Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів із вимогою про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №36 по вулиці А. Гацева, 7 у м. Харкові. В обґрунтування позову зазначила, що їй належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу квартири від 07.0.2015 року, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №1596. Вказувала, що відповідачі не є власниками квартири, а лише є зареєстрованим в ній та не є її родичами. Зазначала, що вже близько 10 років не мешкають у квартирі, однак з реєстраційного обліку не знімаються, що перешкоджає позивачу здійснювати користування квартирою №36 по вулиці А. Гацева, 7 у м. Харкові. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник Жарова [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 10.02.2015 року вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час, дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином, причину неявку суду не повідомили, у зв'язку з чим ухвалою суду від 23 грудня 2015 року суд за наявності згоди позивача вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що ще до придбання позивачем спірної квартири були у ній присутні та відповідачів по справі там не бачили, їх речей не було та взагалі із меблів була тільки кухонна, що свідчить, що в квартирі ніхто не мешкав. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне. Так у ході судового розгляду було встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири від 07.0.2015 року, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №1596 (а.с.6-7) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8). Судом досліджено, що відповідачі зареєстровані за зазначеною в позовній заяві адресою. Так, відповідно до відомостей адресно довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] з 28.03.2001 року, [PERSON], [INFO] з 09.07.1991 року (а.с.9, 15, 16). За приписами ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проте відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що відповідачі не мешкають у квартирі [ADDRESS], що належить позивачу по справі вже більше 10 років, їх речей за зазначеною адресою не має, що підтверджується свідченнями свідків. Крім того, відповідно до листа начальника Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 17.10.2015 року №61/151аз вбачається, що у період з 2013 року по теперішній час заяв від [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до Київського РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області не надходило. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розгляду цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved