Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що вона 16 вересня 2000 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 584, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року. Від цього шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Після припинення спільного проживання з відповідачем сторони не ведуть спільного господарства та дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач надає допомогу на утримання дитини, однак в недостатньому розмірі, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1455,00грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила пред'явлену позовну заяву задовольнити. В обґрунтування посилалася на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково. Зауважив на тому, що відповідач тимчасово не працює, має мінливий дохід та надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі до 500,00 грн. щомісяця. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У судовому засіданні встановлено, що 16 вересня 2000 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 584, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 16 вересня 2000 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від цього шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районного ради м. Дніпропетровська, про що в Книзі реєстрації народжень 11 вересня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 584. На даний час дитина проживає разом з позивачем, що не оспорюється сторонами. Позивачка несе витрати по утриманню та вихованню дитини. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до квитанцій, наданих представником відповідача, [PERSON]щомісячно надає позивачу матеріальну допомогу на утримання їх малолітньої дитини, що не осопрювалось у судовому засіданні позивачем, однак в недостатньому розмірі для забезпечення всіх потреб дитини. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Іншого в судовому засіданні доведено не було. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає разом з позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, є працездатним, може надавати допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 750,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 квітня 2016 року. Разом з цим, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial