Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

У зв'язку з тим, що 05 листопада 2015 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, був укладений договір позики 2000,00 доларів США, факт отримання грошей підтверджується власноручно виконаною позичальником розпискою, завіреною власним підписом, позивачем 31 липня 2018 року було надіслано відповідачці вимогу про повернення отриманих у позику грошей, однак [PERSON] проігнорувала дану вимогу і суму позики не повернула, позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики, а саме, 2000,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на момент пред'явлення вимоги до відповідачки за офіційним курсом НБУ складає 53 520 грн. та судові витрати по справі. В процесі розгляду справи від представника позивача [PERSON], адвоката Василюти С.А., до суду надійшло клопотання про попередній орієнтований розрахунок судових витрат, згідно якого він просить віднести до судових витрат пов'язаних з розглядом даної справи, витрати [PERSON] на правову допомогу у розмірі 800 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином. Від нього до суду надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує та просить задоволити його у повному обсязі. Представник позивача, адвокат [PERSON], з'явившись до суду, в зв'язку з неявкою відповідачки, подав клопотання, в якому зазначив, що просить розглядати справу без участі позивача та його представника за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримує та просить задоволити їх у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце і час розгляду справи вона була повідомлена своєчасно і належним чином. Від неї не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи у її відсутності. Суд визнає неявку відповідачки до суду неповажною і приходить до висновку про можливість розгляду справи у її відсутності. Тобто, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, проти чого позивач і його представник не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 05 листопада 2015 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, був укладений договір позики 2000,00 доларів США, факт отримання грошей підтверджується власноручно виконаною позичальником розпискою, завіреною її власним підписом та підписом [PERSON] Позивач виконав свої зобов'язання за договором і передав відповідачці обумовлену суму грошей, що підтверджується вищезгаданою розпискою. 31 липня 2018 року [PERSON] було надіслано вимогу про повернення отриманих у позику грошей, однак [PERSON] не виконала взяті на себе обов'язки і суму позики не повернула, на вимогу позивача не відреагувала. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.2 ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідачка [PERSON] не належним чином виконувала свої зобов'язання за договором позики, виникла заборгованість, яку в добровільному порядку відповідачка не погашає, тобто в наявності є порушення прав позивача, за захистом яких спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а отже підлягає до задоволення гривневий еквівалент суми заборгованості. Розрахунок гривневого еквіваленту, проведений позивачем, сумніву у суду не викликає, тому суд погоджується з цим розрахунком. Стягненню також підлягають сплачені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 800,00 гривень. Неявку відповідачки до суду розцінено як її самоусунення від вирішення даного спору, вона жодним чином не зреагувала на позов, не дала свого відзиву на позов, можливих заперечень на нього, хоча мала таку можливість, так як неодноразово заздалегідь було повідомлена про слухання справи, тому суд вважає, що вона погоджується з позовом. В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки належить стягнути судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved