Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, уточнивши позовні вимоги (а.с.47-50) просив ухвалити рішення, яким: в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» за Кредитним договором №93/в від 31.08.2007 року, що становить нестягнену суму боргу в сумі 1792193 (один мільйон сімсот девяносто дві тисячі сто девяносто три) грн. 33 (тридцять три) коп., з них: по відсотках - 66127,75 дол. США (по курсу НБУ 26,855762 на 22.02.2016 р.), в грн. екв. складає - 1775911,12 грн.; заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи - 16282,21 грн., звернути стягнення на належне на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.06.2004 року, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим номером №2704 [PERSON], яке є предметом Договору іпотеки від 31.08.2007 р., який укладений між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], а саме: нерухоме майно 2-кімнатна квартира зі всіма обєктами функціонально повязаними з нерухомим майном в житловому будинку літ. А-10 кв.78, яка складається з: 1 коридор, 2 кладова, 3,4 житлові, 5 кухня, 6 туалет, 7 - ванна, І - лоджія, житловою площею 32,9 кв.м., загальною площею 72,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський [PERSON]» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - нерухоме майно 2-кімнатна квартира зі всіма обєктами функціонально повязаними з нерухомим майном в житловому будинку літ. А-10 кв.78, яка складається з: 1 коридор, 2 кладова, 3,4 житлові, 5 кухня, 6 туалет, 7 - ванна, І - лоджія, житловою площею 32,9 кв.м., загальною площею 72,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки - нерухоме майно 2-кімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з нерухомим майном в житловому будинку літ. А-10 кв.78, яка складається з: 1 коридор, 2 кладова, 3,4 житлові, 5 кухня, 6 туалет, 7 - ванна, І - лоджія, житловою площею 32,9 кв.м., загальною площею 72,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію; стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» витрати на сплату судового збору в розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] 31 серпня 2007 року був укладений кредитний договір №93/в, згідно з яким Відповідачу було надано кредит в сумі 98000 (девяносто вісім тисяч ) доларів США 00 центів, що складає в еквіваленті 494900,00 за курсом НБУ на момент укладення договору в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невідємну частину цього договору; кредит наданий на споживчі потреби, терміном по 30 серпня 2012 року. В забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором №93/в від 31.08.2007 року між Банком та Відповідачем 31.08.2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим 3433. Предметом іпотеки є: 2-кімнатна квартира зі всіма обєктами функціонально повязаними з нерухомим майном в житловому будинку літ. А-10 кв.78, яка складається з: 1 коридор, 2 кладова, 3,4 житлові, 5 кухня, 6 туалет, 7 - ванна, І - лоджія, житловою площею 32,9 кв.м., загальною площею 72,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У звязку з тим, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки. 12 березня 2014 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська ухвалено заочне рішення по цивільній справі №2-1011/2011 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за Кредитним договором №93/в від 31.08.2007 року у розмірі 661759,02 грн., яка складається із: заборгованість по Кредиту 69050,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 550741,48 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 7021,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 56004,86 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування 55012,69 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.12.2014 року заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2014 року - залишено без змін. Станом на 22.02.2016 р., загальна сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором №93/в від 31.08.2007 року, відповідно до розрахунку у додатках становить 3889634,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 69050,70 дол. США, заборгованість за відсотками - 73149,51 дол. США, всього кредит та відсотки 142200 (сто сорок дві тисячі двісті) дол. США 21 цент (по курсу НБУ 26,855762 на 22.02.2016 р.), тобто 3818895,00 грн., заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи складає 16282,21 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) (відповідно до п.4.3. Договору за період з 22.02.2015 р. по 22.02.2016 р. ) 54457,23 грн. Таким чином, різниця не стягненої суми заборгованості: по відсотках - 66127,75 дол. США (по курсу НБУ 26,855762 на 22.02.2016 р.), в грн. екв. складає - 1775911,12 грн.; заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи - 16282,21 грн., а разом - 1792193 (один мільйон сімсот девяносто дві тисячі сто девяносто три) грн. 33 (тридцять три) коп., у звязку з чим, позивач вимушений звернутись до суду. У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, відповідно до вимог ст.158-1 ЦПК України, представник позивача підтримала уточнену позовну заяву, просила її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на Закон України від 03 червня 2014 року №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки; просив застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] 31 серпня 2007 року був укладений кредитний договір №93/в, згідно з яким Відповідачу було надано кредит в сумі 98000 (девяносто вісім тисяч ) доларів США 00 центів, що складає в еквіваленті 494900,00 за курсом НБУ на момент укладення договору в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невідємну частину цього договору; кредит наданий на споживчі потреби, терміном по 30 серпня 2012 року (а.с.16-23). Згідно п.п. 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору Відповідач зобовязався щомісячно, повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1 Кредитного договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, кошти за відкриття позичкового рахунку та на вимогу Банку сплачувати можливі штраф та пеню. Відповідно до п. п. 2.6.3., 4.3. Договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та не несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, Відповідач сплачує Банку штраф у розмірі 20 відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених відсотків, але не менше 50 грн. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1054 ЦК України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що передбачено ст.610 ЦК України. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором №93/в від 31.08.2007 року між Банком та Відповідачем 31.08.2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим 3433. Предметом іпотеки є: 2-кімнатна квартира зі всіма обєктами функціонально повязаними з нерухомим майном в житловому будинку літ. А-10 кв.78, яка складається з: 1 коридор, 2 кладова, 3,4 житлові, 5 кухня, 6 туалет, 7 - ванна, І - лоджія, житловою площею 32,9 кв.м., загальною площею 72,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.26-33). У звязку з невиконанням умов кредитного договору в частині погашення кредиту та сплати відсотків, в строки та на умовах, передбачених кредитним договором, на адресу Відповідача була направлена вимога №05-4716 від 02.02.2016 щодо усунення порушень та виселення з житла, але Відповідач проігнорувала її та не виконала (а.с.80-82). 12 березня 2014 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська ухвалено заочне рішення по цивільній справі №2-1011/2011 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за Кредитним договором №93/в від 31.08.2007року у розмірі 661759,02 грн., яка складається із: заборгованість по Кредиту 69050,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 550741,48 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 7021,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 56004,86 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування 55012,69 грн. (а.с.10-13). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.12.2014 року заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2014 року - залишено без змін (а.с.14-15). Станом на 22.02.2016 р., загальна сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором №93/в від 31.08.2007 року, відповідно до розрахунку у додатках становить 3889634,44 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 69050,70 дол. США, заборгованість за відсотками - 73149,51 дол. США, всього кредит та відсотки 142200 (сто сорок дві тисячі двісті) дол. США 21 цент (по курсу НБУ 26,855762 на 22.02.2016 р.), тобто 3818895,00 грн., заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи складає 16282,21 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) (відповідно до п.4.3. Договору за період з 22.02.2015 р. по 22.02.2016 р. ) 54457,23 грн. Таким чином, різниця не стягненої суми заборгованості: по відсотках - 66127,75 дол. США (по курсу НБУ 26,855762 на 22.02.2016 р.), в грн. екв. складає - 1775911,12 грн.; заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи - 16282,21 грн., а разом - 1792193 (один мільйон сімсот девяносто дві тисячі сто девяносто три) грн. 33 (тридцять три) коп. У звязку з тим, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п.2.1. іпотечного договору предметом договору виступає нерухоме майно 2-кімнатна квартира зі всіма обєктами функціонально повязаними з нерухомим майном в житловому будинку літ. А-10 кв.78, яка складається з: 1 коридор, 2 кладова, 3,4 житлові, 5 кухня, 6 туалет, 7 - ванна, І - лоджія, житловою площею 32,9 кв.м., загальною площею 72,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Відповідачу [PERSON] згідно договору купівлі продажу, посвідченого 22 червня 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за №2704 (а.с.26-35). Вiдповiдно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно договору іпотеки, у разі невиконання позичальником зобовязань за основним зобовязанням, іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами; у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобовязання, іпотекодержатель набуває право на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Матеріалами справи підтверджений факт порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасності повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, у зв'язку із чим утворилася заборгованість. Виходячи з викладеного, та враховуючи положення діючого законодавства, суд вважає, що позивач має набути право щодо погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Отже, саме в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №93/в від 31 серпня 2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON], яка станом на 22.02.2016 року становить нестягнуту суму боргу у розмірі 1775911 (один мільйон сімсот сімдесят пять тисяч девятсот одинадцять) грн. 12 (дванадцять) коп., що складається із: заборгованості по відсотках 1775911 (один мільйон сімсот сімдесят пять тисяч девятсот одинадцять) грн. 12 (дванадцять) коп., повинно бути звернуто стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. За змістом ст.38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свою вимогу щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу. Зміст ч.1 ст.11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.2 ст.11 цього Кодексу). При цьому згідно зі ст.119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Діючим законодавством передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом позасудового застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу. Звертаючись до суду з позовом, банк просив визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку»,. Отже, суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом продажу\~Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк»,\~як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, яка буде визначатись за експертною оцінкою на момент передачі його на реалізацію. Разом з тим, 07 червня 2014 року набув чинності\~Закон України від 03 червня 2014 року N1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~, згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України від 2 жовтня 1992 року N2654-XII «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України від 05 червня 2003 року N898-IV «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Виходячи з положень\~ст.3 вказаного Закону\~він має тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності\~законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини 1\~статті 263 ЦК України). Встановлений\~Законом мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року (справа № 6-46цс15). Отже, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії\~зазначеного вище Закону та підлягає відстроченню до закінчення дії\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. Інші вимоги позивача про надання Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський [PERSON]» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - нерухоме майно 2-кімнатна квартира зі всіма обєктами функціонально повязаними з нерухомим майном в житловому будинку літ. А-10 кв.78, яка складається з: 1 коридор, 2 кладова, 3,4 житлові, 5 кухня, 6 туалет, 7 - ванна, І - лоджія, житловою площею 32,9 кв.м., загальною площею 72,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки - нерухоме майно 2-кімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з нерухомим майном в житловому будинку літ. А-10 кв.78, яка складається з: 1 коридор, 2 кладова, 3,4 житлові, 5 кухня, 6 туалет, 7 - ванна, І - лоджія, житловою площею 32,9 кв.м., загальною площею 72,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію - задоволенню не підлягає як незаконна та необґрунтована. Вимога позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи - 16282,21 грн., що передбачена п.1.4.1. Кредитного договору №93/в від 31 серпня 2007 року, задоволенню не підлягає у звязку з наступним. Так, п.1.4.1. Кредитного договору №93/в від 31 серпня 2007 року передбачено, що за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 346 грн. 43 коп., що становить 0,07 (сім сотих) процентів річних від суми кредиту. Встановлено, що Кредитний договір №93/в був укладений 31 серпня 2007 року та кредитні кошти надається терміном по 30 серпня 2012 року (п.1.3. Кредитного договору), а заборгованість за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи складає - 16282,21 грн., тому, саме з цього часу 30.08.2012 і починає перебіг строку позовної давності. Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257, ч.3,4\~ст.267 ЦК України,\~загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки, застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Оскільки позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи лише 19.04.2016, що підтверджено вхідним штампом канцелярії суду, строк позовної давності сплинув 30.08.2015. Тому, вимога позивача про стягнення заборгованості за комісіями за ведення та моніторинг кредитної справи у сумі 16282,21 грн. не ґрунтується на законі. Інші посилання представника відповідача правового значення для вирішення зазначеного матеріально-правового спору, з урахуванням його характеру та юридично значимих фактів, не мають. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial