Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з 19 жовтня 1991 до даного часу вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За період шлюбу з 19 жовтня 1991 року до моменту фактичного припинення шлюбних відносин і припинення ведення спільного господарства вони, як подружжя набули майно, яке їх спільною сумісною власністю. Під час спільного шлюбу вони набули: жилий будинок загальною площею 424 кв.м., який зареєстрований на праві власності за [PERSON] та розташований за адресою: [ADDRESS], орієнтовна вартість будинку становить 5 000 000 грн.; земельна ділянка площею 0,1150 га, яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS], орієнтовна вартість земельної ділянки становить 1 000 000 грн.; земельна ділянка площею 0,1149 га, яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS], орієнтовна вартість земельної ділянки становить 1 000 000 грн.; земельна ділянка площею 0,15 га, цільове призначення - для будівництва, яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS], орієнтовна вартість земельної ділянки становить 60 000 грн.; автомобіль Honda Accord, 2006 року випуску, зареєстрований за [PERSON], орієнтовна вартість автомобіля становить 100 000 грн., автомобіль Honda CRV, 2008 року випуску, зареєстрований за [PERSON], орієнтовна вартість автомобіля становить 100 000 грн.. Загальна вартість майна становить 8 520 000 грн. Вартість майна визначалась шляхом ретельного аналізу вартості аналогічних об'єктів нерухомого майна, враховуючи місцезнаходження нерухомого об'єкта. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з пропозиціями провести поділ набутого за час шлюбу майна за взаємною згодою, однак добровільно вирішити дане питання вони не змогли. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив виділити йому у власність: автомобіль Honda Accord, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузову [NUMBER], вартістю 100 000 грн.; ? частину будинку загальною площею 424 кв.м., та розташований за адресою: [ADDRESS], вартістю 2500000 грн.; ? частину земельної ділянки площею 0,1150, яка розташована за адресою: [ADDRESS], вартістю 500000 грн.; ? частину земельної ділянки площею 0,1149 грн., кадастровий номер 3222457400:04:003:0071, вартістю 500000 грн.; ? частину земельної ділянки площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS], вартістю 30000 грн.. Надати у власність [PERSON]: автомобіль Honda CRV, 2008 року випуску, вартістю 160000 грн., ? частину будинку загальною площею 424 кв.м., та розташований за адресою: [ADDRESS], вартістю 2500000 грн.; ? частину земельної ділянки площею 0,1150, яка розташована за адресою: [ADDRESS], вартістю 500000 грн.; ? частину земельної ділянки площею 0,1149 грн., кадастровий номер 3222457400:04:003:0071, вартістю 500000 грн.; ? частину земельної ділянки площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS], вартістю 30000 грн.. У лютому 2015 року в порядку вимог ст. 31 ЦПК України [PERSON] подав суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги, посилаючись на те, що до переліку майна, яке набуте ними під час шлюбу входить автомобіль Honda CR-V, 2008 року випуску, червоного кольору, номер кузову [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який зареєстрований на ім'я [PERSON]. У червні 2014 року йому стало відомо, що [PERSON] здійснила відчуження вищевказаного автомобіля. Враховуючи викладене, [PERSON] просив визнати право власності за [PERSON] на грошові кошти в розмірі 160000 грн., які складають вартість автомобіля Honda CR-V, врешті позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності, посилаючись на те, що з 19 жовтня 1991 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі. З початку 2014 року вона з чоловіком проживає окремо, оскільки шлюбні відносини між ними припинилися. У будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], в якому на даний час проживає [PERSON] знаходиться майно, яке було набуте ними спільно у шлюбі та належить їм на спільній сумісній власності. Загальна вартість майна складає 202 800 грн.. До складу спільного майна подружжя належать: ванна з гідромасажем вартістю 5 000 грн.; оздоблена сауна вартістю 10 000 грн.; кухня вбудована з витяжкою вартістю 3 000 грн.; газова плита з духовкою вартістю 400 грн., холодильник вартістю 3000 грн.; морозильна камера вартістю 3000 грн., кухня дерев'яна вбудована, вартістю 10 000 грн.; електроплита вбудована вартістю 500 грн.; витяжка вартістю 2000 грн.; машина для миття посуду вбудована, вартістю 2000 грн.; холодильник вбудований, вартістю 1000 грн.; плита вартістю 2000 грн.; сервіз з чайників в кількості 1шт., вартістю 3000 грн.; хлібниця Бергоф вартістю 500 грн.; дощечки Бергоф в кількості 2 шт., вартістю 500 грн.; лялька «Успіх», вартістю 500 грн.; підставка дерев'яна переносна, вартістю 500 грн.; кухонний комбайн вартістю 300 грн.; соковижималка вартістю 300 грн.; сервіз «Кобальт» вартістю 3000 грн.; стіл дерев'яний кухонний вартістю 2 000 грн.; стільці в кількості 12 шт., вартістю 4800 грн.; телевізор вартістю 3000 грн.; м'який куточок (диван та два крісла) вартістю 3000 грн.; меблі дерев'яні вартістю 20000 грн.; комплект кришталевого посуду (Франція) вартістю 5000 грн.; два столових сервіза на 12 персон, вартістю 1000 грн.; 12 кришталевих бокалів; столик журнальний (скло + дерево) вартістю 2000 грн.; камін, диван, вітальня вбудована вартістю 3000 грн.; меблі для ванної кімнати вартістю 1000 грн.; кабіна для душу, пральна машина вартістю 1000 грн.; машина для сушки одягу Воsh, вартістю 1000 грн.; картини (Греція) вартістю 500 грн.; кришталеві люстри + бра в кількості 7+2, вартістю 60 000 грн.; меблі для спальної кімнати (Італія) вартістю 10000 грн.; меблі для спальної кімнати (Україна) вартістю 3000 грн.; меблі для кімнати сина (Італія) вартістю 10 000 грн.; ікони, кардіотренажер вартістю 500 грн.; меблі для ванної кімнати (Польща) вартістю 500 грн., кабіна для душу 500 грн., сантехніка (Італія) вартістю 500 грн.; стіл для гри у теніс вартістю 500 грн.; картини авто (художник Гук) в кількості 2 шт., вартістю 5000 грн.; кондиціонери в кількості 3 шт. вартістю 5000 грн.; машина для шиття одягу вартістю 500 грн.; електроінструмент вартістю 3000 грн.; люстри вартістю 2000 грн.; пилосос в кількості 2 шт., вартістю 2000 грн.; карнизи (Італія) вартістю 2000 грн., комплект каструль вартістю 3000 грн. В загальному вартість майна складає 202 800 грн.. Враховуючи викладене, [PERSON] просила провести поділ набутого майна, а саме предметів домашнього вжитку та зобов'язати [PERSON] компенсувати їй вартість спільного майна - предметів домашнього вжитку у розмірі 101 400 грн.. У судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та його представник первісний позов підтримали в повному обсязі, зустрічний позов не визнали та заперечували проти його задоволення. У судовому засіданні представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] первісний позов не визнала частині автомобіля Honda CRV, 2008 року випуску та земельних ділянок які розташовані за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва, за адресою: [ADDRESS], зустрічні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суд, вислухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а у задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що з 19 жовтня 1991 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до вимог ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Відповідно до п. 24 вказаної постанови, передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Як вбачається з матеріалів справи, за час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу від 30 квітня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З.І., придбала земельну ділянку площею 0,1149 га, що знаходиться в [ADDRESS], кадастровий номер 3222457400:04:003:0071, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно виданого на підставі рішення Чабанівської селищної ради 23 сесії 4 скликання від 10 вересня 2004 року Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НА № 229033 від 13 січня 2005 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1150 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно виданого Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 929073 від 12 вересня 2007 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1512 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 774560 від 08 квітня 2006 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 1149 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до наданого свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 грудня 2010 року, видане виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради, [PERSON] на праві приватної власності належить жилий будинок загальною площею 424,1 кв.м., житловою площею 128,5 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами. Згідно вимог Закону України «Про внесення змін до ст. 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року, який набрав чинності 8 лютого 2011 року, статтю 61 СК України доповнено частиною п'ятою, згідно якої об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Таким чином, враховуючи наведене, а також ту обставину, що в Законі України «Про внесення змін до ст. 61 СК України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя» положення ч. 5 ст. 61 СК України можуть застосовуватись щодо набуття вказаних у ній об'єктів права спільної сумісної власності подружжя з 8 лютого 2011 року, тобто даний Закон поширюється на юридичні факти і правовідносини, які виникли після набуття ним чинності. Відповідно до вимог ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно вимог ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 65 Сімейного кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно вимог ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Пунктом 18-2 постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по ? частині домоволодіння загальною площею 424 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS], по ? частині земельної ділянки площею 0,1150 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], а також по ? частині земельної ділянки площею 0,1149 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки сторонами було доведено, що вищевказана майно було набуте ними під час перебування у спільному шлюбі. В решті первісного позову суд відмовляє у його задоволенні, у зв'язку з відсутністю на те законних підстав. Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 22 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди-виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за [PERSON] зареєстровано автомобіль Honda Accord, легковий седан, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер шасі [NUMBER]. На запит суду з УДАІ ГУ МВС України в м. Києві надійшла відповідь за вх.. № 3944 від 13 лютого 2015 року, в якій зазначено, що станом на 02 лютого 2015 року за [PERSON] зареєстровано автомобіль Honda Accord, легковий седан, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер шасі [NUMBER]. Згідно відповіді УДАІ ГУ МВС України в м. Києві за вх. № 4158 від 16 лютого 2015 року, вбачається, що відповідно до даних автоматизовано-інформаційної системи ДАІ м. Києва та Національної автоматизовано-інформаційної системи ДДАІ МВС України за номерними знаками [NUMBER] зареєстрований транспортний засіб Honda CR-V, 2008 року випуску, червоного кольору, кузов № [NUMBER], що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] від 20 червня 2014 року, виданого у Києво-Святошинському центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Київській області, громадянці [PERSON], [INFO]. Згідно відповіді УДАІ ГУ МВС України в м. Києві за вх. № 4160 від 16 лютого 2015 року, вбачається, що відповідно до даних автоматизовано-інформаційної системи УДАІ ГУМВС України у м. Києві за період 2008-2015 роки за [PERSON] був зареєстрований 1 транспортний засіб - автомобіль Honda CR-V, 2008 року випуску, червоного кольору, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], дата реєстрації 30 грудня 2008 року. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, чого досягнуто між сторонами у справі не було, а при недосягненні згоди-виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Позивач за первісним позовом [PERSON] не позбавлений був можливості заявити клопотання про призначення судової експертизи на предмет визначення дійсної вартості спірних автомобілів на час розгляду справи. Однак сторонами дане клопотання заявлено не було. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення решти позовних вимог первісного позову [PERSON]. Щодо заявлених вимог [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме предметів домашнього вжитку, які знаходяться в будинку по [ADDRESS], та зобов'язання [PERSON] компенсувати їй вартість спільного майна - предметів домашнього вжитку у розмірі 101 400 грн., то суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] не довела суду і не надала достатніх та переконливих доказів, що під час зареєстрованого шлюбу подружжям було придбано майно, до складу якого входять ванна з гідромасажем вартістю 5 000 грн.; оздоблена сауна вартістю 10 000 грн.; кухня вбудована з витяжкою вартістю 3 000 грн.; газова плита з духовкою вартістю 400 грн., холодильник вартістю 3000 грн.; морозильна камера вартістю 3000 грн., кухня дерев'яна вбудована, вартістю 10 000 грн.; електроплита вбудована вартістю 500 грн.; витяжка вартістю 2000 грн.; машина для миття посуду вбудована, вартістю 2000 грн.; холодильник вбудований, вартістю 1000 грн.; плита вартістю 2000 грн.; сервіз з чайників в кількості 1шт., вартістю 3000 грн.; хлібниця Бергоф вартістю 500 грн.; дощечки Бергоф в кількості 2 шт., вартістю 500 грн.; лялька «Успіх», вартістю 500 грн.; підставка дерев'яна переносна, вартістю 500 грн.; кухонний комбайн вартістю 300 грн.; соковижималка вартістю 300 грн.; сервіз «Кобальт» вартістю 3000 грн.; стіл дерев'яний кухонний вартістю 2 000 грн.; стільці в кількості 12 шт., вартістю 4800 грн.; телевізор вартістю 3000 грн.; м'який куточок (диван та два крісла) вартістю 3000 грн.; меблі дерев'яні вартістю 20000 грн.; комплект кришталевого посуду (Франція) вартістю 5000 грн.; два столових сервіза на 12 персон, вартістю 1000 грн.; 12 кришталевих бокалів; столик журнальний (скло + дерево) вартістю 2000 грн.; камін, диван, вітальня вбудована вартістю 3000 грн.; меблі для ванної кімнати вартістю 1000 грн.; кабіна для душу, пральна машина вартістю 1000 грн.; машина для сушки одягу Воsh, вартістю 1000 грн.; картини (Греція) вартістю 500 грн.; кришталеві люстри + бра в кількості 7+2, вартістю 60 000 грн.; меблі для спальної кімнати (Італія) вартістю 10000 грн.; меблі для спальної кімнати (Україна) вартістю 3000 грн.; меблі для кімнати сина (Італія) вартістю 10 000 грн.; ікони, кардіотренажер вартістю 500 грн.; меблі для ванної кімнати (Польща) вартістю 500 грн., кабіна для душу 500 грн., сантехніка (Італія) вартістю 500 грн.; стіл для гри у теніс вартістю 500 грн.; картини авто (художник Гук) в кількості 2 шт., вартістю 5000 грн.; кондиціонери в кількості 3 шт. вартістю 5000 грн.; машина для шиття одягу вартістю 500 грн.; електроінструмент вартістю 3000 грн.; люстри вартістю 2000 грн.; пилосос в кількості 2 шт., вартістю 2000 грн.; карнизи (Італія) вартістю 2000 грн., комплект каструль вартістю 3000 грн..

Outcome: partial