Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить: встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] яка померла 4.04.2010 року, та визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку площею, 1,2359 га, що розташована на території Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 4.04.2010 року померла його прабаба [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина, яку він фактично прийняв, оскільки з 2005 року по день смерті постійно проживав з нею. При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у видачі такого свідоцтва [PERSON] відмовлено, оскільки відсутній факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач просить суд встановити факт проживання однією сімєю з померлою та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1.2359 га. . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача на підставі наявних доказів. Заслухавши позивача та свідків, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 4.04.2010 року померла його прабаба [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ТП № 141232 від 6.04.2010 року (а.с.13, 9-12). Відповідно до довідки № 1112 від 5.10.2017 року [PERSON] не менше пяти років проживав з померлою [PERSON] за адресою с. Ужачин, Новоград-Волинський район, вул. Дружби, 44-А (а.с.14). 8.02.2007 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] державний акт на землю ЯА № 891130 (а.с.17). [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована на території Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району, загальною площею 1,2359 га, що підтверджується Державним актом про право власності на землю від 3.08.2005 року (а.с.8, 18). Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу від 4.10.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті прабаби [PERSON], померлої 4.04.2010 року, у звязку з відсутністю факту прийняття спадщини (а.с.15). Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами (а.с.6-18). Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що позивач є правнуком померлої [PERSON] та підтвердили той факт, що вони проживали однією сімєю. Позивач постійно проживав з прабабою зі шкільних років, його батьки проживали окремо. Враховуючи вищевикладені обставини, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] з 2005 року постійно проживав однією сімєю разом з [PERSON] до дня її смерті 4.04.2010 року, тобто більше пяти років до часу відкриття спадщини. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року розяснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Оскільки зазначені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовна вимога про встановлення факту є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за заповітом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,2359 га, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved