Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачів аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менш 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з липня 2019 року на обліку Служби перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дітина, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Зазначає, що відповідно до свідоцтва про народження матір`ю дитини є [PERSON] , батько - [PERSON] . Відповідно до ропорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 25.09.2019 року № 879 «Про негайне відібрання дитини» малолітнього [PERSON] відібрано від матері та батька, у зв`язку із безпосередньою загрозою для життя та здоров`я дитини. Крім того, після відібрання дитини до Служби відповідачі не зверталися, подальшою долею дітини не цікавилися, батьки самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини. З огляду на зазначене, батьки дитини самоусунулися від своїх батьківських обов`язків, не дбають про фізичний та розумовий розвиток своєї дитини. Ухвалою суду від 21.10.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У підготовчому засіданні 05.02.2020 року представник позивача уточнила позовні вимоги, а саме: у зв`язку із смертю [PERSON] [INFO], представник позивача просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менш 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою суду від 05.02.2020 року (протокольна) прийнято заяву представника позивача про уточнення позовних вимог. Ухвалою суду від 05.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. До початку судового засідання представник позивача, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Як вбачається з наданих документів, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12.02.2019 року, виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 375. Вказана дитина перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, оскільки батьки дитини ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо утримання, виховання і догляду за дитиною (наказ служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 15.07.2019 року №143). Крім того, до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшла колективна заява від сусідів [PERSON] та [PERSON] , в якій зазначено , що [PERSON] та [PERSON] часто залишають свою малолітню дитину одну вдома, між батьками постійно виникають сварки, свідками яких є сусіди та їх малолітній син [PERSON] . Також, в заяві зазначено, що в квартирі, де проживають [PERSON] та [PERSON] із сином [PERSON] , антисанітарні умови, мотлох, який батьки збирають вночі, смердить навіть у спільному еоридорі під`їзду. Сусіди два рази викликали газову службу, у зв`язку з тим, що з квартири [PERSON] був чутний сильний запах газу. Під час планового відвідування сім`ї [PERSON] , 03.09.2019 року комісіі Служби вдалось потрапити до квартири, де проживають [PERSON] та [PERSON] із сином [PERSON] , та встановлено, що санітарно-гігієнічний стан квартири був незадовільний, оскільки в квартирі сталась пожежа, вікна без скла, закриті плівкою. З`ясовано, що у дитини є памперси, дитяча молочна суміш в достатній кількості, наявний сезонний одяг, але в неналежному стані - брудний. По всій квартирі розкидані речі, помешкання захаращене, що підтверджується наданими позивачем актами обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 11.02.2019 року та 03.09.2019 року . Зі слів батьків малолітнього [PERSON] , вони мають наркотичну залежність, сусіди про родину відгукуються негативно. Розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 25.09.2019 року № 879 «Про негайне відібрання дитини» малолітнього [PERSON] відібрано від матері та батька, у зв`язку із безпосередньою загрозою для життя та здоров`я дитини і влаштовано до Київського міського будинку дитини імю [PERSON] (м.Ворзель). Також, судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.10.2019 року, актовй запис №17226. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] не піклується про свою дитину, не цікавляться станом її здоров`я, не виконує своїх батьківських обов`язків. Пленуму Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.12 ч.2 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач, маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки, умисно самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (зі змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 року, передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки. На підстави ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в т.ч. і орган опіки та піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не бажає займатись вихованням дитини та виконувати свої батьківські обов`язки, в зв`язку з чим суд, як крайньою мірою, вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дитини з боку батька, небажання відповідача та його свідоме ухилення займатися вихованням сина та матеріально забезпечувати, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обгрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст.166 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення його батьківських прав. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає за необхідне зазначити про таке. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приписами ст.182 ч.2 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком вдітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Згідно ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в частці від доходу батька. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, стан здоров`я задовільний, утриманців не має, дитина проживає у дитячому будинку. За вказаних обставин суд, з метою дотримання прав та інтересів малолітньої дитини, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам сторін та чинному законодавству. Аліменти підлягають стягненню на користь державного закладу, в якому перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] . На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли повне підтвердження в ході судового розгляду. Згідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 08.10.2019 року. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також з відповідача згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1409,6 грн. (за 2 вимоги немайнового характеру по ставкам, що діяли на час звернення позивача), оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі закону. На підставі ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст. 3, 150, 155, 157,166, 180-182, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved