Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що є власником квартири [ADDRESS] . Крім нього, у цій квартирі зареєстрована донька його дружини [PERSON] - [PERSON] , яка на протязі останніх 12 років у цій квартирі не проживає, оскільки виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. Оскільки [PERSON] виїхала зі спірної квартири, в ній не проживає без поважних причин понад рік, але залишається зареєстрованою в цій квартирі, [PERSON] просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому відповідно ст. 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Представник Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації до суду не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за участі представника, при постановленні рішення поклався на розсуд суду. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 08.06.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В., [PERSON] від свого імені та імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Зі змісту акту від 18.10.2019 року вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з квітня 2007 року не проживає. Статею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі, однак фактично в ній не проживає без поважних причин понад рік, домовленості про порядок користування спірним житлом між сторонами не існує, суд дійшов висновку про те, що відповідачка підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням в указаній квартирі. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved