Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У жовтні 2017 р. Позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього аліменти на час навчання їхньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 грн. щомісячно з відповідною індексацією. В обґрунтування позову зазначила, що сімейні відносини з відповідачем фактично припинені з 2014 р. і наразі у судовому порядку вирішується справа про розірвання їх шлюбу. Вказала, що їх донька навчається у виші, що вимагає додаткового матеріального забезпечення останньої, проте відповідач добровільно коштів не надає, заливши тягар утримання дитини виключно матері. Відтак на підставі ст. 199 СК України просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Належно повідомлений відповідач в судові засідання 20.11.2017 року та 30.11.2017 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями в суд не звертався, тому на підставі ст. 224-225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши докази суд встанови слідуюче. 02.04.1997 р. у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва серії І-СГ № 131298. 30.04.1997 р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що стверджується копією відповідного свідоцтва серії І-СГ № 284643. Згідно довідки № 811 від 20.10.2017 р., [PERSON] є студенткою третього курсу денної форми навчання Інституту економіки і менеджменту НУ «Львівська політехніка». Закінчення навчання у червні 2019 р. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач не надає коштів на навчання доньки. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як розяснено п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що донька сторін є студенткою вищого навчального закладу, що у м. Львові, навчається на денній формі навчання, у звязку з чим потребує коштів на придбання одягу, продуктів харчування, оплату проїзду і проживання тощо, а її мати самостійно не має можливості в повній мірі матеріально забезпечити такі потреби, тому суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у сумі 640,00 гривень.

Outcome: approved