Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON], що діє від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених своєчасно аліментів з вини боржника. Позивач зазначала, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.03.2009 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, до досягнення їх спільною з відповідачем дитиною повноліття. Відповідач ухилявся від зобов'язання сплачувати аліменти за рішенням суду, у зв'язку з чим станом на березень 2014 року склалась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 20 170 грн. 26 коп. За 2013 рік відповідач мав заборгованість по аліментним виплатам в сумі 6160 грн. 46 коп., аліменти сплатив в сумі 1500 грн. В січні 2014 року сплатив 500 грн. За розрахунком позивача загальна сума боргу відповідача по пені за несвоєчасну сплату аліментів складає 24 777 грн. 80 коп. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] пені у вказаному розмірі, що виникла через заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини з урахуванням річного строку позовної давності. В процесі розгляду справи [PERSON] зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача 21652 грн. 39 коп.( а.с. 40). Позивач в судове засідання з'явилася, позов та його обґрунтування підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував, додатково суду пояснив, що відповідач свій обов'язок по утриманню дитини виконував шляхом перерахування коштів на рахунок позивача, виконавчу службу про це не повідомляв. Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції (далі - ВДВС Вільногірського міського управління юстиції) в судове засідання не з'явився, до суду надходили клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.03.2009 року відповідач зобов'язаний до сплати аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, щомісячно до повноліття дитини. Як видно із справи, виконавчий лист по примусовому виконанню рішення суду, який видано 24.03.3009 року, пред'явлено до виконання (а.с. 6). Виконавчий лист знаходиться на виконанні ВДВС Вільногірського міського управління юстиції. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 21.12.2007 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Із розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем, вбачається, що заборгованість по аліментам на 01.04.2014 року - 20170, 26 грн. (довідка -розрахунок заборгованості по аліментам від 15.04.2014 року № 86) (а.с. 7). [PERSON] є безробітним та доходів у березні та квітні 2013 року не отримував, що підтверджується довідкою Вільногірського міського центру зайнятості (а.с. 21). [PERSON] сплачував аліменти періодично шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача (а.с. 22-32, 36-38, 41, 42). Станом на 09.06.2014 року має заборгованість по аліментам у загальному розмірі 19 577, 97 грн., що підтверджується довідкою - розрахунком заборгованості по аліментам від 05.06.2014 року № 141 (а.с. 43). 03.07.2014 року до суду з ВДВС Вільногірського міського управління юстиції надійшла довідка-розрахунок, так як боржником надані копії квитанції про сплату аліментів, які були відсутні у виконавчому провадження. Заборгованість по аліментам станом на 09.06.2014 року - 12475, 47 грн. (а.с. 55, 56). З вказаним розрахунком позивач не погодилась. [PERSON] з 22.06.2013 року по 25.07.2013 року перебував на амбулаторному лікуванні (а.с. 61) та потребує оперативного лікування в зв'язку з тим, що у нього виявлена грижа, що вбачається з медичної довідки № 132 та оригіналу його медичної картки, яка оглянута в судовому засіданні. Вимоги про стягнення пені заявлені позивачем за період з травня 2013 року по 09.06.2014 року включно, що вбачається з тексту її позовної заяви в останній редакції (а.с. 40 зв.) Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Згідно ч.4 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Тобто, державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику у передбачених законом випадках. Згідно ч. 9 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, № 606-XIV в редакції риючій на час виникнення спірних правовідносин, спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи пояснення позивача в судовому засіданні та наявні в матеріалах справи письмові докази, суд доходить висновку, що між [PERSON] та [PERSON] існує спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, який на теперішній час не вирішено. Питання щодо визначення розміру заборгованості по аліментам не є предметом даного судового розгляду, оскільки відповідно до положень ст. 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених обставин (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14). Виходячи з цього, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі в зв'язку з тим, що вимога про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених своєчасно аліментів з вини боржника заявлена нею передчасно.

Outcome: dismissed