Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою відповідно до якої просила встановити факт припинення трудових відносин між нею та ФОП [PERSON] з [INFO], допустивши рішення до негайного виконання. Обґрунтовуючи заяву тим, що 01.09.2015 року між нею та ФОП [PERSON] укладено трудовий договір. [INFO] [PERSON] помер, на момент смерті роботодавця вона перебувала у декретній відпустці, а тому їй не було повідомлено про наявність підстав для припинення трудових відносин. У зв`язку з необхідністю подальшого працевлаштування вона в серпні 2021 року звернулася до спадкоємців померлого, які надали їй копію свідоцтва про смерть [PERSON] та повідомили, що вони не можуть внести запис у трудову книжку про її звільнення. Вказує, що фактично трудові відносини припинилися з 27.04.2020 року, однак належним чином припинення трудових відносин оформлено не було. Неможливість продовження трудових відносин, як і не оформлення їх припинення належним чином, обумовлено смертю роботодавця фізичної особи-підприємця, та перешкоджає їй у подальшому працевлаштуванню, тому звернулася до суду з даною заявою. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї до суду надійшла заява про слухання справи за її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити (а.с.29). Заінтересована особа Бобринецька районна філія Кіровоградського обласного центру зайнятості в судове засідання представник не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином, від представника до суду надійшла заява, в якій не заперечують проти задоволення заявлених вимог та просить слухання справи провести за відсутності представника (а.с.28). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі наказу №1 від 31.08.2015 року заявницю було прийнято на роботу фізичною особою - підприємцем [PERSON] , на посаду фармацевта аптеки №1 ФОП [PERSON] з 01 вересня 2015 року (а.с.7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданий Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 29 квітня 2020 року (а.с.6). Як передбачено у ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної вище Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Від встановлення факту припинення трудових відносин має юридичнее значення для заявника. Згідно із п.2.20-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, фізичні особи, при звільненні найманого працівника, роблять у трудовій книжці запис: Звільнений з роботи (далі зазначається підстава звільнення з посиланням на відповідні статті КзПП України). Механізм припинення трудового договору у разі смерті роботодавця фізичної особи-підприємця чинним законодавством не визначений. Окремі роз`яснення із цього приводу були надані Мінпраці в листі від 05.03.2003 р. № 06/2-2/51, згідно якого при смерті однієї зі сторін трудові відносини між сторонами припиняються (достроково). Тому виникає необхідність зняття з реєстрації в службі зайнятості трудового договору у зв`язку зі смертю роботодавця на підставі документів, що підтверджують його смерть. Однак, у зв`язку з відсутністю трудового договору у письмовій формі, уповноважені особи не мають можливості зареєструвати припинення трудових відносин. Також на даний час внесення запису про припинення трудового договору до трудової книжки працівника законодавчо не врегульоване. Мінпраці у вищезгаданому листі пропонувало посадовим особам служби зайнятості до трудової книжки працівника вносити запис про зняття з реєстрації відповідного трудового договору у зв`язку зі смертю роботодавця і посвідчувати його в установленому порядку. Але запис про звільнення до трудової книжки працівника працівник служби зайнятості в будь-якому разі вносити не буде. Це не передбачено ні Положенням про Держслужбу зайнятості України, затвердженим Указом Президента України від 16.01.2013 р. № 19/2013, ні Інструкцією № 58. Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються з фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили про припинення дії трудового договору. З 01.01.2015 року зазначена норма втратила чинність на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізацію фонду оплати праці» №77 від 28.12.2014 року підпункту 2 пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень». Згідно листа від 25.11.2021 року Бобринецької районної філії Кіровоградського обласного центру зайнятості [PERSON] працювала у ФОП [PERSON] з 01.09.2015 року, тому трудовий договір між нею та ФОП [PERSON] в центрі зайнятості зареєстрований не був (а.с.27). За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що ФОП [PERSON] , помер [INFO] , підтверджено наданими письмовими доказами та у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником. Таким чином, суд приходить до висновку, що дана заява про встановлення факту припинення трудових відносин заявниці у зв`язку зі смертю роботодавця фізичної особи-підприємця є обґрунтованою, у інший спосіб встановити цей факт є неможливим, тому вона підлягає задоволенню. Судові витрати у відповідності з вимогами ч. 7 ст. 294 ЦПК України слід віднести за рахунок заявника. На підставі викладеного та

Outcome: approved