Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в сумі 24628,34 грн. та моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.05.2015 року о 09.00 год. на вул. Стадіонна, 5 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] та автомобіля «Тойота», д.н. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] Вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджена постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26.05.2015 року. Згідно звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER], вартість матеріального збитку становить 23528,34 грн. Вартість експертного дослідження становить 1100,00 грн. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано і моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 5000,00 грн. У звязку з тим, що на даний час відповідачем не відшкодована матеріальна та моральна шкода, позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.05.2015 року на вул. Стадіонна, 5, в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] та автомобіля «Тойота», д.н. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26.05.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. на користь держави. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Тойота», д.н. [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Мерседес», д.н. [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. Згідно звіту №212 про визначення вартості матеріального збитку від 22.10.2015 року, складеного оцінювачем ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Мерседес», д.н. [NUMBER] в результаті пошкодження складає 23528,34 грн. Вартість проведеного експертного дослідження становить 1100,00 грн., та була оплачена позивачем. З відповіді ПАТ «СК «СКАЙД» від 21.08.2015 року вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.05.2014 року, відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована в ПАТ «СК «СКАЙД», оскільки страховий платіж було ним сплачено 18.05.2015 року о 11.30 год., після настання випадку, що має ознаки страхового. Позивач просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в сумі 23528,34 грн. та вартість проведення дослідження в сумі 1100,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N 6 від 27.03.92р.: «Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них». Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 4 п. 4 Постанови). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 23528,34 грн. та вартості проведеного дослідження в сумі 1100,00 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Встановлено, що внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху, позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягала у переживаннях за значні пошкодження автомобіля. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у звязку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. Проте, виходячи з обставин справи суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 5000,00 грн. завищений ним і тому з відповідача на його користь підлягає стягненню моральна шкода в сумі 2500,00 грн. У звязку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 487,20 грн. за відшкодування моральної шкоди та 487,20 грн. за відшкодування матеріальної шкоди.

Outcome: partial