overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 03.02.2006 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. З 2011-2012 р.р. не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просив суд його задовольнити, суду пояснив, що з 2013 року не проживають однією сім'єю з позивачем, шлюбні відносини припинені. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.02.2006 року. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 25.07.2007 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. З листопада 2009 року не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просив суд його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2007 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що листопада 2009 року шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON], в якому прохає стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів заробітку відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, що вона із січня 2005 року перебуває з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач дитині не надає матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання доньки. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками - [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Згідно довідки № 511 виданої 23.10.2014 року виданої Оленівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, донька - [PERSON] дійсно проживає з позивачем (а. с. 6). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, які мають суттєве значення. Також суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дитини. Оскільки, відповідач будучи батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати та може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно на кожну. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, що з 10 жовтня 2009 року сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дітям матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дітей. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 жовтня 2009 року (а. с. 3). Від вказаного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 6, 7). Згідно довідки № 414 виданої 28.08.2014 року виданої Заплавською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, діти [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають з позивачем (а. с. 5). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей, оскільки відповідач зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу дітям. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, що сторони перебувають у шлюбі з 25 червня 2010 року. Від вказаного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає доньці матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання доньки. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 жовтня 2010 року (а. с. 4) Від вказаного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а. с. 3). Згідно довідки № 410 виданої 20.10.2014 року виданої виконкомом Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] дійсно проживає з позивачем (а. с. 6). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття доньки, оскільки відповідач зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що вона з 16 лютого 2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2013 року їхній шлюб було розірвано. В період спільного сумісного проживання у зареєстрованому шлюбі вони в грудні 2008 року придбали автомобіль марки «ДЕУ Ланос», 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], вартістю 66925 грн. Вважає, що оскільки місцем проживання малолітньої дочки [PERSON] визнано з позивачем, є підстава збільшення її частки у спільному нажитому майні до 2/3 частини або до 65%. Середня вартість автомобіля становить 70000 грн. У зв'язку з тим, що транспортний засіб постійно перебуває у використанні виключно відповідача і входить до категорії майна яке є неподільним, просить стягнути з відповідача 65% його вартості, що складає суму 45500 грн. і залишити авто у власності відповідача. Просила постановити рішення про поділ майна набутого подружжям, передавши у власність [PERSON] транспортний засіб марки «ДЕУ Ланос», д.н.з. [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] на її користь 65% вартості автомобіля в сумі 45500 грн. У судовому засіданні суд уточнив позовні вимоги [PERSON], остання не заперечувала проти визнання права власності за кожним із подружжя на ? частину спірного автомобіля. Відповідач проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи. перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що позивач з 16 лютого 2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2013 року їхній шлюб було розірвано. В період спільного сумісного проживання у зареєстрованому шлюбі вони в грудні 2008 року придбали автомобіль марки «ДЕУ Ланос», 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], вартістю 66925 грн. У відповідності до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. За правилами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Разом з нею в будинку проживає її чоловік [PERSON] Відповідач являється їхнім сином. На протязі тривалого часу він не проживає в даному будинку, оскільки має свій будинок по [ADDRESS]. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом в будинку [ADDRESS]. Зобов'язати відділ у справах громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області зняти з реєстрації в будинку [ADDRESS] [PERSON]. У судове засідання позивач та третя особа у справі не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що позивач є власником 47/100 частин будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. На спірній житловій площі зареєстрований. Але не проживає без поважних причин понад один рік. Вказані вище обставини підтверджуються: витягом з будинкової книги; договором дарування 47/100 частин житлового будинку від 16 квітня 2005 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно; актами обстеження житлово-побутових умов від 20.02.2014 року та 08.10.2014 року. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. За таких обставин суд, приходить до висновку, про необхідність задоволення позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У решті позовних вимог суд відмовляє, оскільки позивачем не доведено порушення її прав з боку відповідача відділу у справах громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказують, що [INFO] помер їх чоловік та батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Вони є спадкоємцями за законом. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні первинна реєстрація та правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачі прохали суд визнати за ними в порядку спадкування право власності за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]- [PERSON] позов підтримала повністю. Представник відповідача - голова Марківської сільської ради в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України »право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України «право власності припиняється у разі смерті власника» Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України « у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки» Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 4). Позивачі є спадкоємцями за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження (а.с. 10, 13). Згідно довідки Марківської сільської ради [PERSON] був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті у власному будинку 1959 року забудови в [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до довідки КП «Кобеляцьке БТІ» за даними реєстрації прав власності за [PERSON] нерухоме майно в с. Свічкареве не зареєстроване.( а.с.8). Позивачі прийняли спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, що було передбачено ЦК України в редакції 1963 року. Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок.( а.с.16). В 1959 році ,на день побудови житлового будинку, законодавством України не передбачалась реєстрація права власності на нерухоме майно в сільській місцевості. Право власності спадкодавця на житловий будинок підтверджується довідкою Марківської сільської ради Кобеляцького району ( а.с.9). Оскільки позивачі є спадкоємцями за законом, прийняли спадщину, то за ними необхідно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Маломочульської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, вартістю 115746,0 гривень, що розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після рідної баби [PERSON], яка померла [INFO], посилаючись на те, що через відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON], вони, як спадкоємці, не можуть реалізувати право на спадкування після її смерті. Позивачі [PERSON] та [PERSON] до суду подали заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Від Маломочульської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON] була забудовником будинку по [ADDRESS]. Станом на 15 квітня 1991 року, двір відносився до суспільної групи колгоспників, згідно по господарської книги № 6, особовий рахунок № [NUMBER] і в ньому проживала [PERSON], що підтверджується довідкою Маломочульської сільської ради за вих. №680 від 14 жовтня 2014 року. Документи, що засвідчують право власності [PERSON] на будинковолодіння по [ADDRESS] відсутні. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] згідно заповіту. Спірні правовідносини регулюються: - ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах не заборонених законом - ст.1216 ЦК України -спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). - ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ст.1268 ЦК України -прийняття спадщини. Згідно постанови державного нотаріуса від 14 жовтня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після [PERSON], проте у видачі свідоцтв про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями їм відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Оскільки [PERSON] побудувала будинковолодіння по [ADDRESS], здійснювала за життя повноваження власника будинку без отримання правовстановлюючих документів на будинок, її право власності на даний будинок підтверджується записом в погосподарській книзі, тому з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлої [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved