Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна (далі ТОВ ОТП Факторинг Україна, Фактор) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №\~[NUMBER] від 30 серпня 2013 року в розмірі 33891 грн. 64 коп. та сплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 1218 грн. В обґрунтування позову зазначало, що 30 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк (далі ПАТ ОТП Банк, Банк) і відповідачем [PERSON] (далі Позичальник) був укладений договір про надання споживчого кредиту №\~[NUMBER] (далі кредитний договір), за умовами якого Банк надав Позичальникові на споживчі цілі кредит у розмірі 25040 грн., строком повернення до 30 серпня 2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом та щомісячної комісії у визначених договором розмірах. У порушення умов кредитного договору відповідач своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконує. 22 грудня 2014 року між Банком і ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір факторингу №\~22/12/14/1-1, за умовами якого Банк передав, а Фактор прийняв право грошової вимоги до Позичальника, що випливає з умов зазначеного кредитного договору. 05 січня 2015 року Позичальникові надсилалось повідомлення про відступлення Банком права вимоги, суму заборгованості за кредитним договором та необхідність її сплати. Проте дана вимога відповідачем не виконана. Станом на 17 вересня 2015 року сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 33891 грн. 64 коп., з яких: 23587 грн. 81 коп. заборгованість за кредитом; 2\~грн. 69 коп. проценти за користування кредитом та 10301 грн. 14 коп. комісія за обслуговування кредиту. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 30 серпня 2013 року між ПАТ ОТП Банк і [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №\~[NUMBER]. Згідно із п. 1.1 цього кредитного договору Банк надає Позичальникові на споживчі цілі та придбання товарів і послуг кредит у розмірі 25040 грн., строком на 36 місяців із 30 серпня 2013 року по 30 серпня 2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01\~% річних та щомісячної комісії в розмірі 2,99\~% від суми кредиту. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надав [PERSON] кредит у вказаному вище розмірі. Відповідно до умов п. п. 1.2.1, 1.4.1-1.4.4 даного договору Позичальник зобовязувався повернути Банку суму кредиту не пізніше 30 серпня 2016 року, сплатити проценти за його користування та комісію за обслуговування кредиту у порядку та розмірах, вказаних у [PERSON] платежів, який є додатком №\~1 до кредитного договору та невідємною його частиною. [PERSON] платежів вбачається, що на погашення кредиту Позичальник зобовязувався сплачувати щомісячний платіж у розмірі 1444 грн. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] своїх зобовязань перед Банком за цим кредитним договором належним чином не виконує. За змістом п. п. 1.5.4, 1.5.5 кредитного договору у разі порушення Позичальником строків або суми сплати будь-якого із щомісячних платежів, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором, у цьому разі йому рекомендованим листом надсилається вимога, яка підлягає виконанню протягом тридцяти днів з дати її одержання. За умовами п. 3.6 кредитного договору Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором третій особі. 22 грудня 2014 року між ПАТ ОТП Банк і ТОВ ОТП Факторинг Україна укладено договір факторингу №\~22/12/14/1-1. Відповідно до п. п. 1.1-1.3 договору факторингу Банк передав, а Фактор прийняв право грошової вимоги і став новим кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками, у тому числі за кредитним договором №\~[NUMBER] від 30 серпня 2013 року, укладеним між Банком і відповідачем [PERSON] Із витягу з акту приймання-передачі Реєстру боржників від 22 грудня 2014 року видно, що ТОВ ОТП Факторинг Україна набуло права грошової вимоги до [PERSON] на суму 33891 грн. 64 коп., з яких заборгованість за кредитом складає 23587 грн. 81 коп. 05 січня 2015 року ТОВ ОТП Факторинг Україна направляло [PERSON] повідомлення-вимогу за вих. №\~200234703, у якій вказувало про відступлення йому Банком за договором факторингу від 22 грудня 2014 року права вимоги до відповідача на вказану грошову суму та пропонувало Позичальнику протягом десяти днів сплатити заборгованість. Проте дана вимога [PERSON] не виконана, сума заборгованості не сплачена. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17 вересня 2015 року відповідач [PERSON] має перед позивачем ТОВ ОТП Факторинг Україна як новим кредитором заборгованість за кредитним договором №\~[NUMBER] від 30 серпня 2013 року на суму 33891\~грн. 64 коп., з яких: 23587 грн. 81 коп. заборгованість за кредитом; 2 грн. 69 коп. проценти за користування кредитом, 10301 грн. 14 коп. щомісячна комісія за обслуговування кредиту. У ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України к редитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно норми ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не виконує своїх зобовязань за договором про надання споживчого кредиту №\~[NUMBER] від 30 серпня 2013 року, а також те, що ТОВ ОТП Факторинг Україна набуло права вимоги за цим договором, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1218 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved