Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

у жовтні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 57955 грн. 66 коп. заборгованості за кредитними договорами, з яких: - 38942 грн. 81 коп. за кредитним договором №500344694 від 16.02.2013 р., в тому числі: 14668 грн. 25 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 12574 грн. 56 коп. заборгованість за відсотками та комісією; 11700 грн. неустойки; - 19012 грн.85 коп. заборгованість за кредитним договором №500367241 від 26.04.2013 р., в тому числі: 4322 грн.38 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 2790 грн. 47 коп. заборгованість за відсотками та комісією; 11700 грн. неустойки. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що згідно з умовами договору №500344694 від 16.02.2013 р. відповідачу було надано кредит у сумі 16620 грн. та відповідно до договору №500367241 від 26.04.2013 р. відповідач отримав кредит на суму 4425 грн. Зазначені кредитні договори було укладено між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (далі [PERSON], відповідач). 30.09.2014 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами №500344694 від 16.02.2013 р. та №500367241 від 26.04.2013 р.. Далі, 10.10.2016 р. між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основним договором, право на одержання яких належить ТОВ «Дата [PERSON]», а позивач набув право вимоги таких грошових коштів від відповідача. Відповідно до Додатку №1-1 до договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 р. (характеристики права вимоги, переданих фактором клієнтом за договором та боржників за основними договорами) позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №500344694 від 16.02.2013 р. на суму 38942 грн. 81 коп. з яких: 14668 грн. 25 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 12574 грн. 56 коп. заборгованість за відсотками та комісією; 11700 грн. неустойки, та по кредитному договору №500367241 від 26.04.2013 р. в сумі 19012 грн.85 коп., з яких: 4322 грн.38 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 2790 грн. 47 коп. заборгованість за відсотками та комісією; 11700 грн. неустойки. Відповідача було належним чином повідомлено про відступлення права вимоги до позивача по зазначеним кредитним договорам. Відповідач у порушення взятих на себе зобовязань не повернув кредит у строки, визначені кредитними договорами. На його адресу позивачем направлялись повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитним договорам, проте відповідач не здійснив жодного платежу. В звязку з викладеним, позивач просить суд стягнути суд з відповідача заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 57955 грн. 66 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.. Ухвалою суду від 17.11.2017 р. було відкрито провадження у справі і призначено судове засідання на 08.12.2017 р.. Розгляд справи 08.12.2017 р. було відкладено в звязку з неявкою відповідача. Представник позивача надіслав суду клопотання про розгляд справи в його відсутності та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, заперечень на позов не надав, хоча отримав копію позовної заяви з додатками та ухвалою про відкриття провадження у справі, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення; від отримання судової повістки з викликом на 30.01.2018 р. відмовився не з'явившись до органів пошти за її отриманням, про що свідчить довідка поштового відділення про причини невручення судової повістки: за закінченням терміну зберігання. Відповідно до\~ч.9 ст. 130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Згідно з\~ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до\~ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином,без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 16.02.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №500344694, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 16620 грн. з процентною ставкою за його користування 0,01% річних (тип процентної ставки фіксована) та з кінцевим терміном повернення 18.02.2016 р. (а.с.6). Крім того, 26.04.2013 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №500367241, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 4425 грн. з процентною ставкою за його користування 0,01% річних (тип процентної ставки фіксована) та з кінцевим терміном повернення 29.04.2016 р. (а.с.14). 30.09.2014 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами №500344694 від 16.02.2013 р. та №500367241 від 26.04.2013 р., а також додаткову угоду №1 від 08.12.2014 р. до договору факторингу від 30.09.2014 р. (а.с.25-26, 27). 10.10.2016 р. між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до [PERSON] коштів, що включають себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата [PERSON]», а позивач набув право вимоги таких грошових коштів від відповідача (а.с. 28-30,31,32). Кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). За змістом Глави 73 ЦК України, ч. 1 статті 1077 ЦК України клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України). ТОВ «Дата [PERSON]» листами вих. №001472409-1 та №001473888-1 від 19.10.2016 р. повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги (а.с. 21,22). Крім того, позивач листами вих. №001472409-1 та №001473888-1 від 24.10.2016 р. направив відповідачу повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитним договорам №500344694 від 16.02.2013 р. та №500367241 від 26.04.2013 р. (а.с.23,24). Відповідно до ч.1 статті 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідач [PERSON] у зазначені у повідомленнях строки заборгованість не погасив, а також взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав у терміни, передбачені графіками погашення кредитів; кредити, відсотки та комісії за його користування не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитних договорів та ст.ст. 525-526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунками заборгованості за вищевказаними кредитними договорами (а.с. 12,20), відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 10.10.2016 р. у розмірі 57955 грн. 66 коп., в тому числі: - за кредитним договором №500344694 від 16.02.2013 р. на суму 38942 грн. 81 коп., з яких: 14668 грн. 25 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 12574 грн. 56 коп. заборгованість за відсотками (4 грн.04 коп.) та комісією (12570 грн.52 коп.); 11700 грн. неустойка (штраф); - за кредитним договором №500367241 від 26.04.2013 р. на суму 19012 грн.85 коп. заборгованість, з яких: 4322 грн.38 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 2790 грн. 47 коп. заборгованість за відсотками (1 грн.25 коп.) та комісією (2782 грн.22 коп.); 11700 грн. неустойка (штраф). Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~умов,\~\~визначених\~\~змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. \~Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки відповідач не виконав умови кредитних договорів, а тому з нього слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за ними у розмірі 57955 грн. 66 коп. та відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1600 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 512, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 612, 625, 629, 1049, 1050, 1054, 1077, 1079, 1082 ЦК України,

Outcome: approved