Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У жовтні місяці 2014 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що в період шлюбу, який був зареєстрований 04 серпня 2001 року, за договором купівлі-продажу, укладеного 20 листопада 2006 року за спільні кошти придбали житловий будинок [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 0,10 га. Проте право власності на означений жилий будинок та земельну ділянку було зареєстроване лише на відповідача. В даний час шлюбні стосунки із відповідачем погіршились, однак відповідач в добровільному порядку відмовляється зареєструвати на неї право власності на половину жилого будинку та земельної ділянки. 02 лютого 2009 року на земельну ділянку було видано Державний акт, що посвідчує це право Вважає, що вказаний будинок та земельна ділянка є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та просить визнати за нею право власності на одну другу їх частину. Ухвалою суду позовні вимоги про визнання права власності на одну другу частину земельної ділянки позивачем залишені без розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги в частині визнання права власності на житловий будинок підтримали, просять їх задоволити. Суду пояснили, що перебуваючи у шлюбі за спільні кошти вони з відповідачем придбали житловий будинок [ADDRESS]. Відповідач в добровільному порядку не визнає її права на означене майно у рівних частках, тому просить визнати за нею право на 1/2 його частину, оскільки він придбаний за спільні кошти подружжя та в період шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Заслухавши доводи представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами 04 серпня 2001 року було укладено шлюб, який на даний час не розірваний. Перебуваючи у шлюбі сторони по справі в період шлюбу за спільні кошти придбали житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 260,4 кв.м. відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 20 листопада 2006 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], відповідач став його власником. Означені обставини підтверджуються письмовими доказами - копією свідоцтва про укладення шлюбу та копією договору купівлі-продажу житлового будинку, витягом з реєстрації прав власності на нерухоме майно. Відповідно до вимог статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав поважної причини (навчання, догляд за дітьми, ведення домашнього господарства, хвороба, тощо)самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За наведених обставин, суд визнає жилий будинок [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, позаяк він придбаний сторонами в період шлюбу, за їх спільні кошти. Позивач заявила вимоги про розподіл спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна, як спільного майна набутого за час шлюбу, та суд не розглядає питання про фактичний його розподіл, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог закону слід стягнути судовий збір з відповідача в сумі 3 654 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved