Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

У жовтні 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В позовній заяві Позивач вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька залишилася спадщина: житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 19,8 кв.м, що належав померлому на підставі виписки з погосподарської книги № 116 виданої Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області 2019 року, книга № 2 та особовий рахунок № [NUMBER] , технічного паспорту на будинок, виданого РКП «Василівське БТІ» 12.09.2018 року, розписки про купівлю вищевказаного будинку у [PERSON] , від 19 жовтня 1995 року, за 100 000 000 карбованців. Нотаріально договір купівлі-продажу посвідчений не був. [PERSON] була власницею вищевказаного будинку на підставі виписки з погосподарської книги № 2 Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, особового рахунку № [NUMBER] за 1991-1995 роки, довідки Орлянської сільської ради № 2057 від 23.08.2019 року, рішення виконавчого комітету Василівської районної ради Запорізької області №196 від 17.10.1990 року та архівного витягу № 01-32/6-1538, наданого Запорізьким Державним архівом 18.06.2019 року. При складанні додатку до вищевказаного рішення №196 Василівської районної ради, співробітниками Орлянської сільської ради була припущена помилка та [PERSON] була записана, як « [PERSON] », тому необхідно в судовому порядку встановити факт, який має юридичне значення. Однак, належним чином право власності громадянкою [PERSON] на вищевказаний будинок оформлено не було. Останнє відоме місце проживання [PERSON] є вищевказаний будинок [ADDRESS] . Вищевказаний житловий будинок знаходиться на присадибній земельній ділянці площею 0,4986 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] , згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 817203, виданого Орлянською сільською радою Запорізької області, на підставі рішення Орлянської сільської ради № 1 від 29 жовтня 2009 року зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011026600068. Починаючи з моменту купівлі, [PERSON] постійно мешкав в вищевказаному будинку, а з 02.04.2003 року до дня смерті - [INFO] , був там постійно зареєстрований та являвся головою даного домогосподарства, згідно довідки №98 виданої Орлянською сільською радою 09.01.2019 року. Він добросовісно безперервно володів та відкрито користувався вищезазначеним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядав за будинком, утримував його, систематично робив в ньому поточний та капітальний ремонт. Після смерті вказаного спадкодавця є ще спадкоємиці першої черги - мати позивача [PERSON] та його сестра [PERSON] , які, згідно нотаріально посвідчених заяв відмовилися від спадщини на користь позивача. Згідно довідки № 99 від 09.01.2019 року, виданої на момент смерті батька позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , мати позивача [PERSON] та його сестра [PERSON] зареєстровані не були. Згідно довідки №1114 виданої Орлянською сільською радою 23.05.2019 року, заповіти від імені померлого [PERSON] не посвідчувалися. В шестимісячний термін після смерті батька, в січні 2019 року, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Петричкович Ю.А., із заявою на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, де йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2486 гектара, розташовану за адресою: [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування вищевказаного спадкового будинку. Однак у видачі свідоцтва на вищевказаний житловий будинок йому було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №55/02-31/02-14/156-/2018 від 28.01.2019 року, та порекомендовано для вирішення питання про спадкування звернутися до суду. На підставі вищевказаної довідки-витягу з погосподарської книги Орлянської сільської ради №1102 від 22.05.2019 року, житловий будинок [ADDRESS] , дійсно належав [PERSON] до дня смерті, однак право власності на нього належним чином він не оформив, а саме, не посвідчив договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально та не зареєстрував право власності в бюро технічної інвентарізації, згідно вищевказаної довідки КП «Василівське РБТІ» та вищевказаної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав. На теперішній час оформити вищевказаний будинок належним чином не представляється можливим, тому що розробка правовстановлюючих документів вимагає визнання за певною особою права власності. Тому, Позивач просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , є одне і теж лице. А також, визнати за позивачем - [PERSON] , право власності на житловий будинок [ADDRESS], житловою площею 19,8 кв.м., розташованого на [ADDRESS] , за набувальною давністю, після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2019 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, Приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Петричкович Ю.А., про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження.. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 12 червня 2020 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у Приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Петричкович Ю.А. фотокопію спадкової справи №156/2018, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачкою суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Представник відповідача Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Третя особа Приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Петричкович Ю.А. у судове засідання повторно не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Орлянської сільської ради Василівського району Запорізькій області 22.06.2018 року. Після смерті батька залишилася спадщина. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №156/2018 після померлого [INFO] [PERSON] , до складу спадкового майна входять: земельна ділянка площею 5.3569 га., яка розташована на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області; земельна ділянка площею 4.2900 га., яка розташована на території Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області; земельні ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; право на земельну частку (пай) 4.46 в умовних кадастрових гектарах у власності КСП «Орлянський» на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області; зброя [NUMBER] ; автомобіль ЗАЗ 110307. Житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 19,8 кв.м., на підставі виписки з погосподарської книги №2 особовий рахунок № [NUMBER] рахувався за [PERSON] ( [INFO] ), який помер [INFO] . Відповідно до технічного паспорту на будинок, виданого РКП «Василівське БТІ» 12.09.2018 року, та довідки РКП «Василівське БТІ» Василівської районної ради Запорізької області від 02.07.2019 р. №534, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , не зареєстровано. Суд не визнає належним доказом набуття права власності [PERSON] на вказаний Житловий будинок, розписку про купівлю вищевказаного будинку у [PERSON] , від 19 жовтня 1995 року, за 100 000 000 карбованців, оскільки нотаріально договір купівлі-продажу посвідчений не був. Відповідно до довідки №01-32/Б-1538 від 18.06.2019 року виданої Державним архівом Запорізької області, будинок [ADDRESS] відповідно до Рішення №196 від 17 жовтня 1990 року, належить [PERSON] . В січні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Петричкович Ю.А., із заявою на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, де йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2486 гектара, розташовану за адресою: [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування вищевказаного спадкового будинку. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 55/02-31/02-14/156-/2018 від 28.01.2019 року, у видачі свідоцтва на вищевказаний Житловий будинок йому було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, та порекомендовано для вирішення питання про спадкування звернутися до суду. Згідно п.9 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховуала факт знаходження майна у її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок за набувальною давністю. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Отже, позивач [PERSON] не володіє будинком [ADDRESS] більше 10 років, що суперечить вимогам ст. 344 ЦП України. Крім того, Позивач в позовній заяві зазначає, що є інші спадкоємці крім нього, а саме, його мати - [PERSON] , та його сестра - [PERSON] , які відмовилися від прийняття спадщини. Однак, відповідно до копії спадкової справи №156/2018 після смерті померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] надала Приватному нотаріусу Петричкович Ю.А. заяву, в якій відмовляється від права на прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] . Однак відповідачка [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Петричкович Ю.А. із заявою, в якій вона приймає спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON] . Крім того, за даними з Державного архіву Запорізької області (архівний витяг), будинок [ADDRESS] , відповідно до Рішення №196 від 17 жовтня 1990 року, належить [PERSON] . Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс/18), набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних у ч.1 ст.344 ЦК України умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, зазначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевненим у тому, що на це майно не претендують інші особи і він не отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Велика Палата ВС зазначила, що йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. При цьому така особа має не визнавати або оспорювати це право позивача, і між сторонами має існувати спір про право, який суд вирішує у порядку позовного провадження. [PERSON] просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , є одне і теж лице. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про на\-дання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допо\-моги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазна\-ченим у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом дер\-жавної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смер\-тю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Отже, серед переліку фактів, що мають юридичне значення, не зазначено факт встановлення тотожності особи. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фі\-зичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Однак, не обґрунтованим є встановлення тотожності відповідачки [PERSON] та [PERSON] , чому Відповідачка у відповідності до вимог ст.316 ЦПК України не звернулася із відповідною заявою за місцем її мешкання. Не обґрунтовано причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують необхідний факт. Суду не надано докази, що підтверджують необхідний факт. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , є одне і теж лице та визнання за позивачем [PERSON] права власності за набувальною давністю на будинок [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] , не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed