Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення в сумі 23365,13 грн., вказуючи, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] та користується послугами КП «Водоканал», однак вчасно оплату за надані послуги не вносить, у зв`язку з чим за період з 01.03.2003 року по 31.08.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 23365,13 грн., яку позивач просить стягнути, а також суму судового збору, понесену ним при зверненні з позовом до суду. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням слухати справу в їх відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживач - фізична особа, яка отримує або мас намір отримати вказану послугу, та виконавець. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення. Частиною 1ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право,зокрема,одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, до яких згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону відноситься централізоване водопостачання та централізоване водовідведення,послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та в свою чергу, має обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 вищевказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання мого обов`язку. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на КП «Водоканал», і на споживачеві, не виключає можливості стягнення з останнього на користь організації вартості послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є користувачами послуг, які за вказаною адресою надає КП «Водоканал». Позивач на підставі особового рахунку № [NUMBER] надавав відповідачу послуги, але оплату за послуги централізованого водопостачання та водовідведення відповідачем були сплачені не повністю, тому відповідно до довідки КП «Водоканал» у [PERSON] утворилась заборгованість за період часу з 01.03.2003 року по 31.08.2020 року в розмірі 23365,13 грн. При вирішенні заяви [PERSON] про застосування позовної давності суд виходить з того, що до заявлених позовних вимог відповідно до ст. 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності в три роки. Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права. При цьому відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, наголошує на тому, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббнігс та інші проти Сполученого Королівства» рішення від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року). З позовом КП «Водоканал» звернулося 05.10.2020, а тому в межах строку позовної давності стягненню підлягає заборгованість за період з 01.10.2017р. Виходячи з розрахунку заборгованості, розмір вартості наданих відповідачам послуг за період з 01.10.2017 року по 31.08.2020 року склав 207,42 грн. Таким чином, аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені частково з вищенаведених підстав. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 18,70 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial