Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

У жовтні 2018 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач вказує, що 16.11.2017року придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS] на електронних торгах, що організовувались ДП «Сетам». На час виставлення квартири на торги, у ній були зареєстровані колишній власник [PERSON] та його родичі, які майнових прав на вказану квартиру не мали. Ніхто із зареєстрованих мешканців у квартирі не проживав. Після реєстрації права власності на придбану квартиру позивач звернувся до Центру адміністративних послуг Дарницького району м. Києва з заявою про зняття з реєстрації колишніх мешканців, [PERSON] , як колишнього власника було знято з реєстрації, а в знятті з реєстрації відповідачів по справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було відмовлено, оскільки вони ніколи не були власниками вказаного житла. Позивач зазначив, що вже майже рік мешкає в придбаній квартирі, відповідачі жодного разу до квартири не приходили, намагання розшукати їх не принесли результатів. Враховуючи, що відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS] , але нарахування за комунальні послуги проводяться пропорційно кількості зареєстрованих осіб, позивач фактично несе додаткові витрати по утриманню власності. Приймаючи до уваги зміст заявлених вимог, враховуючи уточнення до позову, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, заслухавши пояснення свідка [PERSON] , вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер:1209, виданого 11.12.2017року приватним нотаріусом КМНО Любенко Т.М. власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] . За вищезазначеню адресою зареєстровано три особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є членами сім`ї попереднього власника квартири [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2 встановив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захисти права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. За змістом абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачами, які не скористались своїми процесуальними правами подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні встановлені обставини, які відповідно є правовою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved