Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ''ПриватБанк'' звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15382,54 гривень та судові витрати в розмірі 1600 гривень. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.07.2014 [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У звязку з порушенням умов договору відповідач свої зобов'язання за зазначеним договором не виконав, унаслідок чого має заборгованість станом на 30.09.2017 в розмірі 15382,54 грн., у тому числі: 499,59 грн. заборгованість за кредитом, 10674,26 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3000 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 708,69 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість та судові витрати. У судове засідання представник позивача не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не прибув, до суду повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою про те, що за одержанням судової повістки на пошту він не з'явився, що свідчить про його відсутність за місцем проживання. Враховуючи, що відповідно до чч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, - слід вважати, що судова повістка [PERSON] вручена належним чином. За таких обставин неприбуття відповідача в судове засідання суд розцінює як відсутність у нього інтересу до результатів розгляду справи. Крім того, суд приймає до уваги положення частини 1 статті 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 10 липня 2014 року відповідно до укладеного договору б/н [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язався повернути одержаний кредит, погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки; при порушенні строків сплати відсотків за користування кредитом та в разі порушення строків повернення кредиту зобовязався сплатити банку пеню та штрафи. [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання з повернення грошових коштів, унаслідок чого має прострочену заборгованість станом на 30.09.2017 в розмірі 15382,54 грн., у тому числі: 499,59 грн. заборгованість за кредитом, 10674,26 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3000 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 708,69 грн. штраф (процентна складова). Ці обставини підтверджуються анкетою-заявою від 10.07.2014 [PERSON], розрахунком заборгованості за кредитним договором, витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витягом з Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно стст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно стст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, що підтверджено належними розрахунками, які надав позивач. [PERSON] не виконав у визначені строки зобов'язання з повернення грошових коштів Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», яке відповідно до умов кредитного договору вправі стягнути неповернутий кредит, проценти за користування ним, пеню та штрафи. Отже, з відповідача [PERSON], на користь банку підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору, яка виникла станом на 30.09.2017 в розмірі 15382,54 грн., у тому числі: 499,59 грн. заборгованість за кредитом, 10674,26 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3000 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 708,69 грн. штраф (процентна складова). Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, враховуючи, що позов підлягає до задоволення повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати.

Outcome: approved