Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що за час спільного проживання її батьки [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок по [ADDRESS]. [INFO] батько [PERSON] помер. Після його смерті мати [PERSON] прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем та стала власницею вказаного нерухомого майна, однак за життя не встигла оформити правовстановлюючі документи на це майно. [INFO] померла її мати [PERSON] Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS]. Згідно заповіту, який залишила [PERSON], вона є спадкоємцем належного останній майна. Окрім неї, спадкоємцями першої черги за законом є її сестри [PERSON] та [PERSON], які на спадщину не претендують. В шестимісячний строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, а тому просить суд визнати за нею на це нерухоме майно право власності. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав і просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності і визнання позову (а.с. 54, 57). Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, згідно зі ст. 1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Її батькам належав дерев'яний житловий будинок (загальна площа 75,3 кв.м.) з надвірними і господарськими спорудами (сарай, вбиральня, колодязь), що знаходяться по [ADDRESS]. Вказані обставини стверджуються довідками № 1200 від 05.04.2016 року, № 1089 від 21.03.2016 року та витягом з погосподарської книги № 2 за 2015 рік Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району (а.с. 9, 10, 45). Оскільки спірний житловий будинок з надвірними і господарськими спорудами збудований у сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом (а.с. 36). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 6). З дня його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину спірного нерухомого майна, яку прийняла його дружина [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с. 39, 40). [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] (а.с. 7). За життя остання склала заповіт, нотаріально посвідчений секретарем Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області 25 лютого 2008 року та зареєстрований в реєстрі за № 164, яким спірний житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами заповіла своїй дочці [PERSON] Даний заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 46). Позивачка [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилася з дня смерті її матері, у порядку спадкування за заповітом, подавши 21 березня 2016 року заяву про прийняття спадщини (а.с. 44). Спадкоємці першої черги за законом, - відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є дітьми спадкодавця [PERSON], спадщину не прийняли. Як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 217/02-14 від 05 квітня 2016 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з надвірними і господарськими спорудами, оскільки остання не подала правовстановлюючих документів на нього та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 12). Спадкодавець [PERSON] таких правовстановлюючих документів за життя не мала, оскільки право власності у порядку спадкування на частину житлового будинку з надвірними і господарськими спорудами після смерті чоловіка не оформила, що, зокрема, стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 13.04.2016 р. № 57265283 (а.с. 32), а тому позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що за [PERSON] належить визнати право власності на житловий будинок з надвірними і господарськими спорудами (сарай, вбиральня, колодязь), що належали спадкодавцеві [PERSON] За згодою позивачки суд не стягує з відповідачів судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved