Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом в якому зазначає, що 27 квітня 2015 року відповідач позичив у нього 2000 доларів США, що за курсом НБУ становить 56596 грн.40 коп. і що підтверджується відповідною розпискою. Зазначені грошові кошти відповідач зобов`язався повернути до 01.11.2015 року. На день звернення з позовом до суду відповідач борг не повернув, тому просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 54596 грн.40 коп., 3% річних - 4949 грн.47 коп. та витрати по оплаті судового збору - 705 грн. Ухвалою судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2018 року позов було залишено без руху і позивачеві надано строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали. У встановлений строк позивач недоліки, зазначені в ухвалі суду, усунув. 17 січня 2019 року на адресу Дзержинського районного суду міста Харкова з відділу обліку та моніторингу інформації про зареєстроване місце проживання ГУ ДМС України в Харківській області надійшла інформація щодо зареєстровного у встановленому законом порядку місця проживання відповідача. Ухвалою судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 січня 2019 року справу було передано до Харківського районного суду Харківської області за підсудністю. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2019 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 11 травня 2019 року пакет документів, який надсилався відповідачеві, повернувся до канцелярії суду у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання, що не дало змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення. Статтею 128 ЦПК України встановлено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з вимогами ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Оскільки відповідач не повідомляв судові про зміну місця проживання, у суду немає відомостей щодо його офіційної електронної адреси, у суду відсутня можливість сповістити відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення, а тому, суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином про наявність позову в суді та про необхідність надати свої письмові пояснення щодо нього і вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з відсутністю клопотань сторін про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, суд відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2015 року відповідач позичив у позивача кошти у розмірі 2000 доларів США, що еквівалентно 54596 грн.40 коп. і які зобов`язався повернути до 01.11.2015 року (а.с.14). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 статті 1049 ЦК встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми боргу у розмірі 54596 грн.40 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні. Що стосується позовних вимог щодо стягнення 3% річних за прострочку виконання зобов`язання, суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач позичив у позивача 56596 грн.40 коп. На час звернення позивача до суду, а саме - 01 жовтня 2018 року, термін прострочки відповідача становить 1066 днів. Таким чином, 3% річних, які повинен сплатити відповідач позивачеві за прострочку виконання зобов`язання становить 4958 грн. 77 коп. (56596 грн.40 коп. х 1066 днів х 3%) : 365 днів. Однак, оскільки у відповідності з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а позивач у своєму позові просив стягнути з відповідача 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 4949 грн.47 коп., то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача саме цю суму штрафних санкцій. У судовому засіданні встановлено, що згідно з квитанцією №17983842 від 12 жовтня 2018 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 705 грн. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги були задоволені у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у вказаному розмірі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved