Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 03.03.1984 року, неповнолітніх дітей не мають. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, що призводить до виникнення між ними сварок. Шлюб носить формальний характер. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.03.1984 року Павелківською сільською радою Андрушівського району Житомирської області, актовий запис № 6, не надавати строк на примирення, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її, відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.1984 року між позивачем та відповідачем Павелківською сільською радою Андрушівського району Житомирської області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, мір для примирення не приймають. Тому, зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, і згідно 56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини чи чоловіка на особисту свободу, тому суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За проханням позивача після розірвання шлюбу слід залишити їй набуте внаслідок реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] ». На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує судовий збір, сплачений позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved