Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

У квітні 2015 року Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №5 звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення відшкодування завданої шкоди в розмірі 14263 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 04 лютого 2015 року в результаті обстеження квартири №90, розташованої в будинку №75 по вул.Добровольського в м.Комсомольську Полтавської області, де раніше проживала громадянка [PERSON], було виявлено, що відповідачем [PERSON] пошкоджено і викрадено обладнання та оздоблення квартири на загальну суму 14263 грн. У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №5 м.Комсомольська (далі - КЖЕП №5) та Територіальної громади м.Комсомольська в особі Комсомольської міської ради Полтавської області про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності в порядку спадкування (а.с.22). Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з лютого 2005 року і до моменту відкриття спадщини він та [PERSON] проживали в спірній квартирі однією сімєю, вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] відповідач займався її похованням. В звязку із тим, що [PERSON] заповіту не залишила та інших спадкоємців не має, [PERSON] має право на спадкування спірної квартири як особа, яка проживала з померлим однією сімєю не менш пяти років до часу відкриття спадщини. Ухвалою суду від 22 липня 2015 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №5 м.Комсомольська (а.с.42). В судовому засіданні представники КЖЕП №5 наполягаючи на задоволенні первісного позову пояснили, що 13 червня 2011 року померла [PERSON], яка проживала в спірній квартирі та була її власником. Ніхто із можливих спадкоємців права на цю квартиру не заявив. 04 лютого 2015 року згадану квартиру було обстежено комісією КЖЕП №5 та виявлено, що в квартирі відсутні дверні полотна, розукомплектована газова плита, відсутні раковина, змішувачі, вентиляційні решітки, електрична розподільча коробка тощо, а всього майна на загальну суму 14263 грн. Комісією було встановлено, що згадане майно викрав відповідач [PERSON], який мав доступ до цієї квартири. Вартість викраденого та пошкодженого майна підтверджується розрахунком позовної суми, здійсненим головним інженером КЖЕП №5 на підставі відомостей про вартість майна, отриманих з мережі Інтернет. Будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, представник Комсомольської міської ради (відповідача за зустрічним позовом) до залу суду не зявився, звернувся до суду із заявою від 03.08.2015 року, в якій зазначив, що проти задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечує та прохав розглядати справу в його відсутність (а.с.52). При цьому у визначені ч.2 ст.27 та ч.1 ст.131 ЦПК України строки, тобто до початку розгляду справи по суті, представник Комсомольської міської ради не надав суду доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував би заперечення проти первісного або зустрічного позовів. З огляду на викладене та з урахуванням положень, закріплених в ч.2 ст.131 ЦПК України, судом не задоволено письмове клопотання представника міської ради про відкладення судового засідання 21 серпня 2015 року з мотивів необхідності підготовки заперечень проти зустрічного позову і бажання представника міської ради приймати участь в розгляді справи (а.с.104). Згадане клопотання розцінено судом як зловживання з боку представника міської ради своїми процесуальними правами та порушенням положень, визначених ч.3 ст.27 ЦПК України, тим більше, що на той час судом вже було допитано всіх заявлених сторонами свідків (сім осіб) та досліджено всі надані сторонами докази. Крім того, і в це судове засідання (21.08.2015 року), і в попереднє (11.08.2015 року), представник міської ради не зявився без поважних причин, тому судом вирішено спір на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи за зустрічним позовом Комсомольська державна нотаріальна контора до залу суду не зявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутність її представника. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що первісний позов КЖЕП №5 є безпідставним і задоволенню не підлягає, а зустрічний позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Виходячи із змісту ст.258 ЦПК України встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки, юридичний інтерес особи, яка звертається із відповідною заявою, має бути безумовний. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, рішення суду про встановлення такого факту є підставою для оформлення спадщини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть 13 червня 2011 року померла [PERSON] (а.с.25), яка постійно проживала в [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з вказаної квартири, яка належала їй на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 вересня 2003 року (а.с.29). Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за життя [PERSON] заповіт не складався. 03 листопада 2011 року [PERSON] звернувся до Комсомольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності йому було відмовлено у звязку із відсутностю судового рішення про встановлення факту спільного проживання із померлою однією сімєю. (а.с.49-51). Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що добре були знайомі із [PERSON] та [PERSON], за її життя. [PERSON] була самотньою жінкою і починаючи з 2005 року вона та [PERSON] спільно проживали за вказаною вище адресою, були повязані спільним побутом, піклувалися один за одним, мали спільний бюджет, взаємні права та обовязки, між ними склалися теплі відносини і вони фактично проживали однією сімєю до моменту смерті [PERSON] Позивач постійно проявляв турботу по відношенню до [PERSON], вони спільно придбавали побутову техніку для спірної квартири та робили в ній ремонт за кошти, зароблені [PERSON] Наведенні вище показання свідків, крім пояснень [PERSON], підтверджуються наданими суду накладними і гарантійними документами на побутову техніку та на придбання будівельних матеріалів, відповідно до яких їх було придбано у період починаючи з квітня 2005 року по липень 2010 року (а.с.68-88). Крім показань свідків, факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] підтверджується також письмовими доказами, а саме: платіжними документами та довідкою, які підтверджують ту обставину, що [PERSON] організовував та ніс витрати на ритуальні послуги повязані із похованням [PERSON], отримував допомогу на її поховання (а.с.30-34, 38,39). Лікарським свідоцтвом про смерть №482 від 15 червня 2011 року, в якому зазначено, що його отримував [PERSON] (а.с.26). Відомостями Комсомольської державної нотаріальної контори, відповідно до яких 03 листопада 2011 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини (а.с.49-51). Крім того, на підтвердженням спільного проживання, пов'язаності спільним побутом, наявності у минулому між ним та померлою взаємних прав та обов'язків, є надані [PERSON] квитанції на оплату комунальних послуг за адресою спірної квартири, датованих періодом починаючи з січня 2012 року по січень 2015 року, тобто до і після відкриття спадщини (а.с.56-65). Фактично в судовому засіданні представники КЖЕП №5 визнали ту обставину, що з моменту відкриття спадщини і до 2015 року включно [PERSON] відкрито та безперешкодно користувався спірною квартирою, а після того, як представники позивача стали вимагати звільнити це приміщення, відповідач самовільно вивіз з квартири майно спадкодавця, що і було підтверджено актом КЖЕП №5 від 04 лютого 2015 року (а.с.5). У відповідності до положень, закріплених в ч.1 ст.61 ЦПК України, зазначені вище обставини, що визнані учасниками судового розгляду, не підлягають доказуванню. У відповідності до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1264 ЦК Украї\\ни, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо. Із змісту п.5.1. [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 вбачається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України \~про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності\~Цивільним кодексом України\~(п. 21 ППВС від 30 травня 2008 року №7). До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд має право розглядати справи про встановлення фактів, які згідно з законом породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що встановлення факту проживання однією родиною між [PERSON] та [PERSON] має значення для прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла 13 червня 2011 року. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] та про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на спірну квартиру є обґрунтованими і підлягаючими до задоволення. З огляду на викладене, вимоги КЖЕП №5 про покладення на [PERSON] обовязку по відшкодування майнової шкоди в розмірі 14263 грн. задоволенню не підлягають, так як вони ґрунтуються на довільному та хибному тлумаченні правових норм, закріплених в статтях 1166 та 1192 ЦК України. Будь-яких доказів на підтвердження того, що своїми діями або бездіяльністю [PERSON] завдав позивачу (КЖЕП №5) майнової шкоди, рівно як на підтвердження того, що КЖЕП №5 мав право на майно, що знаходилося в спірній квартирі, суду не надано. Заперечуючи проти задоволення позову представники КЖЕП №5, крім недоведеності факту проживання однією сімєю, посилались на пропущення [PERSON] трьохрічного строку позовної давності. Проте, враховуючи, що КЖЕП №5 не є належним відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] та за відсутності такої заяви від належного відповідача міської ради, суд вважає, що до винесення рішення по суті справи стороною у спорі щодо права власності на спірне нерухоме майно заява про застосування позовної давності не подавалася, тому підстав для застосування положень, закріплених в ч.3 та ч.4 ст.257 ЦК України, суд не має. В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що до 2015 року включно він відкрито користувався спірною квартирою і після смерті [PERSON] продовжував сплачувати комунальні послуги за цією адресою, в тому числі і позивачу КЖЕП №5, яким протягом 2011-2014 років право [PERSON] на спірну квартиру не оспорювалося, тому підстав для застосування строку позовної давності не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved