Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 03.07.1976 р. Виконавчим комітетом Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 13, посилаючись на те, що шлюбні відносини з [PERSON] не підтримують, з 1992 р. проживають окремо, тому примирення є неможливим. Ухвалою від 22.11.2018 р. постановлено звернутись до компетентного суду Республіки Білорусь з судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме - доручено компетентному суду Республіки Білорусь вручити [PERSON] копії документів та допитати [PERSON] як відповідача для з`ясування питань: 1) чи визнає він позов, якщо не визнає - то з яких підстав? 2) які пояснення він бажає надати з приводу позову? 3) чи бажає він брати участь в судовому розгляді справи, якщо ні, то чи згоден він, що б справа розглядалась за його відсутності? Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області надіслано підтвердження Бешенковичського районного суду Вітебської області Республіки Білорусь про вручення документів [PERSON] та протокол судового засідання від 18.02.2019 р., у якому зазначено, що [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи за його відсутності (а. с. 22, 23, 24). Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Виконавчим комітетом Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області 03.07.1976 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 13 (а. с. 7). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (352,40 грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (352,40 грн.) підлягають поверненню Медвєдєвій Ніні Вікторівні з державного бюджету.

Outcome: approved