Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання недійсними договору дарування та витягу з реєстру. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 17.05.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір дарування ? частини нежитлового приміщення (будівлі магазину), що за адресою м. Червоноград, вул. Сліпого, 30. Договір був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Зазначила, що дане приміщення розташоване на земельній ділянці, котра виділялася для обслуговування магазину та належить їй згідно відповідного державного акту. Однак у договорі дарування не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, що є істотною вимогою правочину в силу приписів ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України. Тому вважає, що під час укладання договору дарування нотаріус порушила вимоги закону щодо змісту правочину, а також не розяснила їй цих норм. Вказала, що якби нотаріус виконала такі дії, то договір дарування вона б не уклала, оскільки не мала наміру безоплатно передавати земельну ділянку у власність відповідачу й між ними не було такої домовленості. Внаслідок цього вважає, що її права як власника є порушеними у реалізації права власності на земельну ділянку. Відтак просить визнати недійсними договір дарування та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за відповідачем на вказане приміщення на підставі цього правочину. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримала з підстав, вказаних у позові. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Третя особа у судове засідання не з'явилася. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Установлено, що 17.05.2013 року позивач та відповідач уклали договір дарування, відповідно до якого [PERSON] передала в дарунок, а [PERSON] прийняв у дар приміщення, загальною площею 142,6 кв.м., що становить ? ідеальних частин нежитлового приміщення, за адресою: м. Червоноград, вул. Сліпого, 30. У договорі відсутні відомості про розмір та кадастровий номер земельної ділянки на якій знаходиться нерухоме майно. Згідно п. 2 договору дарування, частина нежитлового приміщення належали [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого й зареєстрованого у 2003-2004 роках. Договір дарування 3/4 частин нежитлового приміщення підписаний сторонами, що свідчить про досягнення між ними згоди стосовно істотних умов договору та вважається укладеним з моменту його підписання та державної реєстрації. Оспорюваний договір дарування було посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу, та зареєстровано у реєстрі за № 981. Того ж дня цей нотаріус здійснив державну реєстрацію дарунка за [PERSON], що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАГ № 1063152 від 17.05.2013 року. Згідно технічного паспорту, виготовленого 22.04.2013 року КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», приміщення магазину площею 142,6 кв.м. становить ? одноповерхової будівлі на вул. Сліпого, 30, у м. Червонограді. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 08.04.2004 року, [PERSON] купила у Червоноградської міської ради у власність земельну ділянку за адресою м. Червоноград, вул. Сліпого, 30, для обслуговування магазину. Як встановлено з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 087063 від 08.09.2004 року, останній було видано [PERSON] на підтвердження права власності на земельну ділянку площею 0,0529 га, що за адресою м. Червоноград, вул. Сліпого, 30, цільове призначення якої обслуговування будівлі магазину. Кадастровий номер ділянки - № 4611800000:03:031:0012. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (№ НВ-46022300352015 від 02.06.2015 року), земельна ділянка з кадастровим номером №4611800000:03:031:0012 зареєстрована 08.09.2004 року на праві приватної власності за ФОП [PERSON] Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно з ч. 6 ст. 120 ЗК України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Аналіз наведених норм свідчить про те, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки є істотною умовою лише того договору, який передбачає перехід права на земельну ділянку. Такими, зокрема, є договори, за якими до набувача переходить право власності на житлові будинки, будівлі та споруди. Проте договори щодо переходу права власності на частку у праві спільної часткової власності можуть не передбачати переходу права на земельну ділянку, а тому вносити до такого договору відомості стосовно земельної ділянки не обов'язково. З урахуванням наведеного, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed