Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати разом з нею і відповідач сплачував аліменти до повноліття. На теперішній час дочка навчається в Житомирському технологічному коледжі, у зв'язку з чим вона потребує матеріальної допомоги на час навчання. Відповідач працює та має відповідні джерела доходів, через що може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, але добровільно її не надає. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доки [PERSON] на період її навчання в сумі 609,00 грн. до 30.06.2016 року, що становить половину прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік». У судовому засідання позивач вимоги позову підтримала, обґрунтовуючи їх викладеними в ньому обставинами, пояснивши, що дочка навчається за державною формою, отримує стипендію, за навчання кошти не сплачуються, але коштів на утримання дочки не вистачає і їй необхідна матеріальна допомога на прибання канцелярських виробів. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що надавати матеріальну допомогу не може у зв'язку з скрутним матеріальним становищем, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з 2013 року не працює, хворіє та потребує лікування, а також доглядає хворого батька. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 23.03.2005 року ВРАЦС Житомирського МУЮ. Сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка має зареєстроване місце проживання разом із позивачем за адресою: [ADDRESS], підтвердженням чому є копія свідоцтва про її народження, копія паспорта та копія довідки ЖБК «Космос» № 355 від 04.04.2015 року. Зі змісту виданої Житомирським технологічним коледжом довідки № 1-916 від 03.04.2015 року вбачається, що [PERSON] є студентом третього курсу денного відділення з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року і вона навчається за державною формою навчання. Відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], він спостерігається у лікарів у зв'язку з хворобою, має непрацездатного батька [PERSON], з листопада 2013 року відповідач не працює, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, копією довідки до акта огляду МСЕК, копією трудової книжки відповідача та копією витягу з його медичної картки. Досліджені судом докази та встановлені обставини свідчать про те, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], яка продовжує навчання в Житомирському технологічному коледжі на державній формі навчання. Однак позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами понесення витрат, пов'язаних із навчанням повнолітньої дочки [PERSON] у зазначеному навчальному закладі, а також можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на час продовження навчання дочкою в ньому і поряд з цим, надані відповідачем докази не свідчать про його спроможність надавати таку допомогу. За наведених обставин суд вважає позов безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону, через що відмовляє в його задоволенні. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed