Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

У квітні 2018 р. [PERSON] (надалі - позивач) звернулась до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи підприємця [PERSON] (надалі - відповідач) суму заборгованості за договором про надання послуг з програми «Навчання і стажування за кордоном. Країна США». В обґрунтування позову посилається на те, що 16.08.2016р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №115 про надання послуг з програми «Навчання та стажування за кордоном. Країна США». 15.12.2017р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до даного договору, відповідно до умов якої відповідач зобов'язався повернути грошові кошти в сумі 30 970 грн. до 15.03.2018р. Разом з тим відповідачем вказані зобов'язання не виконані. Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем додаткової угоди №1 позивач просить стягнути з відповідача 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті на день сплати складає 13 500 грн. Разом сума заборгованості складає 44 470 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача документально підтверджені понесені судові витрати, пов'язані з отриманням правничої допомоги. Ухвалою судді від 20.04.2018 р. у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, копії якої направлені учасникам справи (а.с. 28, 29). Повідомленням суду від 25.05.2018 р. учасникам справи повторно повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження (а.с. 31). Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 20.04.2018 р. та копія позовної заяви з додатками, які були направлені на адресу відповідача, повернулися на адресу суду з неврученням за закінченням строку зберігання, що відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається належним повідомленням відповідача [PERSON] Причини неявки відповідача суду не відомі. (а.с. 33). Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 16.08.2016р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 115 про надання послуг з програми «Навчання та стажування за кордоном. Країна США» (надалі за текстом - Договір) (а.с.9-13). 03.08. 2016 р. на виконання вимог п.3.1. Договору, позивач сплатила грошові кошти у розмірі 21 250,00 грн. за авіаквиток до США, 5 400,00 грн. - сплата SEVIS, 4 320,00 грн. - консульський збір, що підтверджується квитанціями від 03.08.2017р. (а.с 15). 15.12.2017р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до даного Договору, відповідно до умов якої відповідач зобов'язався виплатити грошові кошти в сумі 30 970,00 грн. до 15.03.2018р. (а.с.14). 18.12.2017р. на виконання вимог п.7 додаткової угоди №1 позивач сплатила грошові кошти у розмірі 13 500,00грн. за оформлення програми «Магістратура в Канаді», що підтверджується квитанцією від 18.12.2017р. (а.с 16). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Статтями 11 та 509 ЦК України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, які мають виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору. Одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Разом з тим, відповідачем станом на 15.03.2018 позивачу відповідно до умов додаткової угоди №1 до Договору не повернуто грошові кошти у розмірі 30 970,00 грн. та 13 500,00грн., що разом складає 44 470,00 грн. Статтями 77-81 ЦПК України визначено поняття належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 77-80, на підтвердження виконання зобов'язання або доказів правомірності відмови у його виконанні, відповідачем не надано. Іншого судом не встановлено. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь суми 44 470,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. У зв'язку із задоволенням позову, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, пов'язані з отриманням правничої допомоги, на суму 4 650 грн., оскільки підтверджені документально позивачем (а.с.19, 21) та на користь держави 704,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved