Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про виключення з актового запису відомості про батька дитини, в якому просила виключити запис щодо відповідача, [PERSON] , [INFO] , як батька з актового запису про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, з 04.08.2010 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.02.2017 р. було розірвано. За час перебування в шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , актовий запис про батька був зроблений відповідно до ст. 122 СК України, а саме батьком дитини був записаний відповідач, [PERSON] . В той же час після фактичного припинення шлюбних відносин із відповідачем у позивачки були стосунки з іншим чоловіком, а саме - [PERSON] , [INFO] . Саме від нього позивачка і народила дочку. При цьому 18 квітня 2018 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18.04.2018 р. Позивач зазначає, що у рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2017 року також зазначено, що сторони від шлюбу дітей не мають. Після народження дитини позивачка особисто повідомила органи державної реєстрації актів цивільного стану, що дитина у неї народилася саме від [PERSON] , але їй повідомили, що відповідно до ч.І ст.122 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. В той же час позивачку повідомили, що вона має право звернутися до суду з позовом по виключення з актового запису відомості про відповідача, як батька дитини, а біологічний батько повинен письмово підтвердити той факт, що він визнає себе батьком дитини. Наразі позивачка разом із дочкою фактично проживає однією сім`єю разом зі своїм чоловіком [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 25.09.2020 р. №3164 та актом про фактичне проживання від 25.09.2020р., які видані ПП «Наш дім плюс» він піклується про їх спільну дочку та допомагає її виховувати. Відповідач в телефонній розмові повідомив позивачку, що проти позову з приводу анулювання актового запису щодо нього, як батька [PERSON] , він заперечу вати не буде. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 09.10.2020 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про виключення з актового запису відомості про батька дитини, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.02.2021 р., закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представником [PERSON] на адресу суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивач та представника позивача. Позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи до суду не надійшло. Суд, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.09.2010 р. у виконавчому комітеті Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 16. Рішенням Києво- Святошинського районного суду Київської області від 24.02.2017 р., шлюб, зареєстрований 04.09.2010 р. у виконавчому комітеті Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 16 - розірвано. Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишено без змін. Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [INFO] народилася [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 18.10.2016 р. зроблено відповідний актовий запис за № 871. В графі батьки записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на те, що так як дитина народилася під час їхнього шлюбу з відповідачем, то і актовий запис про батька був зроблений відповідно до ст. 122 СК України, а саме батьком дитини був записаний відповідач, [PERSON] . Проте, як вказує позивач, її дитина - [PERSON] , [INFO] , не є кровною дочкою відповідача. Так, після фактичного припинення шлюбних відносин із відповідачем у позивачки були стосунки з іншим чоловіком, а саме - [PERSON] . [INFO] . Саме від нього позивачка і народила дочку. При цьому 18 квітня 2018 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18.04.2018 р. В матеріалах справи міститься заява від [PERSON] , де останній зазначає, що визнає себе батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Частиною першою статті 122 СК України, визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя; походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4 Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved