Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, в якому просять: - встановити факт належності [PERSON], яка померла 16 травня 1996 року в селі Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області, правовстановлюючого документу Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165803, виданого на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 19 червня 1996 року № 276 та зареєстрованого 27 вересня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 399 на імя [PERSON]; - визнати за [PERSON] ? права на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 79550 грн. по праву спадкування за заповітом після померлого 27 січня 2004 року [PERSON], яке належало його дружині [PERSON] згідно Сертифіката на право на земельну частку / пай / серія СМ № 0165803 від 27.09.1996 на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 19.06.1996 № 276 та зареєстрованого 27.09.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів за № 399, яка померла 16 травня 1996 року, спадщину після якої фактично прийняв, але юридично не оформив; - визнати за [PERSON] ? права на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 79550 грн. по праву спадкування за законом на обовязкову частку у спадщині після померлого 27 січня 2004 року [PERSON], яке належало його дружині [PERSON] згідно Сертифіката на право на земельну частку / пай / серія СМ № 0165803 від 27.09.1996 на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 19.06.1996 № 276 та зареєстрованого 27.09.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів за № 399, яка померла 16 травня 1996 року, спадщину після якої фактично прийняв, але юридично не оформив. На обґрунтування позову [PERSON] та [PERSON] вказують, що являються спадкоємцями за заповітом та за законом відповідно, спадщину прийняли в установленому законом порядку шляхом звернення з заявами до органу нотаріату і на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину, але їм відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом відповідно по 1/2 права на земельну частку / пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки після померлого 27 січня 2004 року [PERSON], який фактично прийняв, але юридично не оформив спадщину після померлої 16 травня 1996 року [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу та невідповідністю поданих документів заявленим вимогам. Наявні розбіжності в написанні по - батькові спадкодавця «ХИЦЕНКО МАРФА ПОРФИРІЇВНА» замість правильного «ХИЦЕНКО МАРФА ПАНАСІВНА». Факт належності померлій 16 травня 1996 року [PERSON] правовстановлюючого документу Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165803 підтверджується довідками ТОВ Агрофірми «Родина» та виконкому Славгородської сільської ради, витягом з книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспників с. В. Пожня. Вважали, що встановити цей факт в інший спосіб, ніж за рішенням суду, є не можливим, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, що відкрилась після смерті [PERSON], немає. На переконання позивачів їх право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, повідомлялися належним чином /ас. 92-93/. Представник позивачів за дорученням [PERSON] /копії ас. 42,98-99/ до суду прибула, позовні вимоги підтримала з наведених у позові підстав. Відповідач та Третя особа явку представників у судове засідання не забезпечили, повідомлялись належним чином, відповідно до поданих заяв не заперечують проти задоволення позову і просили справу розглянути за відсутності їх представника /ас. 96- 97/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ Дослідивши письмові докази, суд приходить на наступних висновків. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 79550 грн. виникло у громадянки [PERSON] відповідно до Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165803, виданого на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 19 червня 1996 року № 276 та зареєстрованого 27 вересня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 399, який власником за життя не отриманий /копії ас. 26,33-39,ас. 41/. 16 травня 1996 року в селі Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області померла [PERSON], місце державної реєстрації виконком Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, запис за № 24 від 16 травня 1996 року /копія ас.15/, після смерті якої відкрилась спадщина на її майно. На час відкриття спадщини 16 травня 1996 року [PERSON] проживала за реєстрацією в селі Верхня Пожня по вулиці Кірюшина Краснопільського району Сумської області разом з чоловіком [PERSON], останній згідно з правилами статей 529, 549 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, є спадкоємцем після померлої 16 травня 1996 року [PERSON] на все майно за законом, фактично вступив в управління спадковим майном, тобто прийняв спадщину, в результаті чого заведена спадкова справа за № 220 від 4.07.96 / копія спадкової справи ас. 90-91/. 27 січня 2004 року в селі Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області помер [PERSON], місце державної реєстрації виконком Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, запис за № 06 від 28 січня 2004 року /копія ас.14/, після смерті якого відкрилась спадщина на його майно. На час відкриття спадщини 27 січня 2004 року [PERSON] проживав за реєстрацією в селі Верхня Пожня по вулиці Кірюшина Краснопільського району Сумської області разом з дружиною [PERSON] / ас.17/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, і врегульовані нормами цивільного та земельного законодавства України. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після померлого [PERSON] відкрилась після 01.01.2004 року. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Після смерті [PERSON] згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі, яке належало його померлій дружині [PERSON], спадщину після якої фактично прийняв, але юридично не оформив. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України непрацездатна вдова спадкує незалежно від заповіту половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом /обовязкова частка/. Відповідно до статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 30 квітня 2002 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за яким усе своє майно заповідав [PERSON] /копія ас.18/, остання спадщину прийняла відповідно до статті 1269 ЦК України, який діяв на час відкриття спадщини, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, в результаті чого заведена спадкова справа № 256/2004 /копія спадкової справи ас. 54-80/, і на частину спадкового майна отримала Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивач [PERSON], [INFO], є спадкоємцем за законом на обовязкову частку у спадщині після померлого 27 січня 2004 року чоловіка [PERSON] /копія свідоцтва про шлюб ас. 25/, спадщину прийняла відповідно до статті 1269 ЦК України, який діяв на час відкриття спадщини, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, про що свідчить спадкова справа № 256/2004 / ас. 54-80/. Водночас, 20 жовтня 2016 року в. о. завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] та за законом [PERSON] по ? права на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі після померлого 27 січня 2004 року [PERSON], який фактично прийняв, але юридично не оформив спадщину після померлої 16 травня 1996 року [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа та невідповідністю поданих документів заявленим вимогам /ас. 32/. Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, змін або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно статті 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються судовим порядком, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти. Відповідно до статті 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Довідкою ТОВ Агрофірми «Родина» від 20.09.2016 № 194/ ас. 28/, довідкою виконкому Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 19.09.2016 № 02-27/690 / ас. 27/,витягом з книги №2 обліку трудового стажу і заробітку колгоспників с. В. Пожня /копія ас. 29-31/ позивачі ствердили, що у період часу 1955 по 1980 роки в колгоспі села В. Пожня працювала [PERSON], остання на час розпаювання земель КСП «Родина» була членом цього господарства, правонаступником якого є ТОВ Агрофірма «Родина», до дня смерті 16.05.1996 проживала за реєстрацією в с.Верхня Пожня по вул. Кирюшина Краснопільського району Сумської області. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним факт належності [PERSON], яка померла 16 травня 1996 року в селі Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області, правовстановлюючого документу Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165803, виданого на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 19 червня 1996 року № 276 та зареєстрованого 27 вересня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 399 на імя [PERSON]. Факт, про встановлення якого просять позивачі, має для них юридичне значення, обумовлене необхідністю оформлення спадщини, і законом не визначено іншого порядку його встановлення. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ не отриманий спадкодавцем за життя. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до статті 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі зверталися до відділу Управління Держземагенства у Краснопільському районі Сумської області з заявою про видачу Сертифікату на право на земельну частку /пай/ серія СМ № № 0165803 на імя [PERSON], але їм в цьому було відмовлено по причині смерті його власника та відсутності факту встановлення спадкоємця/ас. 40/. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що не отримання Сертифікату на право земельну частку (пай) та неможливість отримання його спадкодаємцем, який би підтверджував факт права на спірну земельну частку/пай/, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину. Так, право, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право після її смерті перейшло в порядку спадкування до чоловіка [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну ділянку в нотаріальній конторі останній за життя не встиг. Право, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право власності після його смерті перейшло в порядку спадкування до спадкоємиці за заповітом [PERSON] та спадкоємиці за законом на обовязкову частку у спадщині - дружини [PERSON] у рівних долях, але отримати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку /пай/ в нотаріальній конторі останні не можуть, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та невідповідністю поданих документів, тому їх право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності до статті 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло, інших спадкоємців, які б вступили у спадщину, немає, спадщина за правилами статті 1277 ЦК України не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Славгородська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів [PERSON] та [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] 1/2 права на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 79550 грн., по праву спадкування за заповітом після померлого 27 січня 2004 року [PERSON]; за [PERSON] - 1/2 права на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 79550 грн., по праву спадкування за законом на обовязкову частку у спадщині після померлого 27 січня 2004 року [PERSON]. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved