Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із заявою у якій з метою оформлення спадкових прав, просив встановити, що [PERSON], який помер [INFO], був рідним дядьком заявника [PERSON]. Без встановлення факту родинних відносин заявник не може оформити спадщину свого дядька, зокрема земельну частку (пай) на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області. 24.04.2018 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі як заінтересовану особу Семенівську районну державну адміністрацію Полтавської області, оскільки спір стосується земельної частки (паю), яка розташована на території Семенівського району Полтавської області, та спадщина щодо якої відкрилася [INFO]. У судовому засіданні 08.06.2018 задоволено клопотання заявника про витребування доказів, розгляд справи відкладено на 02.07.2018; суд роз'яснив заявникові положення ЦК УРСР і ЦК України щодо черг спадкування за законом та поширення на спірні правовідносини законодавства, що діяло на час смерті можливого спадкодавця - дядька заявника - [INFO]; неможливістю зміни роз'ясненням нотаріуса відповідних приписів цивільного законодавства. У судове засідання 02.07.2018 учасники справи та їх представники не з'явилися, про яке повідомлені належним чином; заяв, клопотань тощо стосовно відкладення розгляду справи або оголошення перерви не надано, про причини неявки суд не повідомлено тощо. Заінтересована особа Жовтнева сільська рада Семенівського району Полтавської області звернулася до суду із заявою № 148 про розгляд справи за відсутності свого представника та визнання вимог заяви (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 223, п. 1 ч. 3 ст. 223, ч. 3 ст. 294 ЦПК України неявка заявника та представників заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи по суті. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. [PERSON] помер [INFO] у с. Калинівка Семенівського району Полтавської області (а.с. 6). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7), яка була матір'ю заявника [PERSON] (а.с. 5). Приватний нотаріус Семенівського районного нотаріального округу Н.В.Трембач листом від 05.06.2018 № 304/01-16 повідомила [PERSON], що для оформлення спадщини [PERSON], який помер [INFO], заявникові слід надати документи, які б підтверджували родинні відносини з померлим, роз'яснено право звернутися до суду відповідно до ст.ст. 1265, 1266 ЦК України для встановлення факту перебування у родинних відносинах (а.с. 26). Семенівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області листом від 13.03.2018 № 30/15.21-06-105 повідомив, що актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] за 1930 рік не виявлено; актові записи про шлюб за 1930 рік не збереглися, до Державного архіву не передавалися (а.с. 27). Заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, стверджується, що заявник [PERSON] є племінником [PERSON], а тому заявник є його спадкоємцем і для оформлення спадщини суд має встановити факт родинних відносин. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На час смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави (ст. 524 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті (ст.ст. 526-527 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР діями, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відтак чинний на час смерті [PERSON] ЦК УРСР не відносив заявника [PERSON] до кола спадкоємців [PERSON] (як можливого племінника після дядька), а, відтак, факт, про встановлення якого вказує заявник, не є таким, що обумовлює виникнення прав, інтересів, обов'язків тощо заявника щодо померлого [INFO] [PERSON], тобто юридичним фактом щодо нього. Суд повторює, що ЦК УРСР не передбачав виникнення у заявника права спадкування після його можливого дядька. Також суд зазначає, що відповідно до ст. 524 ЦК УРСР уся спадщина [PERSON] перейшла до держави. Складений нотаріусом лист не спростовує названих положень ЦК УРСР, а посилається на ЦК України, який не діяв на час смерті [PERSON]. Ураховуючи зазначені положення законодавства суд відповідно до ст. 80 ЦПК України 08.06.2018 не допитував свідків. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок про відсутність достатніх правових підстав для задоволення вимог заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed