Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з названим позовом. Зазначала, що 21 липня 2004 року помер її чоловік [PERSON], з яким вона з 1965 року і до його смерті проживала в [INFO] , де вона також проживає і по цей день. На початку 2014 року їй стало відомо, що її чоловік склав заповіт, яким заповів все своє майно онуку, відповідачу по справі [PERSON], який отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом у Чернігівській державній нотаріальній конторі на весь спірний будинок, не повідомивши нотаріуса про неї, як спадкоємця на обов»язкову частку у спадщині. Оскільки позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що було встановлено судовим рішенням від 25.07.2014 року, що надає їй право отримати 1/6 частину спірного будинку в порядку спадкування, а тому просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на ім'я [PERSON] частково недійсним та визнати за нею право власності на 1/6 частину спірного будинку. В судовому засіданні позивач не з»явилася, надала повноваження на представлення її інтересів представнику [PERSON] ( а.с.32). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштова кореспонденція (а.с.44). Про причину неявки суду не повідомив. Треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON], Анисівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить поштова кореспонденція та витяг з розносної книги (а.с.46-48,63), про свою участь у справі не заявили. Анисівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області надано суду лист про розгляд справи у відсутності їх представника ( а.с.50). Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та розглядаючи позов в межах заявлених вимог та по наданих суду доказах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та визнання права власності підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Частиною 4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з копії спадкової справи №32/2005, яка надійшла з Чернігівської районної державної нотаріальної контори, відповідач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON], який помер 21 липня 2004 року. 23 лютого 2005 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на весь будинок з надвірними спорудами по адресу: вул. Герасименка (колишня Комсомольська) , будинок №43 в с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області. Даний житловий будинок має 62,3 кв.м. загальної площі, з яких 32,4 кв.м. складає житлова площа. [PERSON] зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №2-570 . 30 вересня 2014 року до Чернігівської районної державної нотаріальної контори звернулася з заявою позивач [PERSON] Лук»янівна, в якій повідомляє, що всю спадщину після померлого чоловіка - [PERSON], вона прийняла шляхом фактичного проживання разом зі спадкодавцем, і відповідно до ст.1241 ЦК України, вона має право на обов»язкову долю у спадщині, оскільки на день смерті чоловіка була непрацездатна за віком, та просить їй видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Факт постійного проживання [PERSON] Лук»янівни разом з [PERSON] станом на 21 липня 2004 року, тобто на час його смерті, по вул. Герасименка,43 в с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області встановлено заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2014 року, винесеного по справі №748/2029/14-ц (провадження №2/748/584/14), яке набрало законної сили. (а.с.57-58). Також даним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] Лук»янівна має право на обов»язкову часку 1/6 частину спадкового майна після смерті чоловіка [PERSON], а тому дана обставина, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON]; як непрацездатна вдова має право на обов»язкову частку в спадщині після смерті чоловіка; спадщину після смерті чоловіка прийняла так як постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний будинок в цілому на ім'я [PERSON] порушується право позивача на оформлення спадщини на обов'язкову частку в ній, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання спірного свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також суд вважає, що є обґрунтованими вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вулиця Герасименка,43 в селі Анисів Чернігівського району Чернігівської області, в порядку спадкування після померлого 21 липня 2004 року [PERSON], оскільки позивачем в судовому засіданні доведено її право на дану частку у спадщині. На підставі викладеного,

Outcome: approved