Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - диплому серії [NUMBER], виданого Дніпропетровським інженерно-будівельним інститутом 26 червня 1976 року, оскільки через різне написання його прізвища українською мовою у паспорті та в дипломі він, після досягнення у 2014 році пенсійного віку не може реалізувати своє право на пенсійне забезпечення у зв'язку з невизнанням УПФ обставин належності йому вказаного диплому і незарахуванням часу навчання у 1971-1976 роках до загального стажу, який приймається до уваги при призначенні пенсії. В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту заяви. Заінтересована особа - УПФ України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направило, про причини неявки суд не повідомило. Представник заінтересованої особи ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» в судовому засіданні вимоги заяви визнав, зазначивши, що за первинними документами, наявними в архіві навчального закладу, саме [PERSON], навчався в інституті і саме йому виданий диплом про вищу освіту, проте, хоч російською мовою прізвище заявника збігається в усіх документах, українською мовою - зазначене як «[PERSON]», на відміну від інших документів, в тому числі і паспорта, де вказане його прізвище як «[PERSON]». Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Встановлено судом, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого міським відділом ЗАГС м. Сімферополя 04 травня 1954 року з вчиненням відповідного актового запису №954 про народження російською мовою без перекладу українською, прізвище, ім'я, по батькові заявника записано як «[PERSON]», [INFO], уродженець м. Сімферополі Кримської області (а.с. 6). Атестат про середню освіту у Дніпропетровській середній загальноосвітній трудовій політехнічній школі з виробничою освітою [NUMBER] 26 червня 1971 року заявнику видали заповненим українською мовою, де його прізвище, ім'я по батькові вказано як «[PERSON]», [INFO], уродженець м. Сімферополя (а.с.8). Паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 25 грудня 2001 року на ім'я [PERSON], [INFO], уродженця с. Сімферополя Криму, де російською мовою його прізвище, ім'я, по батькові записано як «[PERSON]» (а.с.7). Так само, ідентифікаційний номер платника податків ДПА України у Індустріальному районі присвоєний 11 листопада1997 року [PERSON], дані якого внесено до Державного реєстру фізичних осіб саме під таким прізвищем, ім'ям, по батькові ще 17 грудня1996 року (а.с.11). На підставі даних архівної довідки №38-24-118 від 22 травня 2014 року, виданої ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», який є правонаступником Дніпропетровського інженерно-будівельного інституту згідно наказу Міністерства освіти України від 18 травня 1994 року №147 та наказу ДІБІ від 31 травня 1994 року №112 (а.с.25-28), судом встановлено, що у 1971-1976 роках особові справи студентів формувались російською мовою і згідно з наказами №410-Л від 30 серпня 1971 року та №210-КЛ від 16 червня 1976 року на стаціонарному відділенні будівельного факультету за спеціальністю «Промислове і цивільне будівництво» навчався заявник, прізвище, ім'я, по батькові якого в усіх документах записано російською мовою як «[PERSON], [INFO]» та саме йому на підставі рішення ДЕК від 16 червня 1976 року присвоєна кваліфікація інженера-будівельника і виданий 26 червня 1976 року диплом серії [NUMBER], що підтверджується випискою з наказу №410-Л від 30 серпня 1971 року, наказом від 19 червня 1976 року №210-КЛ, особовою карткою студента, заявою про допуск до складення вступних іспитів до ВНЗ, які долучені до матеріалів справи в копії (а.с.29-32), в яких зазначені російською мовою прізвище, ім'я, по батькові заявника, число, місяць, рік народження, місце народження, інші анкетні дані, в тому числі про батьків, що повністю узгоджуються з даними свідоцтва про народження [PERSON] і переконує суд в доведеності обставин того, що саме заявник проходив навчання з 1971 по 1976 роки в Дніпропетровському інженерно-будівельному інституті та одержав диплом про вищу освіту 26 червня 1976 року. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, і належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За змістом ч.2 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Так, виданий заявнику диплом за однакового з паспортом написання його прізвища російською мовою як «[PERSON]», українською мовою містить інакше від паспорту написання прізвища - «[PERSON]» (а.с.9, 33), що при вирішенні питання призначення пенсії поставило під сумнів належність диплому заявнику та, відповідно, обставини проходження навчання у 1971-1976 рр. З довідки ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» від 29 травня 2014 року вбачається, що на час навчання [PERSON] у Дніпропетровському інженерно-будівельному інституті документообіг здійснювався російською мовою, видати на даний час диплом з виправленим прізвищем заявника українською мовою не вбачається можливим, про що також пояснив у судовому засіданні представник навчального закладу - правонаступника ДІБІ. Між тим, встановлення факту належності правовстановлюючого документу - диплому, для заявника має юридичне значення для реалізації своїх прав на пенсійне забезпечення, оскільки відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» навчання на денному відділенні у ВЗН зараховується до загального трудового стажу, який дає право на трудову пенсію. Виходячи з наведеного, враховуючи роз'яснення ч.1 п.12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», про те, що суд вправі розглядати справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, у тому числі, документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали з перевіркою у такому випадку того, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, судом у даній справі встановлена неможливість внесення навчальним закладом змін до правовстановлюючого документу у зв'язку відсутністю закладу освіти, що видавав диплом, уповноважених на це осіб, а також знищенням за спливом терміну зберігання документів архіву, тому, з огляду на встановлені дійсні обставини одержання [PERSON] диплому про вищу освіту серії [NUMBER], виданого Дніпропетровським інженерно-будівельним інститутом 26 червня 1976 року, що знайшло підтвердження зібраними у справі доказами, суду належить ухвалити рішення про задоволення заяви та встановлення належності заявнику вказаного диплому.

Outcome: approved