Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] , 1989 року народження відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до її повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 14 липня 2010 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, дитину не відвідує та не бажає з нею спілкуватися, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у який зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки та стягнення з нього на користь позивача аліментів. Зазначив, що він працездатний, має задовільний стан здоров`я, інших дітей на утриманні не має. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, надав суду заяву, у якій просив праву розглядати за відсутності його представника та при винесенні рішення просив врахувати інтереси малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області від 10 квітня 2009 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 8) Як вбачається з повідомлення Феськівського закладу дошкільної освіти (ясла-дитсадок) Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області № 01-23/37 від 26 вересня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , відвідувала Феськівський ЗДО (ясла-дитсадок) з 07 жовтня 2010 року по 29 травня 2015 року. Приводили та забирали з закладу дитину: мама - [PERSON] , бабуся - [PERSON] , дідусь - [PERSON] , оплачувала харчування [PERSON] (а.с. 11) З інформації КЗ «Феськівський ліцей» Золочівської селищної ради за № 39 від 26 вересня 2019 року вбачається, що 01 вересня 2015 року [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , була зарахована до 1 класу Феськівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Золочівської районної державної адміністрації (наказ № 21-у від 01 вересня 2015 року), вибула з Феськівської ЗОШ І-ІІІ ступенів 22 серпня 2016 року (наказ № 20-у від 22 серпня 2016 року). В період навчання дитина проживала разом з матір`ю. Мати приводила дитину до школи та забирала додому, відвідувала загальношкільні та класні батьківські збори. (а.с. 13) Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медичної допомоги Золочівської селищної ради» Амбулаторії загальної практики сімейної медицини сел. Малі Феськи, [PERSON] , [INFO] , надавалась медична допомога, з 2009 року по грудень 2015 року здійснювались виклики на дім, за медичною допомогою зверталась мама - [PERSON] , дитина проживала разом з матір`ю, бабусею та дідусем. (а.с. 14) З повідомлення Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 102 Харківської міської ради Харківської області № 325/01-33 від 27 вересня 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , була зарахована до 2-Б класу Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 102 Харківської міської ради Харківської області (наказ від 07 листопада 2016 року № 123-у) та відрахована з 3-Б класу (наказ від 01 червня 2018 року № 14-у). За період навчання батько [PERSON] школу не відвідував, не спілкувався з класним керівником, не брав участі у батьківських зборах. (а.с. 21) На теперішній час, згідно довідки Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 88 ім. О.Г. Зубарева Харківської міської ради Харківської області № 01-45/337 від 30 вересня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , з 01 вересня 2018 року навчається в ХЗОЗ № 88 ім. О. Г . Зубарева, проживає разом з матір`ю, яка відвідує батьківські збори та здійснює догляд за дитиною. (а.с. 17) Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надав суду висновок № 78 від 17 січня 2020 року, відповідно до якого в інтересах дитини Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, за преамбулою якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно ст. 9 Конвенції держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Законом України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також іншими нормативно-правовими актами, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціальногорозвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляє до доньки батьківського піклування, не цікавиться та не відвідує її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, а також орган опіки та піклування. Згідно ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Крім того, згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Визначаючи розмір аліментів, суд керується ст.ст. 181, 183, 184 СК України, тобто аналогічними нормами, які передбачають, що аліменти можуть присуджуватися в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначає у своїй заяві від 06.02.2020 року [PERSON] , він має задовільний стан здоров`я, інших дітей на утриманні не має, позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання доньки визнає. Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги та визначає розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до вимог ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved