Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №\~29 по вулиці Хатянівській (до перейменування Червоноармійська) у селі Літочки Броварського району Київської області. В обґрунтування позову зазначала, що на підставі заповіту вона є власником вказаного житлового будинку. 05 червня 2012 року на прохання свого брата [PERSON] вона надала свою згоду на його реєстрацію у цьому будинку. Однак з дня реєстрації відповідач у належному їй на праві власності будинку не проживає більше одного року, його речі у будинку відсутні, тому він згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України втратив право користування цим житлом. Реєстрація місця проживання відповідача у будинку порушує її права володіння і користування належним їй майном, зокрема унеможливлює оформлення субсидії. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, надала аналогічні пояснення, просила суд позов задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. [PERSON] особа: Літочківська сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що проти ухвалення рішення на користь позивача не заперечує, просила суд розглянути справу за їхньої відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 лютого 2012 року належить житловий будинок №\~29 по вулиці Хатянівській (до перейменування Червоноармійська) у селі Літочки Броварського району Київської області. Із довідок №№\~421, 422 від 21 вересня 2016 року, виданих Літочківською сільською радою Броварського району Київської області, вбачається, що у даному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], брат позивача. Із актів обстеження зазначеного житлового будинку від 21 вересня 2016 року, 18 січня та 15 березня 2017 року, складених депутатом Літочківської сільської ради Броварського району [PERSON], видно, що відповідач [PERSON] зареєстрований у належному зазначеному житловому будинку, однак із 05 червня 2012 року він у ньому не проживає. Факт реєстрації відповідача у цьому будинку підтверджується також інформацією наданою Відділом адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Київській області. У ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт непроживання відповідача [PERSON] більше одного року без поважних причин у житловому будинку №\~29 по вулиці Хатянівській (до перейменування Червоноармійська) у селі Літочки Броварського району Київської області, який на праві власності належить позивачу [PERSON] знайшов своє підтвердження в суді. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved