overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому посилається на те, що 29.03.2008 року між ПАТ «Дельта Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-03073-290308, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 1 990,00 грн., виходячи із ставки 12% в рік, а також 2,45% в місяць за ведення кредитної справи, строком до 28.03.2009 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 10.02.2014 року складає 1 957,02 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 001-03073-290308 від 29.03.2008 року у розмірі 1 957,02 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.03.2008 року між ПАТ «Дельта Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-03073-290308, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 1 990,00 грн., виходячи із ставки 12% в рік, а також 2,45% в місяць за ведення кредитної справи, строком до 28.03.2009 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 10.02.2014 року становить 1 957,02 грн., та складається з: заборгованість за сумою кредиту - 1 405,70 грн., заборгованість за відсотками - 59,83 грн., заборгованість за комісіями - 491,49 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому посилається на те, що 29 липня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір № 35394/1, згідно з яким позивач встановив останньому ліміт овердрафту у розмірі 10 000 грн., з розрахунку 28 % річних та 0,001 % річних за пільговий період користування овердрафтом, строком до 29 липня 2012 року. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 04.03.2014 року складає 17 112,07 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за договором № 35394/1 від 29.07.2011 року у розмірі 17 112,07 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 липня 2011 року між ПАТ «Перший Інвестиційний Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 35394/1, згідно з яким позивач встановив останньому ліміт овердрафту у розмірі 10 000 грн., з розрахунку 28 % річних та 0,001 % річних за пільговий період користування овердрафтом, строком до 29 липня 2012 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 04.03.2014 року становить 17 112,07 грн., та складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 8 411,20 грн., прострочена заборгованість за процентами - 5 979,08 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 1 912,36 грн., пеня за прострочення сплати процентів - 809,43 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому посилається на те, що 30.11.2012 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №М54.180.71153, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 12 223,00 грн., зі сплатою 24,00% річних, строком на двадцять чотири місяці. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим станом на 17.03.2014 року виникла заборгованість за сумою кредиту, яка складає 39 087,73 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 087,73 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 390,88 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №М54.180.71153, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 12 223,00 грн., зі сплатою 24,00% річних, строком на двадцять чотири місяці. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим станом на 17.03.2014 року виникла заборгованість за сумою кредиту, яка становить 39 087,73 грн., та складається з: основний борг - 6 561,16 грн., прострочений борг - 5 661,84 грн., прострочені проценти - 9 350,67 грн., строкові проценти - 128,59 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту - 232,42 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 17 153,05 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 390,88 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому посилається на те, що 31.07.2013 року між ПАТ «Терра Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № Д-15/18, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн., зі сплатою 35% річних, строком до 26.07.2014 року. Однак, в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 14.03.2014 року складає 11 024,68 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 024,68 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.07.2013 року між ПАТ «Терра Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № Д-15/18, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн., зі сплатою 35% річних, строком до 26.07.2014 року. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 14.03.2014 року становить 11 024,68 грн., та складається з: 10 000,00 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 834,28 грн., - прострочена заборгованість за кредитом, 27,39 грн., - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 163,01 грн. - нараховані відсотки за використання овердрафту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500005625 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 3 000 доларів США. Оскільки 29.12.2008 року ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір відступлення права вимоги, а 14.07.2010 року ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» уклали Договір факторингу, позивачу були передане право вимоги до [PERSON] за Кредитниим договором. Станом на 01.04.2014 року відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у сумі 51 438 грн. 89 коп., яку позивач просив стягнути з [PERSON]. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення повернулось до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 06 вересня 1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки між ними постійно виникали сварки по різним питанням шлюбно-сімейних відносин, що привело до втрати почуття поваги та любові. З вересня 2013 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідач не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 1997 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис №311. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з вересня 2013 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 07 вересня 1986 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони втратили один до одного почуття поваги та любові. З початку 2000 року подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 1986 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Жовтневим відділом РАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №1834. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з початку 2000 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 07 липня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки вони різні люди з різними поглядами на життя, що призводило до сварок та скандалів та до втрати почуття поваги та любові. З 01 листопада 2013 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідач не з'явилася, надала відзив на позов з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище без змін, зазначивши про існування майнового спору. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №569. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з 01 листопада 2013 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати. Що стосується посилань відповідача у відзиві на позов про існування майнового спору, то сторони не позбавлені права вирішити майновий спір у передбачений законом спосіб шляхом звернення до суду із позовом про поділ майна подружжя.

Outcome: approved