Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенського РВ ДРАЦС ГТУЮ, [PERSON], Мічурінської сільської ради Вознесенського району про встановлення факту батьківства, визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. В подальшому надала суду уточнений позов до Вознесенського РВ ДРАЦС ГТУЮ, [PERSON], Мічурінської сільської ради Вознесенського району про встановлення факту батьківства, визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування в якому вказувала, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка загальною площею 6,56 га. (що складається з двох окремих ділянок площами 1,78 га. та 4,78 га), розташована в межах території Мічурінської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON], як спадкоємець (на 1/2 частку майна - за заповітом, на 1/2 частку майна - за законом), прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку. Проте нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадкових прав щодо ділянок в зв'язку з відсутністю доказів, що спадкодавець є батьком позивачки, а також оригіналу правовстановлюючого документа на землю, який є втраченим. Враховуючи вказані обставини та неможливість усунення виявлених нотаріусом недоліків в адміністративному чи іншому порядку, а тому [PERSON] просила встановити факт, що [PERSON] є її батьком та визнати за нею право власності на спірні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, проте від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та представники відповідачів - Вознесенського РВ ДРАЦС ГТУЮ, Мічурінської сільської ради в судове засідання не з'явилися, проте надіслали на адресу суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, уточнені позовні вимоги визнають повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі вказаних осіб, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд з врахуванням вимог ст. 174 ЦПК України прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка загальною площею 6,56 га. (що складається з двох окремих ділянок площами 1,78 га. та 4,78 га), розташована в межах території Мічурінської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON], як спадкоємець (на 1/2 частку майна - за заповітом, на 1/2 частку майна - за законом), прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку. Проте нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадкових прав щодо ділянок в зв'язку з відсутністю доказів, що спадкодавець є батьком позивачки (в свідоцтві про народження позивачки відсутній запис про батька), а також оригіналу правовстановлюючого документа на землю, який є втраченим. Судом встановлено, що можливість внесення відповідних змін до актового запису та свідоцтва про народження позивачки на час розгляду справи втрачена. Також [PERSON] не має можливості отримати правовстановлюючий документ (дублікат) на спірні ділянки в адміністративному порядку. Аналізуючи вимоги позивачки, суд виходить з наступного. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення згідно переліку, передбаченого ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Проте відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, не передбачені нормами Цивільного процесуального кодексу України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У випадку наявності спору про право питання щодо встановлення таких фактів вирішується в позовному провадженні. Згідно п.п. 1, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Аналогічні положення містив й чинний на час народження позивачки Указ Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР» (п. 7). Факт батьківства знайшов своє повне підтвердження: - копією заповіту від 25 липня 2008 року, реєстр. №34 в якому міститься запис про те, що [PERSON] заповідає половину спірної ділянки своїй дочці [PERSON] (а.с. 11); - довідкою виконкому Мічурінської сільської ради Вознесенського району від 21 березня 2017 року та копією виписки з погосподарської книги, згідно яких [PERSON] та мати позивачки - [PERSON] тривалий час проживали однією сім'єю (а.с. 12-13); - наявністю у позивачки особистих документів спадкодавця; - іншими доказами. Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що позов в цій частині є обгрунтованим. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Судом встановлено, що позивачка (як спадкоємець за заповітом та законом) належним чином прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов'язкову частку, судом не виявлено. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] та Мічурінської сільської ради Вознесенського району підлягає задоволенню. В той же час Вознесенський РВ ДРАЦС ГТУЮ не є належним відповідачем по справі, а тому в позові до цього відповідача слід відмовити.

Outcome: approved