Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26.12.1987. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та є інвалідом дитинства ІІ непрацездатної групи, яка йому встановлена до [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати допомогу, оскільки працює в Інституті технічної механіки НАНУ і ДКАУ, на утриманні інших дітей та непрацездатних родичів не має, а тому просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову та до [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, не надав заяв про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с.16). Як вбачається з наданої довідки №010614 від 29 вересня 2014 року, виданою МСЕК №1455, [PERSON], [INFO] є інвалідом з дитинства ІІ групи з 01.10.2014. Інвалідність встановлена на строк до [INFO]. (а.с.3). Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач на утриманні інших дітей не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 28 жовтня 2014 року до [INFO]. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved