Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на житло. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він є власником домоволодіння за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова, 37, на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2015 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 1138285912101 (номер запису про право власності 18400732) від 27.12.2016 року. Зазначене домоволодіння є спадковим майном, що залишилося йому після смерті його матері [PERSON], яка померла 10.02.2000 року. Зазначив, що у даному домоволодінні він проживає з народження, але у звязку з сімейними обставинами був змушений у вересні 2001 року виписатися з вказаного житлового будинку, але залишився постійно там мешкати. Після оформлення права власності за зазначене домоволодіння він зясував, що у належному йому домоволодінні була зареєстрована з 02.02.1999 року його племінниця [PERSON], [INFO]. Однак, його племінниця, хоча і була зареєстрована у зазначеному будинку, але в ньому ніколи не мешкала і ніколи там не зявлялась. З ним, його матірю та бабусею не спілкувалась. Таким чином, починаючи з лютого 1999 року і по теперішній час, відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, житлом не цікавиться, не сплачує комунальні послуги. Речей, які б належали відповідачу, у будинку немає, місце її проживання та засоби звязку позивачу не відомі. Оскільки відповідач не проживає у належному позивачу будинку більш ніж сімнадцять років, не бажає добровільно знятись з реєстраційного обліку з зазначеного будинку чим порушує права позивача як власника житла, він має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користуватися і розпоряджатися майном. У звязку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова, 37, знявши її з реєстраційного обліку місця проживання у Чечелівському районному відділі у місті Дніпропетровську Головного управління ДМС у Дніпропетровській області Державної міграційної служби України. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що з позивачем по справі вони сусіди, та товаришують з дитинства. З дня смерті матері позивача він проживає за вказаною адресою один. Вони часто ходять в гості один до одного. Він взагалі жодного разу не бачив відповідача по справі, та у будинку позивача вона не проживала жодного дня. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що з позивачем по справі вони сусіди, товаришують тривалий час та позивач є кумом свідка, оскільки хрестив його сина. Вони часто ходять один до одного у гості. Відповідача останнього разу він бачив дуже давно, коли вона була ще підлітком. З 2000 року відповідача за вказаною адресою він не бачив, вона там не проживала жодного дня. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що з позивачем по справі вони сусіди. Позивач весь час проживає один з дня смерті його матері. Відповідача там вона ніколи не бачила. Відповідач за адресою позивача ніколи не проживала. Вислухавши пояснення позивача та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року по справі № 204/6427/15-ц встановлено факт належності [PERSON], що померла 10 лютого 2000 року, домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, тупик Давидова, 37. Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 10 лютого 2000 року, на домоволодіння № 37 по тупику Давидова в м. Дніпропетровську. Вказане рішення набрало законної сили 24 листопада 2015 року (а.с. 7-10). Таким чином, встановлено, що домоволодіння за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова, 37 належить [PERSON]. Позивач зареєстрував право власності на вказане домоволодіння у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 77425640 від 29.12.2016 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1138285912101 (а.с. 15). Згідно довідки Відділу комунального господарства Чечелівської районної у місті Дніпрі ради №4822 від 09 березня 2017 року, виданої [PERSON], до складу зареєстрованих у домоволодінні за адресою: [ADDRESS], входить [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Реєстрація [PERSON] за вищевказаною адресою підтверджується також адресною карткою особи, виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади № 2 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради 09 березня 2017 року (а.с. 12). Відповідно до Акту від 04 квітня 2017 року, складеного гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова, 37, з 2000 року не проживає, домашнє господарство не веде, у ремонті та догляді за будинком участі не приймає, комунальні послуги не сплачує (а.с. 30). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник \~зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. \~ За приписами ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. \~ Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. \~ Згідно ч. 2 ст. 405 \~ЦК України, член сімї власника житла втрачає право \~на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі втратив право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням № 37 за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова, оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем \~позовних \~вимог \~щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням за адресою: м. Дніпро, тупик Давидова, 37 та вважає необхідним\~дані позовні вимоги задовольнити. Що стосується позовних вимог в частині зняття [PERSON] у Чечелівському районному відділі у місті Дніпропетровську Головного управління ДМС у Дніпропетровській області Державної міграційної служби України з реєстраційного обліку місця проживання у домоволодінні № 37 за адресою: м. Дніпро, тупік Давидова, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Доказів в підтвердження того, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не буде виконане та особа не буде знята з реєстраційного обліку позивачем не надано, а тому вимоги позивача є передчасними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають. Крім того, вказані вимоги предявлені до третьої особи, а не до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: partial