Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

у квітні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з метою придбання металопластикових вікон у ФОП «[PERSON]В.», 15.03.2014 року, вона уклала з останнім договір-замовлення №130. В цей же день, під тиском, для оплати вартості товару та послуг зі встановлення металопластикових вікон нею із ПАТ «[PERSON] банк» укладено кредитний споживчий договір №401594650 про отримання кредиту у розмірі 16800 грн. Проте, на час подання позовної заяви відповідач ФОП «[PERSON]В.» свої зобов'язання за договором не виконав. Вказує, що оскільки протягом 2 років вона не може отримати замовлені нею вікна, має заборгованість по сплаті кредиту, через що банк постійно здійснює тиск на неї, вона знаходиться у стані сильних душевних переживань, депресії, значно погіршився її стан здоровя У звязку із цим, позивач просить суд розірвати договір замовлення №130 від 15.03.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON]Стягнути з ФОП [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн., 17883,93 грн. (16800 грн. вартість товару +пеня) по Договору замовленню №130 від 15.03.2014 року, 3000 грн. за послуги адвоката та 387\~504 грн., як пеню за невиконання умов Договору. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, згідно якої позовні вимоги не визнано та надано письмові заперечення по справі, які обґрунтовані тим, що волевиявлення [PERSON] на укладення договору №130 від 15.03.2014 року було вільним , що підтверджується її особистим підписом. 06.04.2014 року на автомобілі [NUMBER] під керуванням [PERSON] зазначені в договорі металопластикові вироби в повному обсязі були доставлені за адресою замовника, але перешкодою для виконання Договору стала сама позивач, яка в категоричній формі відмовилася приймати замовлення, не пояснивши причин такої відмови. Представник третьої особи ПАТ «[PERSON] банк» у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку: 15 березня 2014 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) укладено замовлення договір, згідно п.1.1 якого, Замовник доручає , а Виконавець бере наступні зобовязання : проведення замірів із складанням відповідного акту, погодженого із Замовником; замовлення на виготовлення у виробника за результатами замірів: металопластикові вікна, двері,скло та вироби з нього, комплектуючі деталі, фурнітура і інші супутні товари (далі ТОВАР); доставка товару; демонтаж старих конструкцій, монтаж товару за адресою: село Загрунівка, Зінківського району, Полтавської області, вул.Леніна,7. Виконавець зобовязується передати у власність Замовника Товар, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити Товар на умовах цього Договору. (п.1.2). Виконавець зобовязався поставити товар замовнику протягом 40 робочих днів з дати отримання на свій розрахунковий рахунок коштів авансового платежу, зазначеного в п. 4.3.1 даного Договру та провести повний комплекс монтажних робіт товару на обєкті протягом 40 робочих днів з моменту повної оплати вартості товару. Дата демонтажу старих конструкцій та монтажу товару визначається за погодженням сторін в межах строку, визначеного відповідно до п.5.1. Вартість Товару згідно замовлення та специфікації складає 16800 грн. (п.4.1 Договору). (а.с.5). 15.03.2014 року між позивачкою [PERSON] (Позичальник) та ПАТ «Альфа-Банк» (Кредитор) укладено кредитний договір №401594650, відповідно до якого Банк надав Позичальнику Кредит в сумі 16800 грн. зі сплатою 0,01 % річних. Дата повернення -17.03.2016 року. Згідно п.2.5 вказаного Договору кредит надається Позичальнику для оплати товарів, що згідно з Переліком. Згідно даних товарно транспортної накладної № 15512 від 06.04.2014 року на автомобілі [NUMBER] під керуванням [PERSON] за адресою. Загрунівка Зіньківського району Полтавської області, вул. Леніна, 7 зазначені в договорі металопластикові вироби, однак приймати товар [PERSON] відмовилася. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору,\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Ст. 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ч. 1 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів»\~споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно\~ст. 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, судом встановлено, що 06.04.2014 року відповідач доставив за місцем проживання позивача замовлені неї пластикові вікна, однак остання відмовилася від їх отримання, про що свідчать дані товарно транспортної накладної № 15512 від 06.04.2014 року. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довела наявність вини відповідача у невиконанні договірних зобовязань, вказані вище металопластикові вироби були доставлені за адресою позивача у строк, обумовлений замовленням договором № 130 від 15.03.2014 року, а отже позовні вимоги щодо розірвання договору, стягнення грошових коштів, пені до задоволення не підлягають. Відповідно до вимог\~ст.1167 ЦК України, п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) (із послідуючими змінами) - спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Право на відшкодування моральної шкоди відповідно до п.5 ч.1\~ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~ споживачі мають, якщо шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що будь-які докази, які б слугували підставою для відшкодування моральної шкоди позивачці, відсутні. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Згідно до ч. 3\~ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати суд відносить на рахунок держави, а витрати на правову допомогу стягненню із відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed