Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

У квітні 2015 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 31\~561,14 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 квітня 2015 року становить 741\~116,92 грн. Позивач у позовній заяві посилався на те, що 22 грудня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11101940000, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 50\~000,00 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у кредитному договорі. 23 вересня 2009 року між сторонами за кредитним договором було укладено Додаткову угоду № 1, якою сторони погодили, що погашення нарахованих процентів відбуватиметься з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти, також сторонами було викладено графік погашення кредиту в новій редакції. В якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 11101940000 між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки №11101940000/П1 від 22 грудня 2006 року та №11101940000/П2 від 22 грудня 2006 року, відповідно до умов яких поручителі зобовязалися перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитних договорів. Попри взяті на себе зобовязання позичальник не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по сплаті нарахованих процентів за користування кредитними коштами, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 02 квітня 2015 року заборгованість позичальника перед банком складає 31\~561,14 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 квітня 2015 року становить 741\~116,92 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів разом з судовими витратами. Представник ПАТ «УкрСиббанк» у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду даної справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили, заяв про її відкладення не надали. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторони відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши та вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] 22 грудня 2006 року був укладений договір про надання споживчого кредиту №11101940000, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 50\~000,00 доларів США (а.с. 6-13). Відповідно до положень п. 1.2.2. договору позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 21 грудня 2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково). Позичальник зобовязується повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов Договору на рахунок №3739911101940 в АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися з 01 по 20 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. 23 вересня 2009 року між сторонами за кредитним договором було укладено Додаткову угоду № 1, якою сторони погодили, що погашення нарахованих процентів відбуватиметься з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти, також сторонами було викладено графік погашення кредиту в новій редакції (а.с. 20). В якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 11101940000 між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки №11101940000/П1 від 22 грудня 2006 року та №11101940000/П2 від 22 грудня 2006 року, відповідно до умов яких поручителі зобовязалися перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитних договорів (а.с. 26-29). Попри взяті на себе зобовязання позичальник не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по сплаті нарахованих процентів за користування кредитними коштами, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 02 квітня 2015 року заборгованість позичальника перед банком складає 31\~561,14 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 квітня 2015 року становить 741\~116,92 грн., з яких: -28\~316,93 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 квітня 2015 року становить 664\~936,56 грн. кредитна заборгованість; -3\~244,21 доллар США, що за курсом НБУ станом на 02 квітня 2015 року становить 76\~180,36 грн. заборгованість по процентам; -8\~809,02 грн. - заборгованість по сплаті пені за порушення термінів сплати процентів за кредит. Про наявність заборгованості банк належним чином повідомив відповідачів, шляхом надіслання на їх поштові адреси вимоги про погашення заборгованості (а.с. 52-57). Проте відповідачі вказану вимогу не виконали, в добровільному порядку заборгованість не погасили. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок , а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору про надання споживчого кредиту № 11101940000 за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню. Відповідно до п.5.5 цього договору у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше, ніж один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного банком договору щодо надання забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій. Згідно з п.1.3 договорів поруки №11101940000/П/1, №111101940000/П/2 від 22 грудня 2006 року поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в тому числі суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Цивільним кодексом передбачено можливість визначення зобов'язання в іноземній валюті. Оцінюючі всі докази досліджені судом в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідачі свої зобовязання за договором про надання споживчого кредиту №11101940000 та договорами поруки №11101940000/П/1, №111101940000/П/2 від 22 грудня 2006 року в повному обсязі не виконали, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за даним кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити позовну заяву публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені позивачем судові витрати зі сплати державного мита при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved