Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про визнання інформації недостовірною, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 2014 року позивач дізнався від своїх колег [PERSON] та [PERSON], що відповідач [PERSON] протиправно розповсюджує про позивача недостовірну (негативну) інформацію наступного змісту: «[PERSON] є шахраєм, «кідалово» та особою, яка причетна до здійснення незаконних валютних операцій. Так, 15 липня 2014 року за участю [PERSON] була вчинена операція з обміну іноземної валюти на суму 550000 доларів США. Забезпечення організації цієї операції здійснювалося [PERSON] Відповідно до досягнутої домовленості за надані послуги [PERSON] зобов'язався здійснити на користь [PERSON] виплату винагороди у розмірі 50000 доларів США, але після здійснення операції з обміну валюти [PERSON] відмовився виплачувати [PERSON] належну їй винагороду.» Позивач вказує, що він не мав жодного відношення до згаданої валютної операції, не мав будь-яких домовленостей з відповідачем з цього приводу. Інформація, що була поширена відповідачем, абсолютно не відповідає дійсності. Поширена недостовірна інформація порушує особисті немайнові права позивача, ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди його діловій репутації в очах невизначеного кола осіб, які могли її почути. За таких обставин, позивач просить визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON], яка поширена [PERSON] у розмовах до [PERSON], [PERSON], а саме: «[PERSON] є шахраєм, «кідалово» та особою, яка причетна до здійснення незаконних валютних операцій. Так, 15 липня 2014 року за участю [PERSON] була вчинена операція з обміну іноземної валюти на суму 550000 доларів США. Забезпечення організації цієї операції здійснювалося [PERSON] Відповідно до досягнутої домовленості за надані послуги [PERSON] зобов'язався здійснити на адресу [PERSON] виплату винагороди у розмірі 50000 доларів США, але після здійснення операції з обміну валюти [PERSON] відмовився виплачувати [PERSON] належну їй винагороду.», зобов'язати відповідача спростувати вищенаведену інформацію шляхом звернення до [PERSON] та [PERSON] з наступним текстом: «Розповсюджена мною на вашу адресу інформація стосовно причетності [PERSON] до здійснення незаконних валютних операцій та шахрайства є такою, що не відповідає дійсності.», стягнути з відповідача на користь позивача 50000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. (а.с. 48-53) Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Відповідач зазначила, що вона заперечує факт її розмови з [PERSON], [PERSON], з якими працювала разом, з позивачем вона знайома особисто. Відповідач вважає, що звернення позивача до суду з даним позовом має на меті здійснення морального тиску на [PERSON] для того, щоб остання в рамках досудового розслідування, фігурантом якого є позивач, дала необхідні для [PERSON] свідчення. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. У відповідності до положень ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За приписами ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Статтею 280 ЦК України передбачено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. У порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, для яких законом установлено інший порядок оскарження. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом під час її розгляду, позивач просить визнати недостовірною вищенаведену інформацію, яку щодо нього поширила відповідач у розмові з [PERSON], [PERSON] Відповідач факт поширення такої інформації заперечує. Позивачем, у свою чергу, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту поширення інформації, яку він вважає недостовірною. Під час розгляду справи судом було задоволено клопотання позивача про допит в якості свідків [PERSON], [PERSON] У зв'язку з тим, що позивач не зміг забезпечити явку свідків у судове засідання, представник позивача відмовилась від допиту вказаних свідків у судовому засіданні та просила розглянути справу з урахуванням пояснень відповідача. Відповідно до довідки Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві у провадженні слідчого відділу перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за № 12014100010006721 від 08 серпня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення ч. 4 ст. 190 КК України. Досудовим слідством встановлено, що 15 липня 2014 року за адресою: м. Київ, вул. Плєщєєва, 10, в приміщенні банку «Авант-банк» невстановлена особа на ім'я [PERSON], від імені та за дорученням [PERSON], заволоділа грошовими коштами [PERSON] у сумі 585000 грн. В ході проведення досудового слідства 18 серпня 2014 року було допитано в якості свідка [PERSON] За таких обставин, позивачем не доведено обґрунтованість своїх позовних вимог, оскільки ним не долучено до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження факту розповсюдження відповідачем недостовірної інформації відносно позивача. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] про визнання інформації недостовірною, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію та відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed