overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У жовтні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.04.1987 року відділом РАЦС Ізмаїльської ради Одеської області, актовий запис № 289, мотивуючи вимоги тим, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, влаштовувати безпричинні сварки в родині, відносно неї проявляв агресію, ображав, принижував її людську гідність. На початку серпня 2017 р. він черговий раз вчинив сварку, забрав усі речі та пішов з дому. Місцезнаходження відповідача їй не відомо, його речей у квартирі ніяких не має. Між ними немає взаємного розуміння і поваги. Можливості зберегти сімю не вбачає. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомила, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 30.04.1987 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ЖД № 449129 від 30.04.1987 р. (а.с.3). Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з серпня 2017 р. Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У жовтні 2017р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 20 жовтня 2012року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1523. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], 17 квітня 2013року народження. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем з серпня 2017року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сімї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутністю та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.16). Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, якою визнав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутність та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.17). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20 жовтня 2012року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1523 (а.с.4). Від шлюбу у сторін є син [PERSON], 17 квітня 2013року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Судом встановлено, що сторони з серпня 2017року припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 640,00 грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду(а.с.1). На підставі ст.ст.105 ч.3, 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

У жовтні 2017р. [PERSON] звернулася до суду із позовом, уточненим у подальшому до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 20 вересня 2003 року Другим відділом реєстрації актів громадського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №410. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO], який проживає з батьками. Позивачка зазначала, що з 2007 року, вони з відповідачем проживають в одному будинку, але, спільного господарство не ведуть і шлюбні стосунки не підтримують. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, та втрата почуття любові та взаємоповаги. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, так як шлюб між ними існує формально. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила суд шлюб між нею та [PERSON], розірвати, у звязку з тим що їх із відповідачем спільне проживання в шлюбі неможливе і вона не бажає підтримувати подружні відносини, так як сімя розпалася остаточно і збереження шлюбу є недоцільним. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, а також розглянути справу в її відсутність (а.с.22). Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, якою визнав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, а також розглянути справу в його відсутність (а.с.23). Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20 вересня 2003 року Другим відділом реєстрації актів громадського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №410, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.15). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджуються свідоцтвом про народження (а.с.3). Судом встановлено, що в 2007 році сторони припинили подружні відносини, однією сімєю не проживають і спільне господарство не ведуть. Позивачка не бажає продовжувати з відповідачем подружні стосунки та проживати однією сімєю. На примирення сторони не згодні, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 640,00 грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду (а.с.2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

У жовтні 2017 р. державний виконавець звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на примусовому виконанні у Оболонському РВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києвіперебував виконавчий лист № 2/756/3822/13 від 05.02.2014 р. про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 76650 грн. 20.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42561352. Державний виконавець зазначив, що в ході проведення виконавчих дій було втрачено виконавчий документ. Тому посилаючись на вищевикладене, державний виконавець просить суд видати дублікат виконавчого листа № 2/756/3822/13 виданий 05.02.2014 р. Оболонським р/с м. Києва про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 76650 грн. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до ч. 2 ст. 370 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. Суд, дослідивши письмові докази у справі встановив обставини, що викладені нижче. На примусовому виконанні у Оболонському РВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києвіперебував виконавчий лист № 2/756/3822/13 від 05.02.2014 року про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 76650 грн. 20.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42561352. Державний виконавець зазначив, що в ході проведення виконавчих дій було втрачено виконавчий документ. Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення заяви старшого державного виконавця Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києвіпро видачу дублікату виконавчого листа, як законної та обґрунтованої. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

У жовтні 2017 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, треті особи Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області, Відділ в Новомиргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області\~ про визнання права на земельну частку (пай). Заявник вказав, що він працював в КСП «Інгул» і має право на землю. Після отримання листа від відділу у Новомиргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 91/148-17 від 23.09.2017 року позивача повідомили про те, що згідно до списку членів КСП «Інгул» Новомиргородського району, до Державного акта на право колективної власності на землю серії КР № 000018 [PERSON] внесений до зазначеного списку за номером 4. Крім цього, відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новомиргородською райдержадміністрацією громадянам КСП «Інгул», відсутні записи про виготовлення та отримання сертифікату на право на земельну частку (пай). Лише 23 вересня 2017 року позивач дізнався про своє право на земельну частку (пай). Після звернення позивача до Шпаківської сільської ради з заявою про виділення земельної ділянки в натурі [PERSON] отримав листа № 45 від 27 вересня 2017 року, в якому сільська рада відмовила позивачу у виділенні земельної ділянки в натурі, мотивуючи відсутністю документа, який посвідчує право на земельну частку (пай), тобто відсутністю сертифікату про право на земельну частку (пай), рекомендувавши звернутися до суду. Згідно довідки відділу у Новомиргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 273/118-17 від 25.07.2017 року середня площа земельної частки (паю) по КСП « Інгул» Шпаківської сільської ради становить 8,65 га, середня вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2016 року становить 150.940 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У жовтні 2017 р. заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, вказавши, що вона звернулася до Шевченківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя для оформлення пенсії, але їй було відмовлено, оскільки в трудовій книжці серії БТ-1 №1014463, яка видана 09.11.1976 року Кущовою машинолічильною станцією Запорізького обласного управління торгівлі, іншим чорнилом ніж решта тексту на титульній сторінці написана дата її народження «09 серпня 1959 року». Заявник просила суд встановити факт належності їй трудової книжки серії БТ-1 № 1014463, яка видана 09.11.1976 року Кущовою машинолічильною станцією Запорізького обласного управління торгівлі. В судовому засіданні заявник заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підтримала повністю, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просила суд задовольнити останню. Представник заінтересованої особи Шевченківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України контори в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заперечень щодо задоволення заяви не надходило. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: Згідно свідоцтва про народження серії І-УР № 068089 виданого Сталінським бюро РАЦС м.Запоріжжя [PERSON] народилася 09 серпня 1959 року. Відповідно до атестату про середню освіту [PERSON] народилася 09 серпня 1959 року в місті Запоріжжі. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу виданого 08.08.1980 року міським відділом РАЦС міста Запоріжжя [PERSON], [INFO] уклала шлюб з [PERSON], прізвище після укладення шлюбу «Крохмаль». Згідно довідки виданої ТОВ «ІННОВА» м.Запоріжжя [PERSON], [INFO] була прийнята на роботу в АРОПП «Иннова» м.Запоріжжя на посаду оператора ЄВМ по переводу 02.03.1995 року (наказ №20-к від 01.03.1995 року). Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що в трудовій книжці, яка заведена Кущовою машинолічильною станцією Запорізького обласного управління торгівлі, ім'я, по батькові та дата народження [PERSON] співпадають з\~\~даними вказаними в її паспорті Громадянина України. Записи про роботу в трудовій книжці\~\~виданої на ім'я [PERSON], співпадають з архівною довідкою виданої Запорізькою міською радою архівним управлінням від 05.09.2017 року на ім'я [PERSON], що свідчить про належність трудової книжки заявнику. В трудовій книжці іншим чорнилом ніж решта тексту на титульній сторінці написана дата народження [PERSON] Дані обставини перешкоджають заявниці у поданні документів на отримання пенсії. Враховуючи, що заявник не має можливості внести виправлення в запис власника трудової книжки згідно інструкції про порядок ведення трудових книжок,\~\~\~\~ заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

У жовтні 2017 р. заявники звернулися до суду в порядку окремого провадження з заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 09.09.2011 р. між ними укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві, а/з № 1346. У шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] [INFO] Заявники зазначають, що за час спільного життя вони зрозуміли, що подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам та інтересам їх дитини, так як до шлюбу знали один одного лише 1 рік. Тому заявники досягли згоди щодо місця проживання дитини із [PERSON] після розірвання шлюбу, визначили умови та участь батька у її вихованні, здійснення батьківських прав і сплати аліментів на дитину. Посилаючись на вищевикладене, заявники просять суд розірвати шлюб, укладений між ними 09.09.2011 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1346. Заявники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, просили заяву про розірвання шлюбу задовольнити та розірвати шлюб. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. У відповідності до ч. 3 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Як з'ясовано судом, 09.09.2011 р. між ними укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві, а/з № 1346. У шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] [INFO] У відповідності до ч. 1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що подружнє життя заявників не склалось через різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. Тому враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обопільна заява заявників про розірвання шлюбу подружжя, які має неповнолітню дитину підлягає задоволенню. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 109 СК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 263, 265, 293, 315, 354-355 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON], [PERSON], звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 11 червня 1998 року вони у Відділі реєстрації актів громадянського стану Московського району м. Києва зареєстрували шлюб, актовий запис за № 363. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння, сторони не ведуть спільне господарство, фактично шлюбні відносини між ними припинені, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам подружжя, їх неповнолітній дитині. Між сторонами досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дитини. До судового засідання представники заявників, заявники не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на розірванні шлюбу наполягають. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви, оскільки судом встановлено, що між подружжям втрачене взаєморозуміння, між подружжям досягнуто згоди про участь у вихованні та утриманні дитини та збереження шлюбно-сімейних відносин між ними неможливе і суперечить інтересам подружжя та їх неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до вимог якого просив суд стягнути з відповідача 2640, 00 доларів США боргу за договором позики, що станом на 20.10.2017 року становить 69 933, 60 грн. за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.03.2017 року позивач уклав з відповідачем договір позики, відповідно до вимог якого [PERSON] взяв у позику у позивача 2640 доларів США, про що надав відповідну розписку, в якій зобов'язався повернути суму позики в строк до 21 вересня 2017 року. Проте, відповідач не виконав зобов'язань за договором позики, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 29.11.2017 року відкрито провадження у справі. Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи вимоги ст.ст. 11, 274 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що розгляд даної справи можливо продовжити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав через канцелярію суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. Суд,

Outcome: partial