overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував 10 травня 2014 року з відповідачем шлюб. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, тому просив суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.05.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 187 (а.с. 8). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 19.06.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 1148. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось тому, що відповідач останнім часом зловживає спиртними напоями. Між сторонами склалися неприязні стосунки. На думку позивача, шлюб є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними вже тривалий час мають негативний характер, також між ними відсутнє нормальне спілкування. Тому продовжувати шлюбні відносини позивач не має бажання. [PERSON] постійно нехтує сімейними цінностями та з її ініціативи постійно виникають суперечки. Позивач із примиренням категорично не згодний. Просить розірвати його шлюб з [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України суд ухвалив заочний розгляд справи у відсутність відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.06.2011 року, виданого відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області судом встановлено, що 19.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1148. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 3). Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 25.04.2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем та проживав з нею разом до 1 грудня 2014 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалось через психологічну несумістність, різні погляди на життя та ведення спільного господарства, що призводило до суперечок, які негативно впливають на виховання спільних дітей та травмують дитячу психіку. Позивач зазначає, що з 1 грудня 2014 року між ними спільне господарство та проживання не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу, на думку позивача, не можливе, спору про поділ майна не має, кошти на утримання дітей [PERSON] надає добровільно. Просить розірвати його шлюб з [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також залишити за ним судові витрати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Просила залишити їй шлюбне прізвище. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 161754 від 26.03.2015 року, виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що 25.04.2007 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 704 (а.с. 13). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 21, 22). Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони протягом шести місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на його прохання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Кам'янобрідської селищної ради Баранівського району Житомирської області, просив ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після [PERSON], яка померла [INFO] в смт. Кам'яний Брід Баранівського району Житомирської області. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцем першої черги є лише він. На звернення до нотаріуса за оформленням спадщини, йому було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що позивач фактично користувався спадковим майном, оскільки є співвласником житлового будинку з померлою, тому вважав, що цього достатньо для прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - Кам'янобрідської селищної ради Баранівського району Житомирської області подав до суду лист, в якому не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу без участі представника селищної ради. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження від 28.11.1970 року та свідоцтва про укладення шлюбу від 26.03.1983 року (а.с. 4-5). Згідно з копією свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] в смт. Кам'яний Брід Баранівського району Житомирської області (а.с. 8). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка видана Баранівською державною нотаріальною конторою, щодо [PERSON], яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась. Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити йому додатковий строк для подання заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із заявою про встановлення опіки над недієздатною особою. Вказував, що 08.12.2014 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду його бабусю [PERSON], 1935 р.н. визнано недієздатною та призначено над нею опікуном його матір [PERSON]. Посилаючись на відсутність у матері можливості вирішувати усі проблеми, які виникають внаслідок хворобливої поведінки бабусі, заявник просив призначити його опікуном над своєю бабусею. В судове засідання заявник не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування, просив заяву задовольнити. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 08.12.2014 року по справі № 357/9070/14-ц [PERSON], [INFO] визнано недієздатною та призначено над нею опікуном [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що заявник є онуком недієздатної [PERSON] Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. У відповідності до положень ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Приписами ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. У відповідності до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. В матеріалах справи міститься подання виконавчого комітету Білоцерківської міської ради в якому висловлено прохання встановити опіку над [PERSON] та призначити її опікуном [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» про повернення депозитного вкладу та відсотків. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 лютого 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 054636, відповідно до умов якого позивач вніс на депозитний рахунок відкритий у банку 47020,00 доларів США., а банк зобовязався нараховувати та сплачувати проценти із розрахунку 10,00 відсотків річних. Строк дії договору сторони узгодили по 03 лютого 2016 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явився, при цьому 15.05.2015 подав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, а також розглядати справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, при цьому 19.06.2015 також подала до суду заяву, в якій позов визнала, просила суд після розірвання шлюбу залишити прізвище набуте при укладенні шлюбу - [PERSON], а також розглядати справу за її відсутності. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд дійшов такого. 22 березня 2008 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили у грудні 2014 року, після чого проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України ) позов про розірвання\~шлюбу\~може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з\~реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між ним та нею був укладений шлюб та зареєстровано 25.09.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №279. Спільне життя не склалося з тих причин, що різні типи характерів. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Сторони у судове засідання не зявилися, але надали письмові заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Сторони у шлюбі з 25.09.2012 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ №063299, виданого 25.09.2012 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сімї є неможливим, фактичні шлюбні відносини припинено та збереження родини суперечило б інтересам сторін, так як позивач створила іншу родину. Дитина проживає разом з позивачем. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з заявою та просив суд встановити, що він є двоюрідним племінником [PERSON], [INFO], а останній - відповідно - є його двоюрідним дядьком. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є двоюрідним племінником [PERSON] На даний час його двоюрідному дядьку виповнилося 90 років, а його батьки давно померли. У зв'язку з необхідністю визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки заявник звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження. Батько [PERSON] [PERSON] народився в 1897 році, а документів на підтвердження цього факту в сімейних архівах не збереглося. Заявник має достатньо доказів, які підтверджують родинні зв'язки з [PERSON]. [PERSON], будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи в судове засідання не з'явився, а його представник подав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. Заінтересована особа про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду листа, в якому просила розглянути справу у відсутність їхнього представника. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. Дівоче прізвище матері заявника [PERSON] - «[PERSON]». Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] являється двоюрідним братом [PERSON], матір'ю якої є [PERSON]. Остання являється рідною сестрою [PERSON]. Батько [PERSON] [PERSON] являється рідним братом [PERSON]. [PERSON] є батьком [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вказане підтверджується також показами свідка [PERSON] в судовому засіданні 31.08.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. [PERSON], звертаючись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON], надав належні докази того, що [PERSON] є двоюрідним братом матері заявника [PERSON], а отже, [PERSON] являється двоюрідним племінником [PERSON]. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви та встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що він є власником жилого будинку [ADDRESS] У вказаному жилому будинку зареєстроване місце проживання його сина - [PERSON] Посилаючись на те, що з початку 2006 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, комунальні послуги не оплачує, у користуванні жилим приміщенням [PERSON] жодних перешкод не чиниться, жодної домовленості щодо користування жилим приміщенням між ним та [PERSON] не існує, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у жилому будинку [ADDRESS] У судове засідання [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглядати у його відсутність. [PERSON] про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача не надходило, причини неявки не повідомив, за таких обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 5, 7). Місце проживання відповідача у спірному жилому приміщенні зареєстровано з 28 січня 2006 року (а.с. 10), однак за місцем реєстрації [PERSON] не проживає понад рік, про що свідчить акт (а.с. 11). Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи, що [PERSON] понад рік не проживає у жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS], без поважних причин, наявності домовленості щодо користування жилим приміщенням між сторонами по справі судом не встановлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved