Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У жовтні 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що заявою про приєднання № 609139016/180221 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 26.02.2021 (далі - Заява про приєднання) [PERSON] приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Договір), в редакції, яка діяла на день підписання заяви про приєднання. Відповідно до п.3.4.1. Заяви про приєднання, відповідно до умов Договору Банк відкриває на ім`я Клієнта поточний рахунок № [NUMBER] в українській гривні на умовах Тарифного пакету «More». За заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 26.02.2021, позичальнику встановлено кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредитного ліміту) на рахунок № [NUMBER] в розмірі - 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень, строк кредитування до дати закінчення строку дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 55,00% процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Позивач вказує, що станом на 23.09.2021 року заборгованість відповідача відповідно до Договору не погашена та становить - 17 789, грн, з яких: 14 683,08 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом); 3 057, 25 - проценти за користування кредитом; 33,79 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 15,02 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 0,67 грн - втрати він інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Зважаючи на викладене та посилаючись на норми права, які містяться у ст.ст. 526, 527, 530, 625, 651, 653, 1050, 1052, 1054 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у зазначеному вище розмірі за кредитним договором та судові витрати. 21.10.2021 року провадження по справі відкрито та в порядку ст.ст. 274, 279 ЦПК України призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольни. Не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, при цьому подала на адресу суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності та визнала позов повістю. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом установлено, що між позивачем та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу шляхом підписання заяви про приєднання № 609139016/180221 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). На виконання умов договору, укладеного між сторонами, банк відкрив поточний рахунок № [NUMBER] в українській гривні на умовах Тарифного пакету «More». Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 26.02.2021 року [PERSON] був встановлений кредитний ліміт в розмірі 15 000,00 грн, із процентною ставкою 55% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду, а відповідно до заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту). Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача № [NUMBER] станом на 23.09.2021 року. У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за договором, останній згідно розрахунку заборгованості позивача станом на 23.09.2021 року має заборгованість у розмірі 17 789, грн, з яких: 14 683,08 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом); 3 057, 25 - проценти за користування кредитом; 33,79 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 15,02 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 0,67 грн - втрати він інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань і непогашення заборгованості за договором, що є порушенням його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України. Згідно положень ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як зазначено у ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд вважає, що позивач в силу ст. 1050 ЦК України має право вимагати повернення позики та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З огляду на вимоги вище зазначених норм закону та умови договору, згідно яких банк має право стягнути заборгованість за кредитом, відсотки та штрафні санкції, суд знаходить необхідним провести таке стягнення з [PERSON] , захистивши в такий спосіб порушене право позивача. Водночас суд зауважує, що розрахунок позивача є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, оскільки відповідачем такий розрахунок неоспорений. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, та неоспорюються відповідачем. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 526-530, 546, 549, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. При цьому, судом враховується, що відповідач [PERSON] визнала позов, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. З урахуванням наведеного, позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору стягнути на користь позивача з відповідача згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved