Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 12 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 524. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що одруження із відповідачем виявилося невдалим. За час перебування у шлюбі між подружжям досить часто виникали непорозуміння та сварки з різних причин, так як у кожного з них виявилися психологічно несумісні характери та погляди на життя, обовязки чоловіка і жінки, у звязку із чим при вирішенні повсякденних питань не могли дійти згоди. Систематична напруженість у сімї та сварки призвели до того, що між сторонами втрачено почуття поваги та любові. Подружжя проживає окремо, не веде спільного господарства та не підтримує подружніх відносин. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є не доцільним, так як це суперечитиме її інтересам. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та просила їх задовольнити. Одночасно просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про одруження серії 1-ТП № 105234 вбачається, що 12 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про їх народження (а.с. 5-6). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved