Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У жовтні 2014р. позивачка - [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] та [PERSON] (Відповідачі) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просила визнати Відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Свою позовну заяву Позивачка мотивувала тим, що вона постійно проживає і зареєстрована у квартирі за адресою [ADDRESS], яку отримав її чоловік по ордеру № Г-268290 від 05 листопада 1975 року. 09 грудня 1988 року вона та її доньки, [PERSON] та [PERSON], поселились та прописались у вказаній квартирі. У 1994 р. її чоловік - [PERSON], помер. З доньками у неї склалися складні відносини і після досягнення ними повноліття вони припинили підтримувати з нею будь-які стосунки. Таким чином Відповідачі не проживають за місцем реєстрації багато років, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири, а тому втратили право на користування жилим приміщенням. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 26.11.2014р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с.36). В судовому засіданні представник Позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Враховуючи, що Відповідачі у судове засідання не з'явилися, своїх представників для участі у розгляді справи не направили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали, а Представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Шевченківської ради від 27.10.1978 р № 1703 гр. [PERSON] було видано Ордер від 05.11.1975р. № Г-268290 на право зайняття однієї кімнати в ізольованій квартирі [ADDRESS] (а.с.8). 10.03.1984 р.[PERSON] одружився (актовий запис № 344 від 10.03.1984р.) з позивачкою у справі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Відділом Загсу Мінського району м. Києва ( а.с.9). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.10,11.) Згідно Довідки форми №3 про склад сім'ї з 1988 року у вказаній квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO]- дружина наймача (позивачка), [PERSON] [INFO]-дочка, та [PERSON] [INFO] - дочка(а.с.13). При цьому,з довідки також вбачається, що квартира не приватизована, власником особового рахунку вказаної квартири значиться гр.[PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12) . Актами про встановлення факту не проживання [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації від 05.03.2014р. та 19.11.2014р . відповідно складеними комісією у складі майстрів та паспортиста ТОВ «Київжитлосвіт» та мешканцями будинку [ADDRESS], встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживають. (а.с.14, а.с.43). Статтею 163 Житлового кодексу Української РСР зазначено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України). З огляду на те, що як встановлено у судовому засіданні Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] не проживають у [ADDRESS] більше 6 місяців, доказів, які б підтверджували поважність причин відсутності Відповідачів за зареєстрованим місцем проживання в матеріалах справи не міститься, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з Відповідачів на користь Позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 383, 391,405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 150, 163 ЖК Української РСР, та

Outcome: approved