Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про зобовязання вчинити дії. 11 січня 2017 року залучено до участі у справі належну третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Регіональний сервісний центр МВС в Полтавській області. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] не зявились, але надали на адресу суду заяву в якій прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про що в матеріалах справи маються рекомендовані листи, які направлялись на адресу останнього та які були отримані ним особисто. При цьому, в попередньому судовому засіданні 09 грудня 2016 року, відповідач не визнав позов в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи на стороні відповідача, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області в судове засідання не зявився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляду справи у відсутність їх представника, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення, за наступних обставин. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 04 грудня 2014 року у справі № 1616/5000/12 про поділ спільного майна подружжя [PERSON] до [PERSON] встановлено право спільної часткової власності на транспортний засіб автомобіль Great Wall Hover, 2006 року випуску, колір сірий, шасі LGWFFЗA546B063952, державний номерний знак [NUMBER], загальна вартість якого становить 154\~187,30 грн. ( а.с.5-9). Розмір частки транспортного засобу Great Wall Hover, 2006 року випуску, колір сірий, шасі LGWFFЗA546B063952, державний номерний знак [NUMBER], загальна вартість якого становить 154\~187,30 грн., для [PERSON] та [PERSON] встановлено у розмірі 1/2 кожному. При цьому, рішення Апеляційного суду Полтавської області є таким, що набрало законної сили, оскільки 25 березня 2015 року касаційну скаргу [PERSON] на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 04.12.2014 року було відхилено. Частиною 3 статті 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, фактичні обставини справи встановлені рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 04.12.2014 року не підлягають доказуванню, але при цьому, відповідач всупереч даній нормі права не визнає факти встановлені судом та тлумачить їх на свій розсуд. Зважаючи на наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що з наведених вище фактичних обставин справи вбачається, що кожному з колишнього подружжя належить по 1/2 частині транспортного засобу - автомобіля Great Wall Hover, 2006 року випуску, колір сірий, шасі LGWFFЗA546B063952, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до п. 6 порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією із таких осіб. У разі відносності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. У графі «Особливі відмітки» свідоцтво про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника може бути зроблено запис: «__» ( прізвище, імя, по- батькові або найменування юридичної особи. У відповідності до п .7 Порядку, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобовязані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. У відповідності до п. 11 вказаного вище порядку, визначено, що державна реєстрація транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суд, проводиться на підставі відповідного рішення суду із зазначенням марки транспортного засобу, моделі, ідентифікаційних номерів складових частин таких засобів. А також реєстраційних документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу або технічного паспорту. Пунктом 35 даного Порядку, визначено, що перереєстрація транспортного засобу на одного з подружжя проводиться на підставі їх спільної заяви. Свідоцтва про реєстрацію і засвідчених у встановленому порядку копії свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Підставою для перереєстрації транспортного засобу є також свідоцтво про реєстрації та копії договору про поділ спільного майна подружжя. Свідоцтво про право на спадщину або рішення суду про визнання недійсними договору купівлі продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку. В позові позивачкою вказувалось та підтверджується матеріалами справи, що з метою самостійного вирішення питання щодо внесення в свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу даних, що позивач є співвласником, остання зверталась до відповідача з вимогами, а саме 22 вересня 2016 року та 04 вересня 2016 року, але відповідач залишив дані повідомленні поза увагою, в звязку з чим позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Частиною 1 статті 357 ЦПК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При цьому, відповідно до положення ст. 60 СК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку. Згідно ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом. У відповідності до вимог ст. 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування, розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, всупереч вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи відповідач ухиляється та чинить перешкоди у проведенні перереєстрації транспортного засобу у відповідності до рішення Апеляційного суду Полтавської області. При цьому, судом встановлено, що згідно з відомостями., які містяться в регіональній базі АІС «Автомобіль» та підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС на вищевказаний транспортний засіб накладено арешти, а саме арешт ВРЕ від 21.04.2009 року; арешт Ленінський районний суд м. Полтави від 06.12.2012 року, розшук Ленінський ВДВС Полтавського МУЮ ВП 45083 від 21.10.2015 року за вих. № 01-08/6570; арешт Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ ВП 45083783 від 20.10.2015 року ( а.с.74,75). Наявність даних обтяжень не впливає ніяким чином на внесення даних до свідоцтва про іншого власника, на підставі рішення суду, [PERSON]. З аналізу вказаних обставин суд приходить до висновку про те, що з дати набрання рішення Апеляційного суду Полтавської області законної сили 04 грудня 2014 року рішення суду фактично не виконується стороною відповідача, що призводить до безпідставного порушення та обмеження права власності позивачки у володінні ? частиною транспортного засобу, що свідчить про законність та обґрунтованість вимог [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved