overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 15 жовтня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області, про що був зроблений актовий запис за №931. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейні стосунки та сімейні обовязки. Спільне господарство не ведеться з вересня 2015 року, фактично шлюбні стосунки припинились також у вересні 2015 року. Позивачка зазначила, що збереження родини неможливе, спору щодо визначення місця проживання дитини немає. На підставі зазначеного, позивачка просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 жовтня 2005 року між позивачкою та [PERSON] у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис №931. 31 липня 2006 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 17 листопада 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області, про що був зроблений запис за №1352. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні характери та погляди на подружнє життя, права та обов'язки подружжя. Все це у своїй сукупності призвело до появи недовіри та відсутності взаєморозуміння між сторонами. У теперішній час шлюб між позивачкою та відповідачем носить формальний характер, збереження родини неможливе. На підставі зазначеного, позивачка просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Також просила після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]». Позивачка у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її присутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 2007 року між позивачкою та [PERSON] у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис №1352. [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 22 листопада 2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Новоазовського районного управління юстиції Донецькій області. Від шлюбу 11 березня 2004 року народилась дочка [PERSON]. Позивачка зазначила, що вони з відповідачем з 2005 року проживають окремо, оскільки відповідач має іншу сімю. На підставі зазначеного позивачка просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Також просила після розірвання шлюбу залишити прізвище «Любарська». Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2003 року між позивачкою та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Новоазовського районного управління юстиції Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис №113. 11 березня 2004 року народилась [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної дитини [PERSON] на час навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі та 17.03.2003 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач сплачував аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця до повноліття. 10.03.1998 року спільній дитині сторін - [PERSON] виповнилося вісімнадцять років, але він продовжує навчатися у Харківському політехнічному інституті на денному відділенні, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду, щомісячно до закінчення ним навчання. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про народження серія І-НО №052163 виданого Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області від 20.03.1998 року, у сторін є спільна дитини [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №758 від 05.05.2016 року виданої КСН сел.. «Мирний» [PERSON], [INFO] мешкає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно з довідкою фізико-технічного факультету Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» від 24.05.2016 року №66-200/64 [PERSON] є студентом 1 курсу групи ФТ-55 фізико-технічного факультету денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2015р. по 30.06.2019 року. З довідки №1200523 від 18.04.2016р. виданої ПАТ «ММК ім. Ілліча», [PERSON] працює слюсарем ремонтником 6 розряду, та заробітна плата його за шість місяців становить 48942,44 грн., яка нарахована за : жовтень 2015р. 8408,99 грн., листопад 2015р. 7893,08 грн., грудень 2015р. 7711,11 грн., січень 2016р. 8048,09 грн., лютий 2016р. 8500,36 грн., березень 2016р. 8380,81 грн. При цьому суд зазначає, що зазначені суми вказані без урахування утримань. Як зазначено у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, беручи до уваги матеріальне становище платника аліментів та дитини, вважає необхідним задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до закінчення навчання, а саме до 30.06.2019 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позові зазначає, що з 13.09.2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги дитині не надає. Інших дітей, зобов'язань за виконавчими документами у відповідача не має. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивачка підтримує, відповідач позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 13.09.2014 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Враховуючи майновий стан відповідача, відсутність у нього інших дітей, визнання позову, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини, потрібно визначити у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Враховуючи вимоги ч.3 ст. 88 ЦПК України, яка встановлює, що у разі звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд присуджує стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, встановлено, що сторони знаходилися в шлюбі, з 19.07.2013 року ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 19.07.2013 року) по 16.12.2015 року (рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16.12.2015 року справа №660/1094/15-ц). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], від 18.12.2013 року), який згідно довідки №927 від 06.04.2016 року, виданої Нововоронцовською селищною радою Нововоронцовського району Херсонської області, знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. зв'язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, з 12.12.2009 року ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 12.12.2009 року Миролюбівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.03.2010 року), який згідно довідки №173 від 05.02.2016 року, виданої Миролюбівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має постійне місце роботи, тому суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. зв'язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, третя особа: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті ради про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві позивачка вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Батько дитини вихованням сина не займається, проживає окремо. Оскільки відповідач свідомо не виконує свої батьківські обовязки, позивачка просить позбавити його у батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. В матеріалах справи є нотаріально посвідчена заява відповідача про розгляд справи без його участі та згоду на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Представник Органу опіки та піклування подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. Суд вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Дитина проживає разом із матірю за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини, [PERSON] вихованням та утриманням дитини не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, стан здоровя, надав нотаріальну згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки [PERSON]. Згідно п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, підставою позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно висновку відділу опіки та піклування Індустріальної районної у місті ради № 18/5-369 від 09.06.2016 року батько дитини вихованням не займається тому орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно дитини [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп.

Outcome: approved