Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 16 жовтня 2003 року він з відповідачкою уклав шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 143. У сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами виникають непорозуміння та сварки, сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з чим їх сім`я фактично розпалась й існує лише формально. Позивач [PERSON] , в підготовчому засіданні позов підтримав просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] , в підготовчому засіданні позов визнала. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: Ухвалою від 21 жовтня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без руху та надано десятиденний строк для оформлення заяви відповідно до вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України з дня вручення ухвали. 13 листопада 2019 року суд звернувся за наданням інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки. 21 листопада 2019 року судом відкрито провадження у вказаній справі. 18 грудня 2019 року задоволено клопотання відповідачки справу слуханням відкладено на 14 год. 30 хв. 16 січня 2020 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони уклали шлюб 16 жовтня 2003 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області. У сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами виникають непорозуміння та сварки, сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з чим їх сім`я фактично розпалась й існує лише формально. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачкою визнано позов до початку розгляду справи по суті позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягнути з відповідачки.

Outcome: approved