Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У жовтні 2015 року заявник звернулася до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що рішенням суду першої інстанції [PERSON] та двох її неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] примусово виселено з квартири [ADDRESS]. Крім того, іншим рішенням суду звернуто стягнення на спірну квартиру як на предмет іпотеки. Заявник вказує, що правовідносини, пов'язані з виселенням, є похідними від передбаченої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому підлягають застосуванню на стадії примусового виконання судового рішення. Під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може відбуватися як звернення стягнення на предмет іпотеки, так і примусове виселення мешканців з квартири. За таких обставин, заявник просила відстрочити виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року у справі № 2/756/476/15 за позовом ПАТ «Банк Форум» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII. Заявник та її представник у судовому засіданні підтримали заяву про відстрочку виконання рішення суду, просили її задовольнити. Представник стягувача заперечував проти задоволення заяви, зазначив, що виходом державного виконавця за адресою проведення виконавчих дій встановлено, що відповідачі по справі у квартирі [ADDRESS] не проживають. Крім того, на виконанні у ВДВС перебуває виконавчий лист, виданий Оболонським районним судом м. Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є вказана квартира. Стягнення по даному виконавчому провадженню не проводиться у зв'язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Зазначеним законом не встановлено обмежень щодо виконання рішення суду про виселення боржника. Від державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві на адресу суду надійшли заперечення, в яких останній зазначає, що необхідною підставою, за якої застосовуються положення запровадженого законом мораторію на стягнення майна громадян є використання боржником приміщення як місця постійного проживання. Боржник за місцем своєї реєстрації не отримує поштову кореспонденцію, за повідомленнями сусідів боржник не використовує житлове приміщення в якості постійного місця проживання. У зв'язку з наведеним державний виконавець просила відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про відстрочку виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення задоволенні позовні вимоги банку. Примусово виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS], яка знаходиться в іпотеці ПАТ «Банк «Форум» на підставі іпотечного договору від 15 квітня 2005 року, без надання іншого житлового приміщення. Розгляд справи проведено судом заочно, без участі відповідачів або їхніх представників на підставі, наявних у матеріалах справи доказів. Під час розгляду вищезазначеної справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] та двоє її неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою. Крім того, вирішуючи позов, суд виходив з того, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 квітня 2005 року № 25/05/01-CL звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Матеріалами справи підтверджено та встановлено судом під час розгляду заяви з пояснень представників сторін, що на даний час ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві відкрито чотири виконавчі провадження з примусового виконання судових рішень, де боржником зазначено [PERSON], у тому числі, триває примусове виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. У вказаному виконавчому провадженні виконавчі дії, направлені на звернення стягнення на предмет іпотеки, не провадяться з причин набрання чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відтак, спірна квартира на даний час перебуває у власності боржника [PERSON] 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону . Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» не підлягає виконанню. Зазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], загальна площа такої становить 32,4 кв.м. Вказана квартира була передана в іпотеку ПАТ «Банк «Форум» в якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, за умовами якого відповідачем отримано кредит на споживчі потреби в іноземній валюті. Підтвердженням використання зазначеної квартира як постійного місця проживання є реєстрація такого місця проживання [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], [PERSON] у цій квартирі. Отже, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на час розгляду заяви примусовому виконанню не підлягає. Суд погоджується з позицією представника заявника відносно того, що виселення відповідачів у даному випадку пов'язано з зверненням стягнення на предмет іпотеки. При вирішенні заяви про відстрочку виконання судового рішення суд виходить з наступного. Звернення стягнення на предмет іпотеки відділом ДВС не проводиться у зв'язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згода [PERSON] на звернення стягнення на квартиру відсутня, стягувач не набув право власності на спірну квартиру в інший спосіб, у той час як примусове виселення боржників з належного [PERSON] житла на даний час може призвести до порушення права власності на квартиру та неможливості користуватися своєю власністю. Суд вважає, що наведені обставини є винятковими, а тому приходить до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] про відстрочку виконання рішення суду.

Outcome: approved