Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

У квітні 2016р. [PERSON]звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що вона є рідною матірю відповідача у справі, якого вона все своє життя виховувала. Зазначала, що вона не працює, оскільки є пенсіонеркою за віком. Єдиним способом її існування є пенсія в розмірі 1139,58 грн., якої їй не вистачає, оскільки вона вимушена її витрачати на своє проживання, лікування та придбання ліків, а також сплату комунальних платежів, їжі та одягу. Стверджувала, що син не надає їй матеріальну допомогу, хоча має фінансові можливості, оскільки матеріально забезпечений. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача, щомісяця. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду клопотання про підтримання позовних вимог та слухання справи в її відсутність (а.с.14). Представник відповідача, діючий за довіреністю від 03 лютого 2016р., в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд розглянути справу у його відсутності (а.с.18). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивачки, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до ст.51 Конституції України повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обовязок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи. Відповідно до коментаря ст. 202 СК України потреба у матеріальній допомозі означає брак коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності особи і має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом. Крім того, зі змісту ст. 202 СК України можливо зробити висновок, що оскільки обовязок батьків утримувати дитину не залежить від їхнього матеріального стану, то і обовязок сина, дочки щодо матері, батька не повязуються з цією обставиною. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивачка [PERSON] є рідною матірю відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджуються свідоцтвом про народження (а.с.3). Встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], є пенсіонеркою і отримує пенсію за віком в розмірі 1139,58 грн., що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААИ № 840129 та довідкою Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси від 03 квітня 2016р. (а.с.4,5). Таким чином, судом встановлено, що позивачка на час звернення до суду не працює, за віком є непрацездатною особою, та потребує матеріальної допомоги. Позивачка у своєму клопотанні наполягала на задоволенні позовних вимог та на визначеному нею розмірі аліментів. В силу ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обовязку утримувати матір, батька та обовязку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків. В судовому засіданні не був встановлений факт ухилення позивачки, як матері від виконання своїх батьківських обовязків відносно відповідача. Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Як вбачається з норм Сімейного законодавства України потреба у матеріальній допомозі має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2016р.» прожитковий мінімум для непрацездатних осіб в 2016р. складає 1074 гривні. Суд вважає, що встановлений державою розмір прожиткового мінімума і сума пенсії, яку отримує позивачка не може вважатися достатніми для нормальної життєдіяльності особи, оскільки в результаті інфляції дані суми знецінені. Крім того, зазначає, що оскільки відповідач працює та отримує постійну заробітну плату, то в силу людяності, та закону, він, як рідний син повинен допомагати своїй рідній матері, яка є людиною похилого віку, непрацездатною і за станом свого здоровя потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач офіційно працює, то з нього необхідно стягнути аліменти на утримання позивачки у частці від заробітної плати. Обовязок повнолітніх дітей, щодо утримання батьків, які потребують матеріальної допомоги і є непрацездатними за станом здоровя (інвалідами 1, 2 і 3 групи), зберігається протягом усього строку інвалідності, а щодо батьків, які потребують матеріальної допомоги і є непрацездатними за віком, - довічно. За загальним правилом, якщо кошти на утримання непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, стягуються у судовому порядку, це робиться з моменту предявлення позову. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 18 квітня 2016року - довічно. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 551,20грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved