Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона має спільних з відповідачем [PERSON] дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], 29 жовтня 2006 року. Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 січня 2013 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи утримання з 08 січня 2013 року.\~ 17 липня 2015 року дочка [PERSON] досягла повноліття, внаслідок чого було припинено стягнення аліментів на її утримання. На підставі викладеного, просила змінити розмір стягуваних на її користь аліментів, визначений рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 17 січня 2013 року, та стягнути на її користь з [PERSON]А аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також просила відкликати виконавчий лист № 2/265/753/14 та стягнути\~ з відповідача понесені нею витрати, пов'язані з оплатою професійної правничої допомоги в сумі 300 грн. Позивачка в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про\~ часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 17 січня 2013\~ року\~ з [PERSON]\~ на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання\~ дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO],\~ в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи утримання з 08 січня 2013 року. Згідно довідки старшого державного виконавця Кальміуського ВДВС м.Маріуполя від 18жовтня 2018 року,\~ встановлено, що з 07 лютого 2013 року на примусовому виконанні знаходиться\~ виконавчий лист №264/175 від 30 січня 2013 року, відповідно до якого з відповідача по справі на користь позивачки [PERSON] стягувались аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи утримання з 08 січня 2013 року. З 17 липня 2015 року на користь дитини [PERSON] аліменти утримуються в розмірі 1/6 частини, оскільки старша дитина досягла повноліття. Наданими матеріалами встановлено та це не оспорюється відповідачем, що дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою [PERSON]\~\~\~ Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов'язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З урахуванням встановлених обставин, які сторонами визнані, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачкою способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батьків відповідно до положень Закону. З огляду на викладене слід дійти висновку про наявність підстав задоволення позову. Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналіз положень ст. 191 і ст. 192 СК України дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що «присудження аліментів» і «зміна розміру аліментів» - це є різні поняття, якщо у першому випадку йдеться про вирішення вперше спору про стягнення аліментів, то у другому випадку про зміну порядку, розміру вже стягуваних аліментів. Отже, для вирішення вперше спору про стягнення аліментів з метою захисту інтересів дитини спеціальною нормою закону (ч. 1 ст. 191 СК України) передбачено стягнення аліментів за рішенням суду з дня предявлення позову. А для судових рішень у спорах про зміну розміру аліментів законом передбачений загальний порядок, тобто змінений розмір аліментів стягується з дня набрання судовим рішенням законної сили (ст. 273, ст. 384 ЦПК України). Саме з цих підстав у абзаці 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, позивачкою надано суду\~ договір №258 про надання професійної правничої допомоги від 10 жовтня 2018 року та акт прийняття-здачі виконаних робіт від 25 жовтня 2018 року, відповідно до яких, остання сплатила 300 грн. за надану професійну правничу допомогу.\~ На підставі викладеного,\~ з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 300 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial