Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № Н3-570 від 29 червня 1995 року, посвідчений Харківською товарною біржою, реєстраційний номер Н3-570, зареєстрований Харківським міським БТІ 10.07.1995 року, записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 2757 від 10.07.1995 року між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року вищевказаний позов було залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків. 25 жовтня 2019 року на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху суду надана уточнена позовна заява, у якій позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу № Н3-570 від 29 червня 1995 року, посвідчений Харківською товарною біржою, реєстраційний номер Н3-570, зареєстрований Харківським міським БТІ 10.07.1995 року, записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 2757 від 10.07.1995 року між [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 67/100 часток домоволодіння з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 76,1 кв.м., житлова площа 47,5 кв.м. В обґрунтування уточненого позову зазначено, що [PERSON] зареєстрований і постійно проживає з 10.07.1995 року за адресою: [ADDRESS] . 29 червня 1995 року [PERSON] придбав у громадянина [PERSON] 67/100 частин зазначеного будинку з надвірними будівлями: Б-душ, Е-1/2- погреба, К-вбиральня, Н-літня кухня, № 1,2,5 -огорожа. Договір купівлі-продажу був посвідчений Харківською товарною біржею, реєстраційний номер НЗ-570, зареєстрований Харківським міським БТІ 10.07.1995 року, записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 2757 від 10.07.1995. При укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, договір між сторонами був виконаний в повному обсязі. Підтвердженням виконання договору його сторонами є видача покупцеві примірника договору. Другий примірник залишився на біржі, а третій виданий продавцю. Фактом покупки будинку і згідно зазначеного договору купівлі-продажу є так само реєстрація даного договору відповідно до чинного законодавства в Харківському міському БТІ. Згідно п. 9 Договору купівлі-продажу він підписаний і зареєстрований на Харківській товарній біржі на підставі біржового контракту № НЗ-570 від 29.06.1995 р. На момент укладання Договору купівлі-продажу угоди зареєстровані на біржі не підлягали нотаріальному посвідченню. Однак, на теперішній час [PERSON] не може вільно розпоряджатись даним будинком, тобто мати право на свій розсуд його відчужувати, продавати, дарувати, оскільки купівля-продаж житлового будинку повинна була бути засвідчена лише нотаріально. Діяльність вищезазначеної Харківської товарної біржі припинена. Де зараз знаходиться продавець будинку [PERSON] , який на момент укладення договору в 1995 р. проживав за адресою: [ADDRESS] не відомо, засобів зв`язку у позивача з ним також не має. Вказані обставини змусили [PERSON] звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 21 листопада 2019 року представник Харківської міської ради надав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на 67/100 частин домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . У відзиві представник відповідача зазначив, що стосовно позовної вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу № Н3-570 від 29 червня 1995 року, Харківська міська рада є неналежним відповідачем, оскільки згідно цього договору правовідносини між Харківської міською радою та [PERSON] не виникають, міська рада не була стороною такого договору. Стосовно позовних вимог про визнання права власності на 67/100 частин домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] рада заперечує, посилаючись на довідку № 1067544 від 28.08.2019, сформованої ТОВ «Укртехінвест», і наявність прибудов: сарай літ. «Н», прибудова літ. «н2», гараж літ. «П» та об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок літ. «Т-2», які збудовані без дозвільних документів. Також представник зазначив про відсутність доказів у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва спірного об`єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, у зв`язку з чим особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього, а є лише власником будівельних матеріалів, обладнання тощо, що були використані в процесі цього будівництва. Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 09 грудня 2019 року представник позивача надав відповідь на відзив, у якому зазначив, що перераховані в наведеній довідці «Укртехінвест», Міськрадою будови не є власністю позивача [PERSON] . Згідно з «Договору» НЗ-570, що є предметом для даного судового розгляду, в плані утвердження його дійсності, в пункті 1.1 вказана частина житлового приміщення, що переходить у власність [PERSON] , а також частина надвірних будівель, які існують на даний момент. Як приводиться Харківською міською радою перелік будівель, на які не були представлені документи, [PERSON] відносини, як власник, не має, що можна бачити з тексту Договору і наведених в ньому маркерів. А тому, будь-яких дозвільних документів на будівництво, що не стосувалися його будівель він мати не повинен. Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися. Надали до суду заяви, у яких просили розглядати справу у\~їх відсутність. Зазначили також, що позовні вимоги підтримують та просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи. На підставі викладеного та з урахуванням того, що представник відповідача скористався своїм правом на подання відзиву, у якому виклав свої заперечення проти позову, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 29 червня 1995 року [PERSON] придбав у громадянина [PERSON] 67/100 частин цього будинку з надвірними будівлями: Б-душ, Е-1/2- погреба, К-вбиральня, Н-літня кухня, № 1, 2, 5 огорожа, що підтверджується Договором купівлі-продажу, який був посвідчений Харківською товарною біржею, реєстраційний номер НЗ-570, зареєстрований Харківським міським БТІ 10.07.1995 року, записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 2757 від 10.07.1995. В період 1995-2002 років, відповідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» купівля-продаж оформлювалась за дорученням фізичних осіб (продавця і покупця), відповідно ч. 2 ст. 15 цього ж Закону України, угоди, оформлені на біржі не потребували нотаріального посвідчення. Право громадян на безпосереднє придбання квартир (будинків) на біржових торгах без нотаріального посвідчення закріплено ч. 2 ст. 9 Житлового Кодексу, зміненого Законом №3187-12 від 06.05.1993 року. Підтвердженням законності дій Харківської товарної біржі є той факт, що при укладанні вищевказаного договору між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, договір між сторонами був виконаний в повному обсязі. Підтвердженням виконання договору його сторонами є видача покупцеві примірника договору. Другий примірник залишився на біржі, а третій виданий продавцю. Фактом покупки будинку і згідно зазначеного договору купівлі-продажу є так само реєстрація даного договору відповідно до чинного законодавства в Харківському міському БТІ. Згідно п. 9 Договору купівлі-продажу він підписаний і зареєстрований на Харківській товарній біржі на підставі біржового контракту № НЗ-570 від 29.06.1995 р. Крім того, згідно довідки від 02.09.2019 р., комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради надало інформацію про зареєстроване право власності станом на 31.12.2012 згідно з матеріалами інвентаризаційної справи Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, та зазначило, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] належить 67/100 часток домоволодіння, а 33/100 часток належить [PERSON] . В період 1996-1998 років усі БТІ керувалися «Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по ЖКХ №56 від 13.12.1995 р., під № 6 додатку №1 вищезгаданих Правил в рахунок правовстановлюючих документів, на підставі яких проводилася державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, вказані договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею. З 1998 по 2002 роки БТІ керувалися «Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебували у власності юридичних і фізичних осіб», затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політики України №121 від 09.06.1998 р. Під № 9 в додатку № 1 вищезгаданої інструкції, в числі правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, вказані договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею. У відповідності до ч. 2 п. 49 Інструкції «Про порядок здійснення нотаріальних дій», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 р. № 18/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 р. № 152/361, яка діяла в незмінній редакції з моменту набрання чинності, т.т. з 18.06.1994 р. по 14.03.2004 р. Відповідно ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 р.) «Форма договору купівлі-продажу житлового будинку», яка останній раз була змінена 20.05.1985 р. Указом Президії Верховної Ради Української ССР. Вище приведені Закони України «Про товарну біржу», «Про внесення змін і доповнень в Житловий кодекс УРСР, «Про внесення змін у деякі законодавчі акти України» були прийняті пізніше 1985 року, по пріоритетності у часі вони відміняють встановлену норму ст. 227 ЦК України 1963 року. Таким чином, використовуючи загальне правило у відповідності з яким, з двох нормативно-правових актів, регулюючих одні й тіж правовідносини застосовується більш пізній, а при наявності загального і спеціального нормативних актів застосовуються положення спеціального, в наслідок чого слід вважати, що правочин по продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , оформлений Харківською товарною біржою та укладений [PERSON] з [PERSON] є законним. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України 2003 року, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Спірні відносини виникли у 1995 році, а відповідно, для їх врегулювання слід застосувати ЦК України в редакції 1963 року. Так, положеннями ст. 42 ЦК України (в редакції 1963 року), який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної). Згідно з вимогами ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням. Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК України (в редакції 1963 року). В той же час, відповідно до правил статті 15 Закону України «Про товарні біржі» угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або об`єктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку не вимагається подальшого нотаріального посвідчення угоди. Крім того, за правилом ст. 392 ЦК України підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання права власності, оскільки позивач не має правовстановлюючого документа, який відповідає загальним вимогам законодавства в даний час. На підставі викладеного, суд вважає, що позивач на законних підставах придбав 67/100 частин зазначеного будинку з надвірними будівлями: Б-душ, Е-1/2- погреба, К-вбиральня, Н-літня кухня, № 1, 2, 5 огорожа, сплатив за них кошти, а тому є добросовісним набувачем. Права інших юридичних чи фізичних осіб під час придбання даної квартири порушено не було. Таким чином, позивач є добросовісним набувачем, 67/100 частин зазначеного будинку з надвірними будівлями придбав у встановленому законом порядку, біржовий договір недійсним у встановленому законом порядку визнано не було, а тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на вказану частину домоволодіння. Стосовно посилання представника відповідача про наявність самовільних прибудов та відсутність доказів дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва спірного об`єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, суд зазначає наступне. В домоволодінні з надвірними будівлями, якими користується [PERSON] відсутні будь-які самочинні і незареєстровані будівлі та прибудови, що підтверджується Технічним паспортом, який був зроблений на весь будинок [ADDRESS] . Позивач [PERSON] \~користується та\~володіє лише\~67/100\~частин будинку,\~а іншою\~частиною будинку 33/100 частин з іншими господарськими будівлями володіє [PERSON] , якій належить житловий будинок літ. «Т-2» (незавершене будівництво), прибудова літ. «н2», гараж літ. «П». Довідка № 1067544 від 28.08.2019 року, на яку посилається представник відповідача, сформованаТОВ «Укртехінвест» на весь будинок та зазначені самовільні прибудови не відносяться до частки, якою користується [PERSON] . Таким чином, перераховані в наведеній довідці «Уктехінвест» Харківською міською радою будови не є власністю позивача [PERSON] . Згідно з «Договору» НЗ-570, що є предметом для даного судового розгляду, в плані утвердження його дійсності, в пункті 1.1 вказана частина житлового приміщення, що переходить у власність [PERSON] , а також частина надвірних будівель, які існують на даний момент. Як приводиться Харківською міською радою перелік будівель, на які не були представлені документи, [PERSON] відносини, як власник, не має, що можна бачити з тексту Договору і наведених в ньому маркерів. А тому, будь-яких дозвільних документів на будівництво, що не стосувалися його будівель він мати не повинен. На підставі викладеного, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі На підставі викладеного,

Outcome: approved