Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., треті особи АТ «Укрсоцбанк», приватний виконавець Говоров П.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5083, на підставі якого стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором банківського поточного (карткового) рахунку № [NUMBER] від 18.04.2012, укладеного між позивачем [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк», відповідно до якого банком було відкрито рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію). Позивач вважає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що у документах, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, були відсутні докази безспірності заборгованості боржника перед кредитором. Крім того, з часу настання права вимоги пройшло більше трьох років, що виключає можливість здійснення виконавчого напису. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29.12.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для конкретизації позовних вимог (а.с. 17). Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16.01.2019 року позовну заяву направлено за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва (а.с. 26). Постановою Київського апеляційного суду від 28.02.2019 року ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16.01.2019 року змінено та справу направлено для розгляду до Печерського районного суду м. Києва (а.с. 42-43). Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ від 07.03.2019 року вказана справа розподілена для розгляду судді Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В. (а.с. 46). Ухвалою суду від 11.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження, копії якої направлені учасникам справи, одночасно у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. витребувано копії всіх документів, які стали підставою для вчинення 19.09.2018 року виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за № 5083 (а.с. 48). 23.04.2019 року відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. через канцелярію суду надала відзив на позов, згідно з яким просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що АТ «Укрсоцбанк» були надані всі необхідні документи, за умови надання яких, може бути вчинений виконавчий напис і у межах строку, протягом якого може бути вчинений виконавчий напис. Таким чином, вважала, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, вона діяла у межах та відповідно до вимог чинного законодавства, а доводи позивача про порушення нотаріусом норм законодавства при вчиненні виконавчого напису є недоведеними. Крім того, зауважила, що нотаріус в даній справі є неналежним відповідачем, оскільки цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Крім того, на виконання ухвали суду відповідачем були надані документи, які стали підставою для вчинення 19.09.2018 року виконавчого напису нотаріуса (а.с. 52-70). 10.05.2019 року позивачем подано клопотання про приєднання до матеріалів справи копії документів, які підтверджують майновий та сімейний стан позивача та про залучення в якості третьої особи ТОВ «Кредитні ініціативи», оскільки останнє набуло право вимоги за кредитним договором, відповідно до укладеного між товариством та АТ «Укрсоцбанк» договору факторингу №2 від 25.03.2019 року (а.с. 71-96). Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року за клопотання позивача вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 97). Ухвалами від 11 лютого 2020 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївна копії усіх документів, які стали підставою для посвідчення виконавчого напису нотаріуса № 5083 від 19.09.2018 року та залучено до справи в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (а.с. 115, 116). У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Інші учасники справи до судового засідання не з`явились. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з копією анкети № 038100001481 про приєднання до Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів - фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» та заяви про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку позивач [PERSON] підтвердив укладення між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» договору банківського поточного (карткового) рахунку № 0395/013893 від 18.04.2012 року, а саме відкриття карткового рахунку № [NUMBER] зі встановленням кредитної лінії (овердрафт) у сумі не більше 50 000 грн. строком на рік з моменту надання кредиту з можливістю його автоматичного продовження, процентна ставка за користування кредитною лінією до 15 числа місяця наступного за місяцем формування щомісячної виписки - 0,10 % річних, з 15 числа місяця наступного за місяцем формування щомісячної виписки - 38% річних, процентна ставка за користування овердрафтом встановлюється в розмірі 48% річних (а.с. 7-8). 19.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис № 5083 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» за договором банківського поточного (карткового) рахунку № [NUMBER] від 18.04.2012 року в розмірі 57 272 грн. 04 коп. за період з 18.04.2012 року по 30.05.2018 року (а.с. 6). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 03.10.2018 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 5083 виданого 19.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. (а.с. 13). Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Разом з тим, відповідно до ст.14 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Частина 1 ст. 48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем є особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав. На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Спори про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково розглядаються судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса (п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з аналізу вказаних норм, нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. При цьому такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства як спір про право. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №753/4294/17-ц судом наведено правовий висновок про те, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судами за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів. Зауважено, що нотаріус не може бути відповідачем у процесі, а може бути залучений до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, у даному випадку, приватний нотаріус Гамаль І.М. є неналежним відповідачем у справі, на відміну від АТ «Укрсоцбанк», яке є стягувачем у даному спорі. Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Тобто, саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Зі змісту зазначених норм права слідує, що залучення у справі співвідповідача і заміна неналежного відповідача належним можливі лише за клопотанням позивача на певній стадії процесу, а саме, до закінчення підготовчого провадження у справі. Суд звертає увагу, що на час звернення позивача [PERSON] до суду з даним позовом ТОВ «Кредитні ініціативи», яких позивач просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, ще не набуло право грошової вимоги за договору банківського поточного (карткового) рахунку № 0395/013893 від 18.04.2012 року, оскільки договір факторингу №2 від 25.03.2019 року, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи». Отже, АТ «Укрсоцбанк» є кредитором за вищевказаним кредитним договором на час виникнення спірних правовідносин, а як наслідок, може бути стягувачем, у разі залучення останнього відповідачем у вирішенні спорі. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем клопотання про заміну неналежного відповідача на належного в суді не заявлялось. Суд з власної ініціативи позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого ст. 55 ЦПК. Враховуючи, що позивач [PERSON] пред`явив позов до неналежного відповідача, а клопотання про його заміну не заявляв, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду із позовною заявою до належного відповідача з урахуванням вимог щодо предметної та суб`єктної юрисдикції. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed