Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

у квітні 2018 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що їхній з відповідачем повнолітній син [PERSON], [INFO], продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи незначний розмір заробітку позивачки, коштів на утримання дитини не вистачає, а тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення сином 23 річного віку або до закінчення навчання. У судове засідання учасники справи не зявилися, направили заяви про розгляд справи без їх участі, позивач у позовній заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі (а.с.2), відповідач позовні вимоги підтримав та не заперечує проти їх задоволення(а.с.26). Третя особа у судове засідання не з'явилася, натомість був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.23). Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Шлюб між сторонами розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 30.10.2000 р. (а.с.6). Згідно паспортних даних позивачка 05.10.2009 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.3,5). Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості з виплати аліментів №14.7-34/2123 від 16.03.2018 р., що згідно виконавчого листа №2-178 виданого 18.09.2000 р. Машівським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ? частини всіх видів доходу боржника на утримання дитини [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, станом на 15.02.2018 р. платник аліментів [PERSON] має заборгованість в розмірі 41621,00 грн. (а.с.15). Згідно довідки № 143/17-18 від 20.09.2017 р. [PERSON] являється студентом 1 курсу факультету агротехнологій та екології по спеціальності 202 «Захист і карантин рослин освітній ступінь «Бакалавр» Полтавської обласної державної аграрної академії (навчається за кошти фізичних осіб) з терміном навчання: з 01.09.2017 по 30.06.2021р., навчається на денній формі за договором (а.с. 10-12), що стверджується договором №46 про надання освітніх послуг між Полтавською державною аграрною академією та фізичною (юридичною) особою від 15.08.2017 р. та додатковою угодою №1 до договору про надання освітніх послуг від 01.02.2018 р. (а.с.10,11). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. З наданих доказів вбачається, що позивач працює бухгалтером у Відділі освіти, сім'ї, молоді та спорту Машівської РДА та отримує дохід в середньому за вересень 2017 р. - лютий 2018 р. 43631,52 грн. (а.с.13). Відповідно до п. 20 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких обставин, суд уважає, що оскільки [PERSON] продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, при цьому суд враховує доходи матері та її обовязок також надавати утримання сину, а також те, що відповідач не заперечує проти надання допомоги синові, який продовжує навчання, а відтак приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Крім цього, суд вважає за необхідне викласти резолютивну частину рішення з урахуванням вимог законодавства та змісту ст. 199 СК України, саме про стягнення з відповідача аліментів до досягнення сином 23 років, але не пізніше як до закінчення навчання, за виключенням часу канікул. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, у відповідності зі ст.ст.141,142 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved