Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON], від імені якої діє [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача банківських послуг, посилаючись на те, що 17 травня .2007року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») та нею укладено договір надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070367П за умовами, якого банк надав грошові кошти в сумі 35 800,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних із кінцевим строком повернення кредиту до 16.05.2022року. Для забезпечення умов виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» 17 травня 2007 року укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір № 02-23-Ф070367П - 891, предметом якого є належна їй на праві приватної власності трикімнатна квартира за номером [ADDRESS] У зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, викликаним світовою фінансовою кризою вона не мала можливості здійснювати погашення кредиту, остання сплата кредиту здійснювалася 02.08.2008року. Враховуючи невиконання позичальником умов кредитного договору банк 14.06.2016року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом про звернення в стягнення на предмет іпотеки в судовому (цивільна справа №766/5115/16 від 29.08.2016року). У поданій заяві банк зазначає загальну суму боргу, яка станом на 20.03.2016року становить 59 021,87 доларів США із яких: 31 808,37 доларів США - заборгованість за кредитом; 22 924,44 доларів США - заборгованість за відсотками; 1666,21 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2 622,85 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. 25.03.2018року ПАТ «Укрсоцбанк» надіслав на її адресу повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов'язанням. Вважає, що відповідач зловживає своїми правами іпотекодержателя, яке передбачене ч.3 ст.13 ЦК України та порушує вимоги ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», п.4.5 Іпотечного договору щодо альтернативного звернення стягнення на предмет іпотеки (на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), оскільки банк обрав здійснення звернення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, що в свою чергу порушує її права та інтереси як споживача банківських послуг за договором кредиту. На підставі Закону України «Про захист прав споживачів», ст.15 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» просила визнати зловживанням та порушенням ПАТ «Укрсоцбанк» вимог ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» та п.4.5 Іпотечного договору №02-23-Ф070367П-891 від 17.05.2007 року, що спричинило порушення її права як споживача банківських послуг щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому (безспірному) порядку передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.04.2018 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив відповідача на позов до суду не надходив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Конституцією України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів, який здійснюються в порядку конституційного, цивільного, кримінального, адміністративного та господарського судочинства. Виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання держави у сферу особистого життя людини, її цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність - в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільно - процесуальним кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів або прав свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Із матеріалів справи вбачається, що 17 травня .2007року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договір надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070367П за умовами, якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 35 800,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних із кінцевим строком повернення кредиту до 16.05.2022року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» 17 травня 2007 року укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір № 02-23-Ф070367П - 891 предметом якого є належна позичальнику на праві приватної власності трикімнатна квартира за номером [ADDRESS] Згідно до позовної заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості банк зазначав, що [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконувала у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 20.03.2016року становить 59 021,87доларів США із яких: 31 808,37 доларів США - заборгованість за кредитом; 22 924,44 доларів США - заборгованість за відсотками; 1666,21 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2 622,85 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.06..2016року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] . про звернення стягнення на предмет іпотеки, розгляд даної справи на даний час не закінчено, спір судом не вирішений (справа №766/5115/16-ц). 25.03.2018року банком на адресу позичальника направлено письмове повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов'язанням. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частинах першій, третій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звертаючись з позовом до суду позивач посилалася на порушення її, як споживача прав неправомірними діями ПАТ «Укрсоцбанк», які виразилися у зверненні відповідача в червні 2016 року до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та направленні письмового повідомлення іпотекодавцю в березні 2018 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. При цьому, позивач доказів на підтвердження звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду не надала та не зазначила, яким чином вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору сторін та анулювання залишку заборгованості свідчить про зловживання банком правом на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, порушення якого вчинено неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань. Враховуючи, викладене суд вважає, що звернення відповідача до суду за захистом порушених прав, повязаних з невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а також направлення письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на свідчить про порушення прав позивача, як споживача банківських послуг. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.16, 1050-1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed