Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У жовтні 2018 року Орган опіки та піклування Бобринецької міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дитини - доньки [PERSON], [INFO], стягнення аліментів та передання дитини Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бобринецької міської ради для подальшого влаштування. Позов мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. З 2016 року не цікавиться своєю дитиною, не виконує батьківські обов'язки належним чином, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. З 13 липня 2016 року по 4 травня 2018 року дитина перебувала в комунальному закладі «Староосотський дитячий обласний протитуберкульозний санаторій», за цей час батько доньку не відвідував, матеріальної допомоги не надавав. З травня 2018 року згідно направлення Служби у справах дітей Бобринецької міської ради [PERSON] перебувала у Комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради, де батько також не відвідував дитину. Враховуючи, що відповідач не виконує належним чином свої батьківські обов'язки відносно своєї доньки, позивач вважає, що вказані обставини у відповідності до ст.164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду від 23 січня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.89-90). Представник позивача Горецька Н.Є. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Пояснила, що мати дитини перебуває на повному державному утриманні в Біляївському психоневрологічному інтернаті у зв'язку з психічним захворюванням. Дитина з 2106 року була поміщена до комунального закладу «Староосотський дитячий обласний протитуберкульозний санаторій», а потім до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. З лютого 2019 року дитина знаходиться в Бобринецькій школі-інтернат. Батько жодного разу не цікавився долею дитини та не брав участі у її житті. Матеріальної допомоги не надавав. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розписками від 10.01.2019 року, 17.04.2019 року (а.с.85, 114). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.08.2005 року (а.с.57). Згідно довідки Бобринецького районного відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 03.05.2018 року № 8/3-525 [PERSON] станом на 03.05.2018 року перебував на обліку у відділі як засуджений (а.с.48). На підставі ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.05.2018 року знятий з обліку в зв'язку із закінченням іспитового строку (а.с.49). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 17.10.2018 року № 141494109 відомості щодо права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відносно [PERSON] відсутні (а.с.50). Здійснити обстеження умов проживання [PERSON] в [ADDRESS] не вдалося тому-що відповідач не дозволив членам комісії зайти до будинку (а.с.54). Згідно довідок Біляївського психоневрологічного інтернату Кіровоградської обласної державної адміністрації від 06.12.2017 року № 223, 20.03.2018 року № 59 вказано, що підопічна [PERSON], [INFO] перебуває на повному державному утриманні у вказаному закладі (а.с.42-43). Відповідно до висновків Біляївського психоневрологічного інтернату Кіровоградської обласної державної адміністрації про стан здоров'я від 06.12.2017 року №224, 20.03.2018 року №58 підопічна [PERSON], [INFO] є інвалідом другої групи безтерміново. По психічному захворюванню діагноз - Деменція не уточнена (а.с.41,44). Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків від 03.05.2018 року за рівнем життєдіяльності [PERSON] має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків (а.с.45). Згідно повідомлення головного лікаря Комунального закладу «Староосотський дитячий обласний протитуберкульозний санаторій» від 02.02.2018 року № 40, [PERSON] поступила до закладу в супроводі працівника соціальної служби, знаходиться в закладі з 13.07.2016 року з діагнозом туб.інфікованість кат.5 гр.5,4 Б та по соціальних умовах сім'ї. За час перебування дитину батьки не відвідували, матеріальної допомоги не надавали. Дитина не відноситься до категорії дітей, які перебувають у закладі на повному державному забезпеченні та утриманні за рахунок держави і буде перебувати на оздоровленні та навчанні до червня 2018 року (а.с.59). В зв'язку із знаходженням матері на повному державному утриманні через хворобу та не бажання батька виховувати дитину 04.05.2018 року Службою у справах дітей Бобринецької міської ради [PERSON] на тимчасове утримання направлено до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради (а.с.51). Відповідно до інформації з Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради під час перебування в закладі [PERSON], [INFO], мати, батько та інші близькі та родичі дитиною не цікавились, письмових та телефонних запитів на адресу закладу не надсилали (а.с.58). Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бобринецької міської ради, внаслідок того, що батьки [PERSON] та [PERSON] не виконують батьківські обов'язки відносно доньки [PERSON], [INFO], належним чином, не забезпечили за час перебування дитини у закладі охорони здоров'я належні умови для повернення дитини в сім'ю, не сприяють поверненню дитини, не піклуються про здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, вважає за необхідне: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення донькою повноліття - [INFO] передати [PERSON], [INFO], Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бобринецької міської ради для подальшого влаштування; громадянка [PERSON] за рівнем обмеження життєдіяльності має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків (а.с.115-117). Частина 8 статті 7 СК України передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Таким чином, з наданих суду доказів, встановлено, що відповідач участі у вихованні доньки не приймає та не вирішує питання повернення дитини на виховання в сім'ю, дитину не відвідував, матеріальної допомоги на утримання не надавав, що свідчить про свідоме ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та нехтування своїми батьківськими обов'язками. Відповідач, залишивши дитину на повному державному забезпеченні не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не цікавиться її життям, здоров'ям та розвитком, що свідчить про небажання утримувати, виховувати дитину і піклуватися про неї. Таку поведінку відповідача суд розцінює як втрату інтересу до дитини. З урахуванням викладеного можна зробити висновок, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно вимог ст.180 СК України діти мають право на утримання батьками до досягнення повноліття, при цьому позбавлення батьківських прав не звільняє батьків, згідно з ч.2 ст.166 СК України, від обов'язку щодо утримання дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому суд вважає, що вимога про стягнення із відповідача, позбавленого батьківських прав, аліментів на утримання доньки є обґрунтованою та стягує з відповідача на користь [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подачі заяви з 18.10.2018 року і до досягнення [PERSON] повноліття - [INFO] Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Щодо позовної вимоги про зобов'язання передати дитину органу опіки та піклування виконавчого комітету Бобринецької міської ради для подальшого влаштування, то суд відмовляє в її задоволенні, оскільки вказане питання перебуває у компетенції органу опіки та піклування та не потребує окремого судового рішення.

Outcome: partial