Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною скаргою у якій просив: визнати неправомірними дії та рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві Слободчика Д.Г. щодо несвоєчасного сповіщення про відкриття виконавчого провадження №46845872 та ненадання строку для самостійного виконання рішення суду; визнати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві Слободчика Д.Г. про розшук майна боржника від 25.03.2015 року, винесену в межах виконавчого провадження №46845872, відкритого за виконавчим листом №2/756/3375/14 від 04.02.2015 року Оболонським районним судом м. Києва неправомірною і скасувати цю постанову. В обґрунтування скарги [PERSON] вказував, що постанова державного виконавця Відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції в м. Києві Слободчика Д.Г. від 16.03.2015 року за №46845871 «Про відкриття виконавчого провадження» про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 120 669 грн. 63 коп. із пропозицією добровільного виконання рішення до 22.03.2015 року була відправлена державною виконавчою службою лише 14.04.2015 року, а отримана скаржником 16.04.2015 року. При цьому, 17.04.2015 року [PERSON] отримав іще одну постанову від 25.03.2015 року «Про розшук транспортних засобів» за якою у зв»язку з невиконанням у добровільному порядку рішення суду оголошено в розшук транспортні засоби які належать [PERSON] Таким чином, за твердженням скаржника, державний виконавець Відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції в м. Києві Слободчик Д.Г. при вчиненні виконавчих дій порушив Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкцію з організації примусового виконання рішень. З огляду на зазначене, [PERSON] просив про задоволення скарги. В судовому засіданні скаржник пояснив, що йому не надали встановлений законом строк, з моменту отримання постанови «Про відкриття виконавчого провадження», для добровільного виконання виконавчого документа, хоча не заперечував, що з моменту винесення рішення та станом на час розгляду даної скарги будь-яких оплат, або ж дій які свідчили б про наміри добровільного виконання рішення не здійснював. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві Слободчик Д.Г., або ж інший представник Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з»явився, причин неявки до суду не повідомили. Заслухавши, пояснення скаржника, дослідивши інші докази у справі, суд встановив наступне. На виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2014 року у цивільній справі №2/756/3375/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики 04.02.2015 року видано виконавчий лист №2/756/3375/14. Згідно постанови державного виконавця Відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції в м. Києві Слободчика Д.Г. від 16.03.2015 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 120 669 грн. 63 коп. та запропоновано боржнику самостійно виконати рішення до 22.03.2015 року. Також, 25.03.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві Слободчиком Д.Г. винесено постанову «Про розшук транспортних засобів» за якою у зв»язку з невиконанням у добровільному порядку рішення суду оголошено в розшук транспортні засоби які належать [PERSON] З матеріалів справи та копій документів виконавчого провадження вбачається, що постанов від 16.03.2015 року «Про відкриття виконавчого провадження» ВП №46845871 дійсно надіслана боржнику лише 14.04.2015 року і отримана [PERSON] 16.04.2015 року, а постанова «Про розшук транспортних засобів» від 25.03.2015 року ВП №46845871 надіслана боржнику 15.04.2015 року та отримана останнім 17.04.2015 року. У відповідності до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам. Таким чином, [PERSON] отримавши несвоєчасно документи виконавчого провадження не був позбавлений можливості звернутися із відповідною заявою про відкладення провадження виконавчих дій. Твердження скаржника про порушення державним виконавцем вимог закону щодо обов»язку надати боржнику достатній термін для добровільного виконання виконавчого документа з моменту отримання Постанови спростовується змістом п.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» за яким у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до п'ятнадцяти днів з моменту винесення постанови про примусове виселення боржника, а отже встановлює строк для добровільного виконання рішення суду на власний розсуд у межах строків визначених законом. Більше того, в судовому засіданні з»ясовано, що з моменту винесення рішення від 15.10.2014 року та станом на час розгляду даної скарги, навіть після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, будь-яких оплат, або ж дій які свідчили б про наміри [PERSON] добровільного виконання рішення не здійснено. П 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, на який посилається у своїй скарзі [PERSON], регламентує послідовність дій державного виконавця перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, при цьому не регламентує дій виконавця перед винесенням постанови про розшук транспортних засобів. Зі змісту ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що необхідність винесення постанови про розшук транспортного засобу боржника з»ясовується державним виконавцем, який і приймає відповідне рішення яке спрямоване на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання. При цьому невжиття державним виконавцем заходів щодо розшуку передбачає можливість оскарження його дій, бездіяльності, крім іншого, стягувачем який зацікавлений у виконанні рішення. З огляду на зазначене, на думку суду, скарга [PERSON] є такою, що не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed