Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з даним позовом, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що вона, [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 01 березня 2011 року та від подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя в них із відповідачем не склалося та 08 липня 2013 року Шевченківським районним судом м. Львова було винесено рішення про розірвання шлюбу. 17 травня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір про проживання дитини та про участь у її вихованні. Згідно п.4 даного договору [PERSON] зобовязується брати участь у вихованні та утриманні сина добровільно, незалежно від стосунків подружжя. Проте відповідач виїхав на постійне місце проживання в [INFO], добровільну матеріальну допомогу на утримання сина не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. На даний час вона не працює, тому утримувати дитину самій їй дуже важко. Син часто хворіє, що потребує додаткових витрат на його лікування та розвиток. Вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки для отримання заробітку виїжджає на роботу за межі України та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн. У звязку в вищенаведеним, вона вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Додатково позивач пояснила, що у 2012 році відповідач на лікування сина дав 16000 грн., решту коштів дала вона та її батьки та всього було витрачено на лікування дитини близько 40 000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 10 травня 23016 року позов визнав частково та пояснив, що раніше він працював дільничним інспектором міліції у Жовківському РВ ГУ МВС України у Львівській області, а в даний час він не працює. Він дійсно інколи їздить в [PERSON], однак заробітків від цього не має. З 2013 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та спроможний сплачувати аліменти в розмірі 400 грн. В наступні судові засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували між собою шлюб 01 березня 2011 року у міському відділі актів державної реєстрації цивільного стану Львівського міського управління юстиції та від подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні, долученими до справи копією свідоцтва про народження дитини, копією рішення суду та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались. У судовому засіданні встановлено, що сторони 17 травня 2013 року уклали договір про проживання дитини та про участь у її вихованні. Пунктом 4 даного договору передбачено, що батько зобовязується брати участь у вихованні та утриманні сина добровільно незалежно від стосунків подружжя. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу України. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище сторін та положення вищевказаного матеріального законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на дитину слід задовольнити частково.

Outcome: partial