Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачкою по справі знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 2013 року. Від спільно подружнього життя у них є дитина син [PERSON], [INFO]. Їхнє спільне життя склалося не найкращим чином, виникали постійні суперечки між ними, по тій причині, що вони різні люди з різними поглядами на життя, не розуміють один одного, що призводило до сварок на побутовому рівні, та негативно відмічалось на вихованні дитини. Все це вплинуло на їхні шлюбні стосунки та призвело до втрати почуття любові, тому з травня 2015 року вони припинили спільне проживання, ведення спільного господарства, спільного бюджету не мають, проживають окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу носить лише формальний характер, їхня сім»я розпалася остаточно тому просить суд винести рішення про його розірвання. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідач не зявилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2013 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції, актовий запис №346. Від шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в травні 2015 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії їй розясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати.\~Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений ним при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved