Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що [PERSON] 28.03.2012 р. отримав у неї в борг грошові кошти у розмірі 80000,00 грн. Своєю розпискою останній зобов»язався повернути позивачу грошові кошти до 28.03.2013 року. По закінченню вказаного терміну [PERSON] борг не повернув. Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку свої боргові зобов'язання виконувати не збирається, позивач звернулася до суду та просить стягнути з нього суму боргу у розмірі 80000,00 грн та 3% річних у розмірі 2400,00 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримала вимоги позовної заяви та просить їх задовольнити в повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 20, 28), клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. Суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані позивачем докази дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 28.03.2012 р. [PERSON] зобов»язувався повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 80000,00 грн. до 28.03.2013 року (а.с. 8). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту отримання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. На підставі викладеного суд приходить до висновку про існування між позивачем і відповідачем усних договірних зобов'язань щодо надання останньому позики у розмірі 80000,00 грн., що підтверджується написаною розпискою відповідача від 28.03.2012 р. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк на в порядку, що встановлені в договорі. У термін до 28.03.2013 року [PERSON] борг не повернув.Таким чином суд вважає вимогу позивача щодо повернення позики обґрунтованою. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить суд стягнути суму боргу із урахуванням 3% річних прострочення його заборгованості за 1 рік - з 28.03.2013 року по 28.03.2014 року. Таким чином розрахунок 3% річних за 1 рік (12 місяців) складає: 80000,00 грн. х 12 міс. х 0,25% (3% : 12 місяців) = 2400,00 грн. Отже з урахуванням трьох відсотків річних заборгованість відповідача становить 80000,00 грн. + 2400,00 грн. = 82400,00 грн. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved