Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Десята Харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщин, в якому просить суд: визначити для неї додатковий строк, тривалістю у три місяців з дня набрання рішенням законної сили для подання до Десятої Харківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування поданого позову зазначила, що [INFO] помер її син [PERSON] , [INFO] , та позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті сина. 31 березня 2014 року позивачем була написана заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та справжність підпису позивача на ній засвідчив приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Байрачний А.І. Одразу після написання даної заяви позивач направила її до Державного нотаріуса в м. Ялта Автономної Республіки Крим, проте відповіді на дану заяву отримано не було. Після цього, 19 лютого 2015 року позивач повторно звернулась до Першої Хмельницької Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 19 лютого 2015 року Перша Хмельницька Державна нотаріальна контора надала позивачу відповідь, що з підстави ст. 1221 ЦК України у заведенні спадкової справи слід відмовити у зв`язку із тим, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У позові позивач вказує, що з урахуванням того факту, що останнім місцем проживання її сина та місцем знаходження його майна є :м. Ялта Автономної Республіки Крим, проте у зв`язку з відповідною ситуацією в Автономній Республіці Крим, набранням чинності Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 07 квітня 2014 року та тим фактом, що позивач є людиною похилого віку та самостійно не має можливості поїхати на тимчасово окуповану територію для самостійного вчинення дій щодо прийняття спадщини, тому позивач вирішила зачекати із вчиненням дій щодо прийняття спадщини, задля встановлення поряду прийняття такої спадщини на території України, а не в окупованій території Крим. Як зазначила позивач, на початку 2016 року від її онука, їй стало відомо, що останній прийняв спадщину та розпочав її оформлення у м. Харкові без зазначення позивача, як спадкоємця першої черги, чим приховав дані відомості від Державного нотаріуса Десятої Харківської Державної нотаріальної контори. У квітні 2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Байрачного А.1. задля засвідчення справжності підпису позивача на заяві про прийняття спадщини після смерті сина позивача, та дана заява з додатками була направлена до Десятої Харківської Державної нотаріальної контори задля включення позивача до числа спадкоємців після смерті [PERSON] . Позивач посилається, що в середині травня 2016 року на її адресу надійшов лист з відповіддю Десятої Харківської Державної нотаріальної контори, яка датована 21 квітня 2016 року та у якій зазначено, що позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини з пропуском строку та роз`яснено позивачу можливість звернення до суду задля визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку із викладеним вище позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.11.2016 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.02.2017 року у справі було відкрито провадження та розгляд призначено у судовому засіданні. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.06.2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Десята Харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було передано до Апеляційного суду м. Києва для подальшого визначення підсудності між загальними судами м. Києва. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.08.2017 року було визначено Солом`янський районний суд для забезпечення розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Десята Харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 16.08.2017 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано до провадження головуючого судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.08.2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Десята Харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини прийнято до провадження Солом`янського районного суду м. Києва та призначено розгляд у відкритому судовому засіданні. 23.05.2018 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання проти позову заперечила. Вказує, що 16 грудня 2014 року [PERSON] успадкувала Ѕ частку з 1/3 частки квартири, що належала її сину - [PERSON] та знаходиться у [ADDRESS] . Тому вважає, що позивачка була обізнана про своє право на спадкування, мала усі можливості для його реалізації та реалізувала його частково. Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України від 15.04.2015 року № 1207-VІІ «Про забезпечення і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд: цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом м. Києва. Тобто на думку відповідача, з 15.04.2015 року позивачка мала можливість звернутись до суду з даним позовом, проте не зробила цього та поважних причин цьому не вбачає. З урахуванням викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні поданого позову. 12.09.2018 року на адресу суду із Десятої Харківської державної нотаріальної контори до суду надійшла копія спадкової справи № 5/9/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 10.12.2018 року протокольною ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . 08.04.2019 року від представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву. У відзиві третя особа вказує, що [PERSON] вперше до нотаріальної контори звернулася 19.02.2015 року, тобто майже через рік після смерті спадкодавця та державним нотаріусом було відмовлено у заведенні спадкової справи та після цього, позивачка не здійснювала жодних дій направлених на прийняття спадщини. Посилається, що у жовтні 2015 року на підставі запиту державного нотаріуса стало відомо про залишок грошових коштів, на поточному рахунку № [NUMBER] , відкритого в ПАТ «Укрсоцбанк» (UNIKREDIT BANK), на ім`я спадкодавця [PERSON] з кінцевим балансом становить 5 372,78 грн. та [PERSON] звернувся до Дзержинського районного м. Харкова з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особа: Десята Харківська державна нотаріальна контора, [PERSON] , про визнання права власності на спадок в порядку спадкування за законом (справа № 638/20226/15-ц). Зазначає, що 26.02.2016 року в ході розгляду справи № 638/20226/15-ц представник позивача [PERSON] був присутній в судових зсіданнях, приймав участь при дослідженні матеріалів справи, а тому знав існування спадкової справи та в результаті не заперечував проти задоволення позову. Тому на думку третьої особи, із вищенаведених підстав вбачається, що позивач не мала наміру приймати спадщину після смерті сина. Третя особа у відзиві посилається, що починаючи з періоду 19.02.2015 року по 12.04.2016 року, позивач не здійснила дії, які доводили би про її дійсний намір приймати спадщину, також не надала суду доказів поважних причин, що слугували б перешкодою для подачі такої заяви, а тому у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Крім того вказує, що позивачку знає особисто з 1988 року, тобто з часу реєстрації шлюбу з [PERSON] .. У позивача останні десять років є серйозні проблеми із слухом, оскільки остання майже не чує, а тому у третьої особи виникають об`єктивні сумніви щодо дійсного волевиявлення та здатності позивачки в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та в повній мірі свідомо керувати ними при зверненні до суду з даним позовом. З урахуванням викладеного вище просила у задоволенні позову відмовити. 10.09.2019 року представником третьої особи [PERSON] - [PERSON] подано до суду позов третьої особи [PERSON] , яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору з первісним позовом, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.0.2019 року прийнято до сумісного розгляду із позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Десята Харківська державна нотаріальна контора, [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позов третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Десята Харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У поданому позові [PERSON] посилається, що 29 січня 1988 року між нею та [PERSON] (спадкодавцем) був укладений шлюб, зареєстрований Кореїзською селищною радою м. Ялти, республіки Крим, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 01. Вказує, що у грудні 2013 року коли [PERSON] (спадкодавець) захворів, та знаходився у лікарні, його рідна сестра - [PERSON] , діючи у своїх власних корисних інтересах взяла від [PERSON] довіреність на представництво інтересів, яку використала на свій власний розсуд та

Outcome: approved