Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що має повнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON],які мешкають окремо, добровільної матеріальної допомоги на її утримання не надають. Також зазначила, що має ще одного сина [PERSON], який залишив територію України. Вказала, що їй вже 75 років, вона не працює, отримує пенсію у розмірі 1150,00 грн., інших джерел доходів не має, знаходиться у скрутному матеріальному становищі. В останній час стан здоров'я позивачки різко погіршився, у зв'язку із чим вона перебуває на стаціонарному лікуванні та потребує стороннього догляду. Відповідачі працюють та мають можливість надавати матеріальну допомогу, але добровільно це робити відмовляються. На цих підставах просила стягнути з відповідачів кошти на її утримання. У травні 2015 року позивачка змінила позовні вимоги, просила щомісячно утримувати з відповідачів грошові кошти на її утримання у розмірі 500,00 грн. з кожного. Позивачка та її представник за договором про надання правової допомоги, адвокат Гуров М.С., у судове засідання не з'явились, надали заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів у розмірі 500 грн. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення з неї аліментів на утримання позивачки у розмірі 300,00 грн. та зазначила, що сплачувати аліменти у більшому розмірі вона не має матеріальної можливості, оскільки розмір її заробітної плати низький, робота сезонна, вона постійно хворіє, знаходиться на обліку у лікарні № 1 із цукровим діабетом, надала підтверджуючі документи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю відповідачів. Вказані обставини були визнані відповідачами, тому на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню та вважаються встановленими. Згідно ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Позивачка є пенсіонером за віком та інвалідом першої групи безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серія 10 ААВ від 15.04.2015р. та довідкою УПФУ у Приморському районі м. Маріуполя від 07.05.2015 року, отримує пенсію у розмірі 1204,28 грн. Згідно довідки ДЗ «Вузлова лікарня станції Маріуполь Донецької залізниці» від 27.04.2015 року та акту від 12.05.2015р. позивач перебуває на стаціонарному лікуванні в н/о жд., потребує постійного стороннього догляду, повнолітні діти не відвідують. З огляду на вказані обставини позивачка є непрацездатною особою та потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, що не порушує його прав, оскільки останній працює водієм, отримує заробітну плату, яка дозволяє йому виплачувати аліменти у погодженому ним розмірі у сумі 500 грн. щомісячно. Відповідачка [PERSON] надала до суду медичну довідку про наявність хвороби - цукрового діабету, також надала копію свідоцтва про смерть її чоловіка, який помер 26 вересня 2014 року. Відповідно до наданої довідки №133/к від 20.05.2015р., [PERSON] працює у ККП «Маріупольтепломережа» та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої за останні 6 місяців складає 3 256,76 грн. Згідно відповіді КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 18.05.2015р., [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у терапевта з 2001 року та ендокринолога з 2008 року з діагнозом: ІБС: Атеросклеротичний кардіосклероз ГБ ІІ НІ, виразкова хвороба 12 палої кишки, цукровий діабет ІІ типу, діабетична полінейропатія, ангіоретинопатія лівого ока, ускладнена катаракта лівого ока. Також відповідачкою [PERSON] надані квитанції про сплату комунальних послуг у будинку, в якому вона проживає. Дослідивши вказані документи, суд приходить до висновку, що матеріальне становище та стан здоров'я відповідачки [PERSON] не дозволяє їй надавати матеріальну допомогу непрацездатній матері у розмірі 500 грн. та її заперечення в цій частині є обґрунтованими. Згідно ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів на користь позивача, суд враховує, що позивач є пенсіонером за віком та отримує незначну пенсію, потребує стороннього догляду та медичної допомоги, при цьому суд також враховує матеріальне становище відповідача. Одночасно з цим, суд враховує наявність у позивача ще одного повнолітнього сина, який в рівній мірі з іншими повнолітніми дітьми, відповідачами по справі, незалежно від свого місцеперебування має обов'язок також брати участь в утриманні непрацездатних батьків. З урахуванням викладеного, часткового визнання позову відповідачем, суд вважає доцільним призначити аліменти позивачу з відповідачки [PERSON] у розмірі 300 гривень щомісячно, цей розмір аліментів відповідач спроможний надати непрацездатній матері і це не зачепить його матеріальних інтересів та доходу, буде відповідати принципу справедливості та враховувати майнові інтереси обох сторін. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Встановлено, що при зверненні до суду із позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору у розмірі 243,60 грн. та її вимоги задоволені, то ці витрати у рівних частках підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: partial