Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У жовтні 2017 року ТОВ «Арістей Компані» звернулось до суду з позовом у якому просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження накладенням арешту на все майно №483/33 від 13.04.2005 року, державного виконавця Танасійчук Ю.В. відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, об'єктом обтяження якої є невизначене майно, тобто все майно ТОВ «Арістей Компані» та доручити Дванадцятій Київській державній нотаріальній конторі вилучення реєстраційного номеру обтяження 1896379, зареєстрованого 19.04.2005 реєстратором Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою за підставою обтяження - постанова 483/33, 13.04.2005 Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві з об'єктом обтяження: невизначене майно, все майно, власника ТОВ «Арістей Компані» (код ЄДРПОУ 25402024). Вимоги мотивує тим, що не знятим арештом, який був накладений вищезазначеною постановою, порушуються його права, підстави для арешту майна відсутні. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10.11.2017 р. відкрито провадження у справі. Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України (за редакцією ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., в дії з 15.12.2017 р.), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.274 КПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових відносин. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 22.01.2018 р. судом вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. До початку розгляду справи по суті позивач надав додаткові поясненння та документи та просив суд розглянути справу в спрощеному позовному провадженні. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність за наявними в матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши надані позивачем докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на невизначене майно, все майно позивача накладено арешт, згідно постанови 483/33 від 13.04.2005 Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві реєстраційний номер обтяження 1896379 (а.с. 7). Позивач виявивши дану обставину, звернувся до відповідача з проханням надати для ознайомлення матеріали виконавчого провадження 483/33 (а.с. 4) та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна дане обтяження (а.с. 5). Згідно листа-відповіді Головного територіального управління юстиції в м. Києві від 06.11.2017 за вих. № 19606 та від 08.11.2017 р. за вих. № 21298, за наслідками перевірки по скарзі представника позивача встановлено, що виконавчих проваджень з примусового виконання ухвали Макарівського районного суду Київської області від 11.04.2005 р. № 2-511 у відповідача немає у зв'язку з закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень та рекомендовано звернутись до суду в порядку ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 11.04.2005 р. у справі № 2-511/2005 було накладено арешт на майно підприємств, в тому числі і ТОВ «Арістей Компані» (а.с. 6). Постановою 483/33 від 13.04.2005, державного виконавця Ю.В. Танасійчук, відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві (а.с. 7) було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаної ухвали та направлено для виконання до Дванадцятої державної нотаріальної контори для внесення запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.07.2005 р. у справі № 2205 (а.с.9), ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 11.04.2005 р. в частині накладення арешту на майно позивача було скасовано. 10.11.2005 р. представником позивача (Мажар Л.С.) до ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві було подано заяву (а.с.10) про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту, зокрема, згідно постанови 483/33 від 13.04.2005 р. з наданням засвідченої копії ухвали Апеляційного суду Київської області від 27.07.2005 р. у справі № 2205. З вищевказаних документів вбачається. що позивачем вживались заходи щодо звільнення майна з-під арешту накладеного оскаржуваною постановою, однак з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що запис про арешт майна не вилучений. Згідно зі ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. В силу положеньст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістомст. 386 ч. 2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єкти цих прав. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час накладення арешту) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. У відповідності до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент завершення виконавчих проваджень), у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувану згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 401 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Нормою ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Обставин, які виключають припинення чинності арешту судом не встановлено. Надані позивачем докази, а саме: листи Головного територіального управління юстиції в м. Києві від 06.11.2017 за вих. № 19606 та від 08.11.2017 р. за вих. № 21298, дають суду підстави вважати, що знищене виконавче провадження в межах якого винесено оскаржувану постанову закінчено, а тому дана постанова підлягає скасуванню. Дане рішення суду є правовою підставою внесення відомостей резолютивної частини рішення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу нотаріусів.

Outcome: approved