Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 20 квітня 1991 року Рилівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області, актовий запис № 3. В обґрунтування позову зазначала, що з 20 квітня 1991 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Не дивлячись на тривалий час їхнього спільного подружнього життя, одруження з відповідачем виявилося невдалим. Між ними втрачено почуття кохання і довіри один до одного, вони мають різні погляди на сімейне життя та побут. У зв'язку із зловживанням чоловіком спиртними напоями, спільної мови вони знайти не можуть, що унеможливлює їхнє подальше сімейне життя. Перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння відповідач ображає її, намагається в будь-який спосіб принизити, іноді застосовує до неї фізичну силу. Проживаючи разом, подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що їхній шлюб існує лише формально, вжиття заходів щодо примирення подружжя є недоцільним. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, провівши заочний розгляд справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 20 квітня 1991 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Рилівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області, актовий запис № 3. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше перебування у шлюбі із відповідачем суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved