Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за несплату аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з 27 січня 2016 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Коростишівського районного суду від 23.10.2018 р. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] від [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.10.2018 р. діти залишені проживати з матір`ю. Оскільки відповідач ще до розірвання шлюбу не брав участі в утриманні спільних дітей, позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на їх утримання. Відповідно до судового наказу Коростишівського районного суду від 02.10.2018 р. з [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно на утримання дітей. Впродовж усього часу з моменту стягнення аліментів відповідач належним чином не брав і не бере участі в утриманні дітей. Станом на 01.09.2020 допустив заборгованість в сумі 37245,53 грн. Поважних причин, з яких відповідач не міг сплачувати аліменти в повному обсязі та у визначенні законом і рішення суду строки в нього не було. На час подання позову заборгованість по сплаті аліментів не погашена, а тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) у зв`язку з простроченням сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] від [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 37245,53 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирського району від 16.10.2020 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 25.11.2020 призначено судове засідання з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду направила заяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позовну заяву не подав, інших заяв та клопотань не надходило. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Матеріали справи свідчать, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, з 27.01.2016 р. який розірвано 23.10.2018 року рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області. Рішення суду набрало законної сили 23.11.2018 р. (а. с. 12). За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а. с. 10-11). Відповідно до судового наказу від 20.09.2018 р. у справі № 280/1330/18 Коростишівського районного суду Житомирської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.08.2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 30) Згідно з розрахунком заборгованості по виплаті аліментів, складеним начальником ВДВС Коростишівського районного відділу ДВС Центрально західного міжрегіонального управління МЮ ( м. Хмельницький) Желєзною Т.С., № 17501/186/20 від 25.09.2020 за судовим наказом № 280/1330/18 від 02.10.2018 року станом на 01 вересня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 37245,53 грн. за період з 30.09.2018 по 31 серпня 2020 (а. с. 13). Судовий наказ є одним із видів судових рішень ст. 258 Цивільного процесуального кодексу України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Норма статті 196 СК України не встановлює будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція знайшла відображення в Постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до висновків Великої Палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Відповідно до частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Таким чином, розмір пені за період з 30.08.2018 року по 31.08.2020 року складає 37245,53 грн. При цьому, суд погоджується із розрахунком заборгованості, зробленим позивачем (а.с.3), він відповідає правовій позиції Верховного Суду та сума нарахованої пені не перевищує 100% розміру заборгованості відповідача по аліментам. Суд не може виходити за межі позовних вимог та нараховувати пеню по день ухвалення судом рішення, оскільки позивач не просила про це у своєму позові. Судом визнається належним та допустимим доказом розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом № 280/1330/18 від 20.09.2018, що складений начальником ВДВС Коростишівського районного відділу ДВС Центрально західного міжрегіонального управління МЮ ( м. Хмельницький) Желєзною Т.С., оскільки ставити під сумнів дані розрахунки об`єктивних причин немає. Сплата відповідачем частково заборгованості по аліментам не впливає на визначення розміру пені (неустойки), оскільки сплата заборгованості не звільняє його від сплати неустойки (пені) за період, в який ця заборгованість мала місце. Відповідач відзив не подав, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України наданий позивачем розрахунок пені не спростував, а також і не надав і доказів того що заборгованість виникла з незалежних від нього причин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з вищевикладених мотивів та доводів. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved