overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У жовтні 2015 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 01 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 555. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне подружнє життя із відповідачем не склалося, у звязку із тим, що між подружжям виявилися протилежні погляди на сімейне життя. Відповідач нехтує сімейними цінностями, між подружжям постійно виникають непорозуміння та сварки. З 2010 року сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Вважає, що збереження шлюбу є недоцільним, так як він набув формального значення. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області від 01 жовтня 2005 року за № 3-57/781 вбачається, що 01 жовтня 2005 року між сторонами по даній справі зареєстровано шлюб (а.с. 6). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 11 травня 2006 року народилася дочка [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження, виданого 10 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 5). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У жовтні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що з 01.02.2003 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 22.11.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 693. В шлюбі в них народився син, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідач не приймає участі у утриманні сина, не бере участь у його вихованні, тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з врахуванням уточнень у розмірі 1/4 з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.04.2016. В судовому засіданні позивач позов підтримала, враховуючи уточнення надані в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У жовтні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що з 09.07.2010 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 04.02.2015 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. В шлюбі в них народився син, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про визначення розміру грошового утримання на дитину, позивач звернулась до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги, якими просила стягнути з Відповідача аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO] у розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, враховуючи уточнення надані в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У жовтні 2015 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернувся [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася судовими повістками, направленими згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України вважаються доставленими належним чином. Враховуючи вищевикладене, а також висловлену письмово згоду представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд. \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не зявився без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У жовтні 2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що померла 16 квітня 2015 року [PERSON] є матірю [PERSON], а він являється її сином. В судовому засіданні заявник [PERSON] свої вимоги підтримав. Заінтересована особа: Перша Полтавська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника. При вирішення даної заяви покладались на розсуд суду. Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлена вимога [PERSON] підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження заявника [PERSON], серії ІІ-УР № 627333, виданого Полтавським міським РАЦС, 21 червня 1960 року, де батьками заявника [PERSON] вказані батько - «Мирошник Іван Прокопович » та мати « Мирошник Тетяна Спиридонівна» (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ №293350, виданого 16 квітня 2015 року, Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, мати заявника [PERSON], померла 1 6 квітня 2015 року, про що здійснено актовий запис за № 511 (а.с.5). В судовому засіданні заявник [PERSON] вказав, що після смерті матері на спадкове майно останньої відкрилась спадщина, в звязку з чим останній звернувся до нотаріуса щодо оформлення права на спадкове майно, але заявнику було відмовлено, посилаючись на те, що прізвище заявника з матірю останнього в різних документах зазначено по-різному, тому заявник [PERSON] змушений був звернутися до суду з даною заявою. З матеріалів вбачається, що в паспорті громадянина України, серії КК № 812845, виданого Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, 14 січня 1999 року, заявника [PERSON] зазначено - [PERSON] ( а.с.3). В свою чергу, як судом встановлено, в свідоцтва про смерть матері заявника прізвище останньої зазначено [PERSON]. Згідно довідки Комунального підприємства «ЖЕО №2» Полтавської міської ради № 9240 від 29.0.2015 року, вказано, що заявник [PERSON] мешкає у м. Полтава [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності матері заявника [PERSON]( а.с.6). Як пояснив в судовому засіданні заявник даний факт необхідно встановити для оформлення спадщини на спадкове майно, яке залишилось після померлої матері [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України суд встановлює факт родинних відносин між фізичними особами. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин є законною та обґрунтованою. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У жовтні 2015 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення опіки та призначення опікуна [PERSON]. В обґрунтування своїх доводів заявниця посилалася на те, що [PERSON], [INFO], є рідною сестрою заявниці [PERSON]. На даний час вона перебуває на лікуванні у Вищетарасівському психоневрологічному інтернаті Дніпропетровської області. [PERSON], [INFO], була визнана недієздатною 14 лютого 2005 року. [PERSON] була призначена опікуном над [PERSON] 20 грудня 2006 року. [PERSON] була матір'ю [PERSON]. 09 серпня 2015 року [PERSON] померла, у зв'язку з чим [PERSON] залишилась без опікуна. Наразі [PERSON] потребує встановлення над нею опіки. Заявниця просила суд: встановити опіку над [PERSON] та призначити [PERSON], [INFO] опікуном над [PERSON], [INFO]. Заявниця у судове засідання зявилася та підтримала заяву у повному обсязі. Вказала на те, що [PERSON] не може самостійно здійснювати свої права та виконувати свої обов'язки та її визнано недієздатною. Просила призначити [PERSON] опікуном [PERSON]. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, відповідно до заяви від 17.11.2015 року просив розглядати заяву без їх участі. Суд, вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON] народилася 19 листопада 1966 року в м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2005 року у цивільній справі № 2-1003/05 р. заяву [PERSON], про визнання фізичної особи недієздатною задоволено, визнано [PERSON], [INFO], недієздатною. Рішенням виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району № 268 від 20 грудня 2006 року [PERSON], [INFO], призначено опікуном над [PERSON], [INFO]. [PERSON] як опікун весь час здійснювала захист прав та інтересів своєї доньки та вчиняла від її імені різні правочини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 651703, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 18.08.2015 року, [PERSON] померла 09 серпня 2015 року. Заявниця [PERSON] є сестрою [PERSON], що підтверджується долученими до заяви свідоцтвом про народження заявниці ( а. с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 336 від 20.11.2015 року можливе виконання [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], обовязків опікуна по відношенню до [PERSON], [INFO]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для призначення заявника [PERSON] опікуном [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У жовтні 2015 року заявник звернувся до суду з даним поданням про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною, оскільки є інвалідом 1 групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, та не може здійснювати свої цивільні права, керувати своїми діями і усвідомлювати їх наслідки, та призначення опікуном останньої [PERSON], яка протипоказань для надання постійної сторонньої допомоги не має, за місцем мешкання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягалась. Представник заявника в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності та задоволенням поданого подання. Зацікавлена особа в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності та задоволенням поданого подання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання обґрунтоване та підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У матеріалах справи наявні копії медичної документації щодо стану здоровя [PERSON], [INFO]. Відповідно до висновку проведеної Комунальною установою Обласна психіатрична лікарня Запорізької обласної ради судово-психіатричної експертизи №725 від 17.12.2015 року, [PERSON], 05.09.1978року народження, виявляє ознаки психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості в ступені не глибокої імбецильності, у силу чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] оскільки недієздатність останньої підтверджується проведеною судово-психіатричною експертизою. Відповідно до положень ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опіку за поданням органу опіки та піклування. Статтею 63 цього Кодексу передбачено, що опікуном може бути призначена лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю за її письмовою заявою. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. [PERSON], [INFO], є фізичною особою з повною цивільною дієздатністю, перебуває в родинних відносинах з [PERSON], є її матірю, мешкають разом за однією адресою, може і згодна виконувати обов'язки опікуна, за місцем мешкання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягалась. Обставин, які виключають можливість належного здійснення функцій опікуна, відповідно до положень ст.64 ЦК України відносно [PERSON] судом не встановлено. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд приходить висновку, що подання органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

у жовтні 2015 року заявник звернувся до суду зданою заявою, у якій з посиланням на ст. 378 ЦПК України просив замінити сторону у виконавчому провадженні по виконанню рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28.07.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ПростоФінанс» заборгованості і розмірі 44634,59 грн. На підставі рішення 28.07.2009 року видано виконавчий лист №2-3547про стягнення заборгованості. Представник заявника посилався на необхідність заміни сторони у виконавчому провадженні на тій підставі, що 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Відповіднодо п.3.3 вказаного договору ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло усіх прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов»язань, правом звернення за зобов»язаннями позичальників на заставне майно та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення. Просив заяву задовольнити. Сторони у судове засідання не з»явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розгляд заяви у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.07.2009 року позов ТОВ «ПростоФінанс» задоволено, стягнуто на користь останнього з[PERSON] заборгованість в розмірі 44634,59 грн. Звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки ВАЗ 21204, 2007 року випуску д.н.з. [NUMBER]. Постановою Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського управління юстиції від 22.03.2010 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-3547 від 28.07.2009 року на підставі вищезазначеного рішення суду. Стягувачем є ТОВ «ПростоФінанс», боржник [PERSON] Відповідно до договору про відступлення прав за договорами забезпечення від 25.05.2012 року укладеним між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредит ні ініціативи» (а.с. 15-24), останній - цесіонарій,- набув право вимоги за кредитним договором № 08001646905 від 05.07.2007 року, де позичальник [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 378 ЦПК України та ч.5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Відповідно до п.1 ч.1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Враховуючи вищевикладене та Правову позицію ВСУ у справі від 20.11.2013 року, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог заявника про заміну сторони у виконавчому провадженні та задоволенні даної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У жовтні 2015 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документу. Свої вимоги мотивує тим, що 02.04.2004 року прийняв в дар квартиру [ADDRESS]. При укладанні договору була допущена описка в написанні його прізвища «[PERSON]» замість «[PERSON]». Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності йому Договору дарування квартири від 2 квітня 2004 року, оскільки іншим чином спір вирішити неможливо. Заявник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність заявника, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємин сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 2 квітня 2004 року між заявником та [PERSON] був укладений договір дарування квартири, відповідно до якого [PERSON] прийняв в дар квартиру [ADDRESS], посвідчений ПН ММНО Дворецькою О.М. При укладанні вказаного договору була допущена описка в написанні прізвища заявника «[PERSON]» замість «[PERSON]». Як вбачається з паспортних даних, прізвище заявника вказано «[PERSON]». Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується доведеність заявлених вимог.

Outcome: approved