медичний аспект фізичного стану померлої [PERSON] . При складанні заповіту на ім`я [PERSON] остання перебувала у важких для неї обставинах, потребувала постійного стороннього догляду та бажала проживати у приватному будинку. Відповідач міг позбавити [PERSON] можливості скасувати цей заповіт, оскільки вона знаходилася в його будинку, міг не давати їй телефон. Незрозумілим також залишилися причини смерті [PERSON] та на якій підставі в останні дні життя вона приймала морфін, від якого раніше відмовлялася. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову вказуючи на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. Подали письмові заперечення проти позову, відповідно до яких вважають, що волевиявлення [PERSON] на складання заповіту на ім`я [PERSON] було вільним і відповідало її внутрішній волі. Цим заповітом померла позбавила свою сестру [PERSON] на спадкування через те, що остання тривалий час не надавала їй допомоги, якої постійно потребувала [PERSON] . Зазначене підтверджується розпискою [PERSON] , в якій вона відмовилася доглядати свою сестру, претензій до її квартири не має. [PERSON] надавав останній таку допомогу. Крім того, заповіт не може бути визнаний недійсним з підстав його вчинення під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах, оскільки є безоплатним та безумовним правочином. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що у лютому 2015 року він шукав квартиру, щоб придбати. Так познайомився із [PERSON] , яка назвала ціну 10\~000 доларів США. Оскільки на цю суму [PERSON] не розраховував, він відмовився. У березні 2016 року [PERSON] сама йому зателефонувала та повідомила, що посварилася із сестрою, яка її доглядала та погрожувала здати у хоспіс. [PERSON] запропонувала доглядати за нею, за що вона складе заповіт на квартиру на користь [PERSON] . Останній порадився із матір`ю, після чого погодився на пропозицію. 28.03.2016 року вони із матір`ю переїхали до [PERSON] та доглядали за нею до 20.04.2016 року. 06.04.2016 року [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] . До них кожного дня ходила сусідка [PERSON] та питала про заповіт, проте вони їй нічого не повідомляли. З 21.04.2016 року [PERSON] забрав [PERSON] до себе у смт.Козацьке, оскільки її стан погіршився, вона попросила у лікаря сильніші знеболювальні та почала приймати морфій. З 23.04.2016 року [PERSON] вже не могла піднятися з ліжка, носила памперси. [PERSON] телефонувала [PERSON] кожного дня та, дізнавшись про памперси, почала умовляти її повернутися до сестри. [PERSON] відмовилася. 27.04.2016 року та 29.04.2016 року їй зателефонувала [PERSON] та хотіла помиритися, вмовляла повернутися, проте [PERSON] відмовилася. Ніякого тиску на останню [PERSON] не вчинював, у неї постійно був телефон, вона спілкувалася із ким хотіла та у будь-який момент могла попросити про допомогу. Коли [PERSON] померла, в будинку стояв сильний запах, у зв`язку з чим вони намагалися скоріше її поховати. Про її смерть вони повідомили сина [PERSON] , [PERSON] телефонували вже після похорон. Представник Веселівської сільської ради Чернявська Наталія Георгіївна, допитана в судовому засіданні в порядку ст.184 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017 року) як свідок, пояснила, що працює секретарем сільської ради, складала та посвідчувала два чи три заповіти [PERSON] , у тому числі на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Інші заповіти останньої складалися Козацькою селищною радою. 06.04.2016 року [PERSON] зателефонувала [PERSON] та попросили прийти. Коли та прийшла, [PERSON] виявила бажання скласти заповіт на ім`я [PERSON] . Останнього при цьому не було. [PERSON] повернулася до сільради, де склала заповіт, після чого знов прийшла до [PERSON] , оголосила їй цей заповіт у присутності [PERSON] (так захотіла [PERSON] ). Остання підписала заповіт, була у світлій пам`яті та здоровому глузді. Крім того зазначила, що [PERSON] доглядала за [PERSON] , сплачувала її комунальні рахунки, про це всі в селі знали, коли [PERSON] останній раз складала заповіт на [PERSON] , прийшовши до них в квартиру помітила спеціальну медичну апаратуру, в квартирі було чисто, часто провітрювали. Третя особа приватний нотаріус Литовченко І.А. в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать довідки про доставку смс- повідомлень. Причину своєї неявки не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 35/216 та медичні документи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. З паспорту громадянина України вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.6-8). Відповідно до дублікату заповіту, посвідченого та зареєстрованого секретарем Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Чернявською Н.Г. за №20 від 12.05.2014 року, [PERSON] заповіла [PERSON] все належне їй майно (рухоме і нерухоме), де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що за законом вона буде мати право (а.с.9). Згідно із повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №13 (а.с.10). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №44647696 від 02.08.2016 року вбачається, що приватним нотаріусом Литовченко І.А. 04.05.2016 року заведена спадкова справа №35/2016 після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.11). Відповідно до довідки №82 від 21.06.2016 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря онколога з діагнозом - рак правої молочної залози (а.с.12). Згідно із листком призначень наркотичних засобів і виконання цих призначень від 26.04.2016 року, на підставі заяви [PERSON] , відповідно до призначень, остання з 22 квітня 2016 року по день смерті приймала тричі на день 10 мг морфіну (а.с.13). З розписки від 13.11.2015 року вбачається, що [PERSON] відмовляється від своєї сестри [PERSON] , відмовляється доглядати за нею, як за онкохворою. Ніяких претензій до неї та її квартирі не має (а.с.32). Відповідно до заповіту, посвідченого та зареєстрованого секретарем Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Чернявською Н.Г. за №38 від 06.04.2016 року, [PERSON] заповіла [PERSON] все належне їй майно (рухоме і нерухоме), де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що за законом вона буде мати право (а.с.33). За рішенням Веселівської сільської ради № 14 від 11.11.2015 року, [PERSON] було обрано секретарем Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с.65, 226). Рішенням Веселівської сільської ради № 87 від 27.11.2015 року, на секретаря сільської ради [PERSON] було покладено повноваження по вчиненню нотаріальних дій та посвідчення довіреностей, прирівняних до нотаріально посвідчених (а.с.66, 225). Позивачем було надано та досліджено в ході судового розгляду три листівки від імені родини [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с.67-69). Відповідно до листа КУ «Бериславська центральна районна лікарня» № 01-14/1679 від 18.11.2016 року, [PERSON] , яка проживала у с.Веселому, перебувала на «Д» обліку у лікаря онколога з 19.01.2010 року із діагнозом «рак правої молочної залози. З 2015 року знаходилася під наглядом терапевта с.Веселе та терапевта КЗ ПМСД м.Берислава, отримувала знеболюючі препарати, включно наркотичні засоби (а.с.83). З висновку судово-психіатричного експерта №267 від 25.05.2018 року вбачається, що [PERSON] психічним захворюванням не страждала. Під час укладання заповіту 06 квітня 2016 року розуміла значення своїх дій та могла керувати ними. У [PERSON] у досліджуваний період часу у зв`язку з онкологічною хворобою, взаємовідносинами з сином, співмешканцем, сестрою відмічалися порушення настрою, які не носили вираженого характеру, не супроводжувалися вираженим зниженням інтелектуально - мнестичних функцій. На час укладання заповіту 06.04.2016 року [PERSON] могла розуміти фактичний зміст своїх дій, могла керувати ними, передбачати їх наслідки (а.с.162-170). В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка пояснила, що покійну знала з \~ \~ \~ \~2014 року, вони по сусідські спілкувалися. [PERSON] розповідала, що ображається на сина, який продав будинок та перевіз її до себе в Росію, а через невістку потім привіз назад та змусив жити у квартирі. [PERSON] деякий час проживала з чоловіком, який також хворів, потім пішов від неї до іншої жінки. Через це, [PERSON] хвилювалася. Між нею та [PERSON] були хороші відносини, остання доглядала за [PERSON] . Коли [PERSON] їздила до м.Херсона, [PERSON] залишалася ночувати із [PERSON] . Коли [PERSON] від`їжджала, [PERSON] комусь телефонувала. [PERSON] пропонував придбати квартиру [PERSON] за 130\~000 грн. 24.03.2016 року [PERSON] поїхала до м.Херсон та попросила [PERSON] приглянути за сестрою 2-3 дні. 25.03.2016 року прийшов [PERSON] із своєю матір`ю, після чого вони почали доглядати за [PERSON] , ночували у неї. Про заповіт складений на ім`я відповідача [PERSON] дізналася пізніше. [PERSON] під час спілкування по телефону за декілька днів до своєї смерті казала про те, що зробила велику помилку, що склала заповіт на [PERSON] , оскільки їй не подобається жити у відповідача, що вона сумує за сестрою. [PERSON] була у нормальному стані, добре себе почувала. [PERSON] зателефонувала [PERSON] , проте та не могла приїхати до Пасхи, а потім [PERSON] померла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює медичною сестрою Веселівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, останні два роки по роботі була знайома із [PERSON] , у зв`язку із погіршенням стану здоров`я якої навідувалася 1-2 рази на тиждень. У [PERSON] був затяжний прогресуючий процес раку, приймала психотропні ліки. У останньої був складний своєрідний характер, міг змінюватися настрій. Коли [PERSON] відвідувала [PERSON] , в квартирі була присутня [PERSON] , яка доглядала за нею, або сусідка [PERSON] . Зі слів [PERSON] [PERSON] відомо, що вона хотіла жити в приватному будинку або із [PERSON] у м.Херсоні, боялася хоспісу. Останні призначення ліків [PERSON] отримувала за місцем проживання в смт. Козацьке, куди її забрав [PERSON] . Матері останнього - [PERSON] , [PERSON] розповіла, як потрібно доглядати за хворою. Після свого переїзду [PERSON] телефонувала, щоб [PERSON] прийшла, однак та їй пояснила, що хвора закріплена вже за іншою лікарнею. Востаннє [PERSON] спілкувалася з [PERSON] у квітні 2016 року, остання мислила нормально. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що познайомилася із [PERSON] , коли із сином побачили оголошення у газеті про продаж квартири. Вони ходили до останньої, проте не зійшлися у ціні. Через деякий час [PERSON] зателефонувала [PERSON] та попросила прийти. Син пішов, [PERSON] запропонувала, щоб він її доглядав, а вона залишить йому квартиру. 27.03.2016 року [PERSON] із сином прийшли до [PERSON] , яка розповіла про свій стан здоров`я та спитала, чи вони згодні її взяти під догляд. З 28.03.2016 року вони вже знаходилися в квартирі [PERSON] , доглядали за нею. Зі слів останньої їм відомо про те, що у [PERSON] є сестра, яка від неї відмовилася, вони посварилися. [PERSON] показувала їм відповідну розписку [PERSON] . Вона сама телефонувала секретарю сільради [PERSON] , щоб скласти заповіт на ім`я [PERSON] . Через якийсь час, коли потеплішало, [PERSON] виявила бажання жити на землі, в будинку. Вони переїхали у смт.Козацьке, де проживали [PERSON] . 22.04.2016 року [PERSON] викликала дільничного лікаря, на [PERSON] завели нову медичну картку, призначили морфін, який вона приймала у пігулках. [PERSON] була задоволена умовами проживання, не скаржилася. Вона завжди при собі мала телефон, телефонувала [PERSON] та сину, якому повідомила про те, що склала заповіт на чужих людей. 27 та 29 квітня 2016 року [PERSON] зателефонувала [PERSON] та просила повернутися. Після смерті [PERSON] , вони зателефонували її сину. [PERSON] не телефонували, оскільки та від померлої відмовилася. Коли [PERSON] дізналася про смерть сестри, відразу почала вимагати гроші за квартиру померлої. Свідок [PERSON] \~в судовому\~засіданні пояснив,\~що допомагав [PERSON] перевезти [PERSON] до дому у смт.Козацьке. Остання керувала тим, які речі необхідно взяти, була у нормальному стані. Вони допомогли їй спуститися, так як сама [PERSON] вже ходити не могла. При переїзді були присутні [PERSON] та його мати. В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , який пояснив, що з 2007 року декілька років проживав із [PERSON] в її будинку. За цей період він двічі бачив [PERSON] . Потім [PERSON] захворіла, її забрав до себе син, будинок був проданий. Через рік вона зателефонувала [PERSON] та повідомила, що син привіз її до м.Херсона та кинув, [PERSON] також її кинула. Декілька місяців [PERSON] жила у [PERSON] у врем`янці, потім отримала від сина 10\~000 доларів США та купила квартиру, в якій вони стали проживати. Через якийсь час [PERSON] повернувся до дому та побачив там [PERSON] . [PERSON] запропонувала йому жити у трьох, проте останній зібрав свої речі та пішов. Вони спілкувалися кожного дня по телефону. Потім [PERSON] помирився із своєю першою жінкою, однак продовжував спілкуватися із [PERSON] , яка останні дні проживала неподалік від нього в будинку [PERSON] [PERSON] не скаржилася на умови проживання, їй там подобалося. Про смерть останньої [PERSON] дізнався від [PERSON] . В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка пояснила, що приблизно з листопада 2014 року по березень 2015 року доглядала за [PERSON] . З її слів [PERSON] відомо, що у [PERSON] та [PERSON] погані відносини, остання часто розмовляла матом, погрожувала здати її до хоспісу, у зв`язку з чим [PERSON] просила чужих людей доглядати за нею. У померлої був складний характер, проте вона добре розуміла значення своїх дій. [PERSON] пропонувала [PERSON] оформити договір дарування квартири, однак та відмовилася. 16.03.2015 року [PERSON] забрали інші люди, які за нею доглядали. Потім [PERSON] знов просила [PERSON] її забрати, проте та відмовилася. Із [PERSON] [PERSON] не знайома, про заповіт на його ім`я нічого не знає. Відповідно до статей\~1216,\~1217,\~1218 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із положеннями\~статті 1233 ЦК України,\~заповітом\~є особисте\~розпорядження фізичної\~особи на\~випадок своєї\~смерті. Частиною 2 статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Вимоги щодо\~форми та\~змісту заповіту\~встановлені ст.\~1247\~ЦК України.\~Так,\~цією нормою\~Кодексу визначено,\~що заповіт\~складається у\~письмовій формі,\~із зазначенням\~місця та\~часу його\~складення.\~Заповіт має\~бути особисто\~підписаний заповідачем.\~Якщо особа\~не може\~особисто підписати\~заповіт,\~він підписується\~відповідно до\~ч.\~4.\~ст.\~207\~цього Кодексу. \~Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у\~статтях 1251-1252\~цього Кодексу. Згідно із вимогами частини другої\~статті 1248 ЦК України,\~нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Відповідно до\~статті 37 Закону України «Про нотаріат»,\~статті 1251 ЦК України, пункту 1.1 розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України\~\~від 11 листопада 2011 року\~\~№ 3306/5, право посвідчувати заповіти у сільських населених пунктах надано уповноваженим посадовим особам органів місцевого самоврядування. В тому числі\~стаття 1251 ЦК України\~закріпила порядок про те, що, якщо в населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Частиною першою та\~\~другою\~статті 1257 ЦК України\~передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правила\~статті 225 ЦК України\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті\~225, частини другої статті\~1257 ЦК України\~суд відповідно до\~статті 145 ЦПК України\~за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину (пункт 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Відповідно до ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам\~ЦК України\~щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. В порядку ч.1 ст.13, ч.2 ст.264 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках та при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В ході судового розгляду встановлено, що наприкінці 2008 році у [PERSON] , яка на той час перебувала у Російській Федерації, було виявлено рак правої молочної залози, про що свідчить дослідження Лабораторії імунногистохімії Федерального державного закладу «Російський науковий центр радіології і хірургічних технологій» № 7996 від 28.11.2008 року, який міститься у медичній картці. З 2009 року [PERSON] проходила лікування та знаходилася на «Д» обліку у лікаря онколога Бериславської центральної районної лікарні, що також підтверджується її медичною картою. З пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] та позивача [PERSON] вбачається, що після повернення з Росії [PERSON] деякий час проживала у [PERSON] . Після того, як придбала квартиру у с.Веселому, проживала в ній із останнім. З 22.03.2013 року [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] , про що свідчить довідка Веселівської сільської ради № 633 від 04.05.2016 року (а.с.202). З травня 2014 року догляд за [PERSON] здійснювала [PERSON] , деякий час про неї піклувалася [PERSON] , потім невстановлені в ході судового розгляду люди, у період до березня 2016 року [PERSON] , а після цього і до 29.04.2016 року, тобто до смерті [PERSON] , догляд за нею здійснював [PERSON] із матір`ю [PERSON] , що підтверджується поясненнями сторін у справі та свідків. За період з 2014 року по 2016 рік, [PERSON] було складено чотири заповіти, а саме № 56087559 від 12.05.2014 року (на ім`я [PERSON] ), № 56752566 від 24.10.2014 року, № 57748845 від 22.07.2015 року, № 58841183 від 06.04.2016 року (на ім`я [PERSON] ), що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та наявними у справі заповітами (а.с.9, 33, 205-206). З пояснень допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] та пояснень позивача вбачається, що [PERSON] мала бажання проживати у приватному будинку, оскільки все життя до переїзду в Росію проживала «на землі». В ході судового розгляду також встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] були складні відносини. До пояснень свідка [PERSON] в частині того, що між сестрами були добрі відносини, суд відноситься критично, так як з її ж злів вбачається, що сварок між ними вона не чула, залишалася ночувати із [PERSON] , коли її про це просила [PERSON] через від`їзд до м.Херсона. Крім того, свідчення в цій частині спростовуються показами [PERSON] , який зазначав, що після повернення з Росії, [PERSON] попросилася жити із ним, та як сестра її покинула, [PERSON] , яка зазначала, що між [PERSON] та [PERSON] були напружені відносини, остання погрожувала здати її до хоспісу, [PERSON] , яка пояснювала, що [PERSON] боялася потрапити до хоспісу, та [PERSON] , яка зазначила, що [PERSON] сама попросила [PERSON] доглядати за нею, оскільки вони із сестрою посварилися, та її покинула. Зазначене також підтверджується розпискою [PERSON] від 13.11.2015 року, в якій остання відмовляється від догляду за [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] , відкрилася спадщина на її майно та за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за останнім заповітом померлої від 04.05.2016 року була відкрита спадкова справа № 35/2016. Посилання представника позивача на те, що заповіт [PERSON] від 06.04.2016 року було складено особою, яка не мала на це права, суд вважає необґрунтованим, оскільки даний заповіт було складено та посвідчено секретарем Веселівської сільської ради Чернявською Н.Г., саме на яку за рішеннями Веселівської сільської ради № 14 від 11.11.2015 року та № 87 від 27.11.2015 року було покладено вчинення нотаріальних дій. Посилання представника позивача на те, що заповіт [PERSON] від 06.04.2016 року було складено з порушенням вимог щодо його форми, суд також вважає необґрунтованими, так як вищезазначений заповіт був належним чином оформлений з урахуванням передбачених чинним законодавством вимог, а саме: складений у письмовій формі за допомогою загальноприйнятих технічних засобів із зазначенням місця та часу його складання с.Веселе Бериславського району Херсонської області 06.04.2016 року 10-00 година, дати та місця народження заповідача 01.04.1949 року в станиці Ленінградська Краснодарського краю Російької Федерації, прочитаний у голос та особисто підписаний заповідачем\~ [PERSON] у присутності посадової особи органу місцевого самоврядування секретаря Веселівської сільської ради Чернявської Н.Г. і посвідчений останньою. Після посвідчення заповіту була проведена його державна реєстрація у реєстрі нотаріальних дій за № 38, а також у Спадковому реєстрі за № 58841183. Присутність двох свідків, на чому наголошувалося представником позивача в ході судового розгляду, при посвідченні оспорюваного заповіту не була обов`язковою, оскільки його посвідчення здійснювалося відповідно до положень ст.1251 ЦК України. Суд зазначає, що вимогами чинного цивільного законодавства передбачена можливість посвідчення заповіту при свідках за бажанням заповідача (ст. 1253 ЦК України). Обов`язковою є присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт (абз.3 ч.2 ст.1248 ЦК України), а також при посвідченні заповітів особами, визначеними у ст.1252 ЦК України. Порядок посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року № 419, на пункти 15, 18 якого посилалася представник позивача в ході судового розгляду, визначає правила посвідчення заповітів і\~довіреностей,\~що прирівнюються\~до нотаріально\~посвідчених,\~посадовими,\~службовими особами відповідно до статей 245 і 1252\~ЦК України\~та статті 40\~Закону України «Про нотаріат» (головним лікарем, капітаном судна, командиром військової частини тощо). Також, в ході судового розгляду встановлено, що секретарем Веселівської сільської ради Чернявською Н.Г. при складанні та посвідченні оспорюваного заповіту\~було встановлено особу [PERSON] , перевірено дієздатність за паспортом останньої та роз`яснено наслідки вчинення цієї нотаріальної дії. При особистій розмові секретарем сільської ради було встановлено здатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій, цієї нотаріальної дії, її наслідки та зміст роз`яснень статей 1241, 1254, 1307 ЦК України, а також відповідність її волі і волевиявлення скласти заповіт на користь [PERSON] . Судом встановлено, що волевиявлення [PERSON] при складанні та посвідченні заповіту на ім`я [PERSON] було вільним і відповідало її волі, що підтверджується висновком посмертної судової\~психолого-психіатричної\~експертизи №267\~від 25.05.2018\~року,\~з якого\~вбачається,\~що померла\~психічним захворюванням\~не страждала,\~під час\~складання заповіту\~06\~квітня 2016\~року розуміла\~значення своїх\~дій та\~могла керувати\~ними,\~який суд\~оцінює в\~сукупності із\~іншими доказами\~по справі,\~а саме\~показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з яких вбачається, що у померлої був складний своєрідний характер, що ускладнювалося її затяжним хворобливим станом, а також показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які спілкувалися із [PERSON] напередодні складання заповіту та після цього, та зазначили, що остання розуміла значення своїх дій та свідомо домовилася із відповідачем про те, що останній здійснюватиме догляд за нею, за що вона заповість йому свою квартиру. Посилання позивача\~та її\~представника на\~те,\~що при\~проведенні експертизи\~не було\~досліджено медичний\~аспект фізичного\~стану померлої,\~суд вважає\~необґрунтованими,\~оскільки чотирма\~експертами на\~підставі наданих\~судом матеріалів\~справи,\~у тому\~числі дисків\~із записами\~показів сторін\~по справі\~та свідків,\~а також\~медичних документів\~ [PERSON] ,\~повно та\~всебічно було\~досліджено її\~психічний стан\~та зроблено\~висновок про\~те,\~що у померлої станом на час складання оспорюваного заповіту у зв`язку з онкологічною хворобою, взаємовідносинами з сином, співмешканцем, сестрою відмічалися порушення настрою, які не носили вираженого характеру, не супроводжувалися вираженим зниженням інтелектуально - мнестичних функцій, на час складання заповіту 06.04.2016 року [PERSON] могла розуміти фактичний зміст своїх дій, могла керувати ними, передбачати їх наслідки. Посилання представника позивача на те, що заповіт на ім`я [PERSON] було складено померлою під впливом тяжкої для неї обставини затяжної хвороби, потреби у догляді та бажання жити у приватному будинку, а також на те, що [PERSON] була позбавлена можливості скасувати цей заповіт, суд також вважає необґрунтованими та відхиляє, так як остання хворіла з 2008 року, протягом 2014 -2016 років вона декілька разів складала заповіти на користь різних людей, які погоджувалися доглядати за нею, котрі були скасовані внаслідок складання наступних заповітів. З пояснень свідків, які спілкувалися із [PERSON] напередодні її смерті ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) слідує, що остання завжди мала при собі телефон та у будь-який момент мала можливість покликати секретаря сільради [PERSON] , яка посвідчувала декілька заповітів померлої, та скасувати останній заповіт на ім`я [PERSON] , чого нею зроблено не було. На підставі досліджених судом доказів слід дійти висновку про те, що [PERSON] обирала для себе кращі умови життя та на користь особи, яка ці умови їй забезпечувала складала відповідний заповіт, що не суперечить вимогам статті 1235 ЦК України. З`ясування причини смерті [PERSON] та підстав прийняття нею знеболюючих препаратів не входить до предмету доказування у даній справі. Враховуючи встановлені обставини справи та положення діючого в Україні на час виниклих правовідносин цивільного законодавства, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що оскаржуваний заповіт посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним, відповідало його внутрішній волі та було спрямоване на настання наслідків, зазначених у заповіті на розпорядження належним йому майном на випадок своєї смерті, а на підтвердження підстав його недійсності позивач та її представник належних та допустимих доказів не надали, суд вважає, що позов [PERSON] необґрунтований та задоволенню не підлягає. В порядку ст.141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Outcome: dismissed