Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON]. До складу спадщини померлого входить: ? частина квартири [ADDRESS]. Єдиними спадкоємцями після померлого [PERSON] є його дочка [PERSON], та син [PERSON]. Через свою юридичну необізнаність, позивач вважала, що спадкове майно не потребує юридичного оформлення та переходить до неї автоматично, оскільки вона є найближчою родичкою померлого, а її брат [PERSON] не вважає себе спадкоємцем, та переконаний, що все спадкове майно переходить до його сестри [PERSON], проти чого він не заперечує. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить визнати причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В подальшому позивачем було надано додаткові пояснення, згідно яких, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини було зазначено, що у зв'язку з інсультом, який стався у її брата [PERSON] в 2010 році вона останні п'ять років надавала йому посильну допомогу, допомагала його дружині в догляді за ним та піклувалася про його здоров'я. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, та з урахуванням додаткових пояснень просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В запереченнях, поданих через канцелярію суду зазначив, що Київська міська рада не являється належним відповідачем, просив слухати справу у відсутності представника Київської міської ради та у разі, якщо позивач не заявить клопотання про заміну первісного відповідача належним, відмовити громадянці [PERSON] у задоволенні позову. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у місті Києві 17 травня 2010 року, актовий запис № 8765. Єдиними спадкоємцями після померлого [PERSON] є його дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 212 та 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах. На підтвердження поважності причин пропуску встановленого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини стороною позивача не було надано жодних доказів, окрім пояснень, з яких вбачається, що поважністю причин пропуску строку на прийняття спадщини є юридична необізнаність позивача та хвороба її брата [PERSON], за яким позивач доглядала останні п'ять років. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Що стосується наданих позивачем копій медичних документів про хворобу свого брата, які подані нею як обґрунтування поважності причин неподання заяви про отримання спадщини у строки, визначені ст. 1272 ЦК України, то до цих доказів суд ставиться критично оскільки, хворів не сам позивач, а її брат [PERSON]; по-друге, даною документацією охоплюється не весь період - з [INFO]. (момент смерті [PERSON].) по 21 жовтня 2015р. (дата звернення позивача за позовом до суду); по-третє, у вказаних листках не зазначено, що [PERSON] потребував сторонньої допомоги та не доведено факт, що позивач таку допомогу йому надавала. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки її доводи не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій. З огляду на викладене, суд не вбачає передбачених ч. 3 ст. 1272 ЦК України підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, у зв'язку з чим, в задоволенні позову слід відмовити.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача в сплаченому розмірі. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 1268-1270, 1272, 1273 ЦК України,

Outcome: dismissed