Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що їй на праві власності належить будинок № 18/1 по провулку Героїв Танкістів в м. Фастів Київської області. В даному будинку окрім неї зареєстрована також її донька [PERSON]. Позивач зазначає, що з січня 2008 року донька не проживає за місцем своєї реєстрації. Оскільки, факт реєстрації доньки в будинку заважає позивачу користуватися ним, отримувати пільги щодо сплати комунальних послуг та інше, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 20 грудня 2018 року ухвалою суду було закрито підготовче судове провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду письмову заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі. зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила його задовольнити, у разі винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. [PERSON] ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 2/3 частин житлового будинку № 18 по провулку Героїв Танкістів в місті Фастів Київської області, що підтверджується Договором дарування частини житлового будинку від 08 червня 2005 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7466727 від 08 червня 2005 року (а.с.8-9). Як вбачається з Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку, [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 03 червня 2006 року. (а.с.10-16). [PERSON] про не проживання особи за місцем реєстрації від 04 березня 2018 року та 25 вересня 2018 року, [PERSON] з 21 січня 2008 року фактично не проживає [INFO] (а.с.17,18). Більш того, як вбачається з Довідки Фастівського міського відділу Головного управління в Київській області МВС України, [PERSON] 08 серпня 2010 року зверталася до Фастівського МВ ГУ МВС України із зявою про розшук дочки, [PERSON], [INFO], яка в січні 2008 року пішла з дому і до теперішнього часу не повернулася. Проведеними оперативно-розшуковими заходами позитивного результату не отримано. На даний момент місце перебування [PERSON] невідоме. Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені\~фактичні обставини\~по справі,\~оцінивши представлені\~докази в\~їх сукупності\~та взаємозв'язку,\~суд дійшов\~висновку,\~що право\~[PERSON]\~на користування\~житлом зі\~сторони позивача\~порушено не\~було,\~відповідач відсутня\~в спірному\~будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратила право користування ним, у зв'язку з чим вимога позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - підлягає задоволенню. Між тим, позовна вимога щодо зобовязання Відділу ведення єдиного демографічного реєстру населення міста Фастів виконавчого комітету Фастівської міської ради зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: місто Фастів, провулок Г. Танкістів, 18/1, не може бути задоволена, оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а тому дана вимога позивача є передчасною, у звязку з чим задоволенню не підлягає. Крім того, враховуючи положення 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: partial