Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи на те, що 15 червня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Дитина сторін проживає разом з позивачем. Відносини між сторонами припинилися по причині того, що сторони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, шлюбні відносини припинились у червні 2018 року, а тому позивач вважає, що їхнє подальше спільне сімейне життя неможливе та просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . На даний час вони проживають окремо з відповідачем, він не займається вихованням дитини, не надає дитині матеріальної допомоги, тому позивач змушена звернутись з позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття сина, яке наступить [INFO]. Позивач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримує повністю та просила суд задовольнити його. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення, просить судові витрати понесені позивачкою покласти порівно на сторони по справі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 15 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 588, вчинений 15 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження за актовим записом № 1279 від 17 жовтня 2013 року, вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися по причині того, що вони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, в результаті чого постійно в сім`ї виникали сварки, примиритися не бажають, вважають, що подальше спільне життя між ними не можливе, шлюбні відносини припинені з червня 2018 року. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, суд дійшов до висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно вимогам Сімейного кодексу України: ст. 180 - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; ч. 1 ст. 183 - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 206 - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина (ст. 182 Сімейного кодексу України). Згідно з ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому він не може бути меншим за розміром, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, тобто меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей, той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява [PERSON] надійшла до суду і зареєстрована 07 жовтня 2019 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з цим, суд вважає, що аліменти повинні стягуватися з [PERSON] з дня пред`явлення позову, а саме з 07 жовтня 2019 року. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач участі у вихованні дитини в повній мірі не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти на дитину в примусовому порядку у розмірі, в якому просить позивачка. Згідно довідки № 30 від 30.09.2019 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Новомиргородської районної ради» [PERSON] на «Д» обліку не перебуває. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 768,40 грн. щодо позовної вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави, судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. (50% від сплаченої позивачем суми) щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved