Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, та додаткові витрати на сина, що викликані розвитком здібностей їхньої дитини. В обґрунтування вимог зазначає, що спільний з відповідачем повнолітній син проживає разом з нею. 2011 року син [PERSON] вступив до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, де навчається на денній формі на платній основі. Загальна вартість освітньої послуги становить 53 920 грн. Відповідач від участі в додаткових витратах на сина ухиляється, хоч і спроможний нести витрати по утриманню сина пов'язані з навчанням. Витрати за кожний навчальний рык становлять у розмірі 13 482 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів на період навчання у розмірі ? частини, в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити та справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 198 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO], який навчається на юридичному факультеті у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на 4-му курсі денної форми навчання (а.с. 12). Відповідач добровільно допомоги на його утримання не надає. Тому, враховуючи згоду і можливість відповідача та необхідність в забезпеченні [PERSON], з відповідача слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Стосовно вимог позивачки щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на сина [PERSON], що викликані розвитком його здібностей, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки згідно вимог ст. 185 СК України батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, а відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки [PERSON] досяг повноліття, та на даний час не є дитиною, в розумінні Сімейного Кодексу України, то суд вважає що не має підстав для задоволення даних вимог. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial