overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

у квітні 2016 року представник ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» (надалі - ПАТ «ВБР» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. До позовної заяви додано клопотання, в якому представник ПАТ «ВБР» просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення. Зазначив, що майновий стан ПАТ «ВБР» не дозволяє сплатити повністю (навіть частково) судовий збір, оскільки відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21 грудня 2015 р. № 914 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВБР» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 грудня 2015 р. № 234, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВБР» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВБР» з 23 грудня 2015 року. Відповідно до Наказу №441 від 22.12.2015 № Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВБР» та делегування повноважень ліквідатора банку», до виконання повноважень уповноваженої особи Фоду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВБР» приступив [PERSON] терміном на два роки з 23.12.2015 року по 22.12.2017 року включно. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Дослідивши матеріали заяви та позовної заяви, суд прийшов до висновку, що підстави для відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі відсутні, оскільки представник ПАТ «ВБР» не надав належних підтверджень про те, що майновий стан ПАТ «ВБР» не дозволяє сплатити судовий збір. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання ПАТ «ВБР» про відстрочення сплати судового збору.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

у квітні 2016 року представник ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» (надалі - ПАТ «ВБР» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. До позовної заяви додано клопотання, в якому представник ПАТ «ВБР» просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення. Зазначив, що майновий стан ПАТ «ВБР» не дозволяє сплатити повністю (навіть частково) судовий збір, оскільки відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21 грудня 2015 р. № 914 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВБР» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 грудня 2015 р. № 234, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВБР» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВБР» з 23 грудня 2015 року. Відповідно до Наказу №441 від 22.12.2015 № Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВБР» та делегування повноважень ліквідатора банку», до виконання повноважень уповноваженої особи Фоду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВБР» приступив Міхно Сергій Семенович терміном на два роки з 23.12.2015 року по 22.12.2017 року включно. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Дослідивши матеріали заяви та позовної заяви, суд прийшов до висновку, що підстави для відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі відсутні, оскільки представник ПАТ «ВБР» не надав належних підтверджень про те, що майновий стан ПАТ «ВБР» не дозволяє сплатити судовий збір. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання ПАТ «ВБР» про відстрочення сплати судового збору.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

у квітні 2016 року представник ТОВ «Міраклус» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову ТОВ «Міраклус» про усунення перешкод у володінні, користуванні, розпорядженні нерухомим майном до відповідача, а саме - квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом становлення заборони відповідачам і будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізовувати право: - володіння майном, а саме щодо входження у квартиру, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків; - щодо проживання в квартирі і вільного доступу до неї. Представник ТОВ «Міраклус» зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду, у зв'язку з чим просив забезпечити позов. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені вимоги про забезпечення позову є фактичними позовними вимогами, з якими звернувся представник ТОВ «Міраклус» до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та враховуючи те, що у випадку застосування вказаних заходів забезпечення позову фактично ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, що не допускається, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову представника ТОВ «Міраклус» задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») звернулися до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500959398 від 11.09.2014 року в розмірі 27 567 грн. 02 коп. (а.с. 3-7). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 11 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк», з одної сторони, та гр. [PERSON], з другої сторони, був укладений кредитний договір № 500959398 від 11.09.2014 року за умовами якого Кредитор видав Позичальнику кредит у розмірі 18\~333,33 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99% річних. Відповідач не сплачував кредит і припинив виконання своїх зобов'язань. Сума заборгованості по кредитному договору станом на 12.02.2016 року складає розмір 27 567,02 гривень, яка складається: -17\~129,64 грн. заборгованість за кредитом, -3\~186,38 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, -4\~851,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, -2\~400,00 грн. штраф. Таким чином позов підлягає задоволенню. Судовий збір в сумі 1 378 гривень 00 копійок, які документально підтверджуються, відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок позивача (а.с.2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 07 липня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 07 липня 2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб про надання кредиту в сумі 19000,00 грн.. Відповідно до умов Кредитного договору позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші, передбачені платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені Договором. [PERSON] не належним чином виконувала свої зобовязання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредит та відсотки за користування кредитом. Заборгованість [PERSON] перед позивачем за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 07 липня 2015 року станом на 29 лютого 2016 року становить 24809,46 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредитом 12710,99 грн., прос рочки за тілом кредиту 9644,80 грн., заборгованості за відсотками за кредитом 208,38 грн., неустойки (комісія, штраф) в розмірі 2245,29 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

У квітні 2016 р. ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 22983,64 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не зявився, надав в матеріалах справи заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до заяви позичальника від 16 червня 2011 р., йому був наданий кредит в розмірі 5100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості. Розділом 8 Умовами і правилами надання банківських послуг визначено відповідальність позичальника, зокрема: стягнення штрафу за порушення платежів по будь-якому з грошових зобовязань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. (а.с. 11) Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 12 лютого 2016р. становить 22983,64 грн. В дану суму входить: заборгованість за тілом кредиту 5025,66 грн., за процентами 6,32 грн., 1632,00 грн. заборгованість з комісії, 14749,01 грн. пеня, штраф 500,00 грн. (фіксована частина), 1070,65 грн. відсоток від суми заборгованості (а.с. 4). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, в сумі 22983,64 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

У квітні 2016 р. ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 33594,34 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00грн. В судове засіданні представник позивача не зявилася, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до заяви позичальника від 08 грудня 2010 р., йому був наданий кредит в розмірі 33\~594,34 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Розділом 8 Умовами і правилами надання банківських послуг визначено відповідальність позичальника, зокрема: стягнення штрафу за порушення платежів по будь-якому з грошових зобовязань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. (а.с. 11) Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 17 лютого 2016р. становить 33594,34 грн. В дану суму входить: заборгованість за тілом кредиту 11898,20 грн., за процентами 19620,22 грн., штраф 500,00 грн. (фіксована частина), 1575,92 грн. відсоток від суми заборгованості (а.с. 6). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, в сумі 33594,34 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

У квітні 2016 р. ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 13\~484,55 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позову в повному обсязі і згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 03 червня 2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експресс-Банк» і [PERSON] укладений кредитний договір № 97949/30/к05. За умовами банк позичив кошти [PERSON] в сумі 20000,00 грн. на споживчі цілі строком до 03 червня 2015р. зі сплатою 24 процентів річних за користування кредитними коштами. (п.1.2, 1.3, 1.4, 1.5) . Позичальник зобовязався сплачувати проценти, повернути кредитодавцеві кредит не пізніше дати кінцевого повернення. (п. 5.2.1). За невиконання, або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору , позичальник сплачує кредитодавцю штраф в розмірі 10 % від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання (п. 6.4). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 03 червня 2013р. загальна заборгованість по кредитному договору [PERSON] перед банком становить 13\~484,55 грн. В дану суму входить: сума боргу за простроченими відсотками 8\~781,69 грн., сума пені за відсотками 4\~702,86 грн. (а.с. 10). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню на заявлену суму 13\~484,55 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

У квітні 2016 р. ПАТ «Будівельна Фірма «Миколаївбуд» звернулося з позовом, який обґрунтувала тим, що воно є власником гуртожитку по [ADDRESS] мешкає [PERSON] з сім'єю - чоловіком, двома малолітніми дітьми. З нею укладено договір від 01 жовтня 2015 р. найму кімнати строком до 29 вересня 2016 р. Оскільки умови договору про оплату найму житла систематично не виконуються, то просили з урахуванням уточнень виселити відповідачку та членів її сім'ї без надання іншого житла та стягнути заборгованість станом на 10 жовтня 2016 р. в сумі 3042,09 грн., інфляційні втрати за листопад 2015 р.- серпень 2016 р. у сумі 179,57 грн., пеню за прострочення платежів за період з 11 листопада 2015 р. по 13 вересня 2016 р. в сумі 1025,48 грн., 3 % річних за тим же договором і за той же період в сумі 79,29 грн. Всього на суму 4326,43 грн. Ухвалою суду від 11 серпня 2016 р. до участі в спарві співвідповідачем залучений [PERSON] В судовому засіданні представник позивача наведені вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні визнавали наявність боргу, просили не висиляти їх з дітьми. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Право власності на гуртожиток по [ADDRESS] зареєстроване за позивачем з 21 березня 2014 р. Позивач та [PERSON] жовтня 2015 р. уклали договір №1-а за яким позивач надав їй та її чоловіку [PERSON], дітям - сину [PERSON], [INFO], доньці [PERSON], [INFO], для проживання кімнату [ADDRESS] в гуртожитку строком з 01 жовтня 2015 р. по 29 вересня 2016 р. за плату, визначену калькуляцією, та зі сплатою комунальних послуг. Позивач за договором має право вимагати звільнення приміщення в разі неодноразового порушення умов договору найму, дострокового розірвання договору та виселення з гуртожитку в судовому порядку. Договором передбачена сплата наймачем пені в розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення та несення відповідальності за умовами ст. 625 ЦК України. Наймачі в кімнаті [ADDRESS] не зареєстровані, строк дії договору найму на день розгляду справи судом сплив Розрахунок заборгованості ними не спростований, строк дії договору найму сплив, заборгованість не погашена. Тож відповідачі підлягають виселенню з гуртожитку разом з дітьми, законними представниками яких вони є. Також з відповідачів слід солідарно стягнути заборгованість. Судовий збір за ставками передбаченими відповідним законом за задоволену вимогу немайнового та майнового характеру - в сумі 1102,40 грн. підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

У квітні 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 11364,96 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явилася, в матеріалах справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 30 квітня 2015 року, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та правил надання продукту кредитних карт, [PERSON] отримала кредит у розмірі 7792,34 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі 0,1 % від заборгованості (п. 1.1.5.25). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язався сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 1.1.5.32). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 10 квітня 2016р. загальна заборгованість по кредитному договору перед банком становить 11364,96 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту - 7 492,34 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 1303,96 грн., заборгованість з комісії - 2397,21 грн., штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди - 171,45 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 11364,96 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved