Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У квітні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (далі ПрАТ «Українська страхова компанія») звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просило стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 1148,52 грн., 3% річних у розмірі 72,59 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до умов кредитного договору №ПЧ108 від 20.11.2009 року АБ «Український Бізнес Банк» надав відповідачу кредит у розмірі 5691,12 грн. терміном з 20.11.2009 року по 20.11.2011 року зі сплатою 33% річних за користування кредитом. У забезпечення виданого відповідачу кредиту був укладений договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту за №019257кр від 20.11.2009 року, яким визначена солідарна відповідальність страховика і боржника перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором. Після закінчення терміну повернення кредиту боржник не виконав своїх зобов'язань перед Банком, що надав йому кредит, і відповідно до умов кредитного договору утворилася заборгованість із суми непогашеного кредиту і відсотків за користування кредитом на загальну суму 1148,52 грн. Відповідно до п.2 договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту і ст.ст.553,554,993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язується відповідати перед Кредитором за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі у випадках невиконання боржником своїх зобов'язань. Відповідно до п.5 договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, позивач 30.01.2012 року погасив заборгованість боржника перед Банком у повному обсязі. У відповідності зі ст.625 ЦК України позивач має право вимагати сплати 3% річних за користування їхніми коштами, сума яких становить 72,59 грн., а загальна сума заборгованості станом на 30.03.2014 року становить 1221,11 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалах справи є заяви представника ПрАТ «УСК» від 27.05.2014 року та від 12.06.2014 року, в яких він просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи через свого представника за довіреністю, про що свідчить її розписка про отримання повістки, до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №ПЧ108 від 20.11.2009 року АБ «Український Бізнес Банк» надав відповідачу кредит у розмірі 5691,12 грн. терміном з 20.11.2009 року по 20.11.2011 року зі сплатою 33% річних за користування кредитом. У забезпечення виданого відповідачу кредиту був укладений договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту за №019257кр. від 20.11.2009 року, яким визначена солідарна відповідальність страховика і боржника перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором, що підтверджується їх копіями. Відповідно до п.2.1 договору страховим випадком є факт невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків перед Кредитором, передбачених кредитним договором. Згідно з п.5.1, п.5.3. договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, право на отримання страхового відшкодування має кредитор по кредитному договору, ризик у зв'язку зі здійсненням за яким застрахований до Договору страхування. Страхове відшкодування по страховому випадку сплачується вигодонабувачу (Кредитору) у розмірі загальної заборгованості позичальника за кредитним договором. Судом встановлено та підтверджено належним чином завіреною копією довідки вих..№17.064/2946 від 17.03.2014 року ПАТ «Український Бізнес Банк», що у зв'язку з настанням страхового випадку акціонерне товариство «Українська страхова компанія» здійснила на розрахунковий рахунок ПАТ «Український Бізнес Банк» страхову виплату за [PERSON] в сумі 1148,52 грн.: 30.05.2011 року -1011,51 грн. та 30.01.2012 року - 137,01 грн.. Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки. Аналогічна норма міститься і в ст.27 Закону України «Про страхування»: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, позовні вимоги ПрАТ «Українська страхова компанія» в частині стягнення з відповідача суми 1148,52 грн., що становить розмір страхового відшкодування за договором страхування, є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Проте суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача 3% річних в розмірі 72,59 грн., оскільки ані договором добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, ані Законом України «Про страхування», ані главою 67 «Страхування» Цивільного кодексу України не передбачено право страховика на отримання 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, якою передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Суд при цьому виходить з того, що відповідач не мав перед ПрАТ «Українська страхова компанія» грошових зобов'язань, крім страхового платежу, який був перерахований йому Банком при укладанні кредитного договору між Банком та відповідачем відповідно до п.2.1.2 кредитного договору і який сплачується одноразово, як зазначено в п.3.4 договору страхування. Більш того, статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування» право вимоги за регресним позовом прямо обмежується межами фактичних затрат, які відповідають сумі страхового відшкодування. Отже, в цій частині позову слід відмовити. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн., сплачений за платіжними дорученнями №555 від 02.04.2014 року.

Outcome: partial