Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся з позовом до [PERSON], третя особа Відділ державної виконавчої служби Бородянського районного управління юстиції про звернення стягнення на предмет застави, а саме проси в рахунок погашення заборгованості перед позивачем у розмірі 266 471 грн. 43 коп. та пені в розмірі 22 762 грн. 13 коп., розміру сплаченого судового збору 4 134 грн. за кредитним договором № 11298417000 від 19 лютою 2008 року звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки FIAT, модель DOBLO, тип легковий універсал-В, 2007 року випуску, колір синій, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 16.02.2008 року, шляхом надання дозволу позивачу на укладення договору купівлі-продажу предмету застави з вчиненням подальших дій, пов'язаних з переоформленням даного транспортного засобу в Регіональному сервісному центрі МВС в м. Києві, наділивши позивача правом зняття з обліку та постановленням на облік транспортного засобу, правом отримувати дублікати правовстановлюючих документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Також просив скасувати арешти та інші заходи примусового виконання рішення суду, накладені на транспортний засіб, а саме: постановами про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВДВС Бородянського районного управління юстиції у Київській області №38472817 від 30.09.2013 року та № 38472817 від 11.10.2013 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11298417000, відповідно до якого останній надано кредит у сумі 25 289 доларів США зі строком повернення кредитних коштів до 19 лютого 2015 року та сплатою процентів у розмірі 13% річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було надано в заставу автомобіль марки FIAT, реєстраційний номер [NUMBER], що належить відповідачу, із заставною вартістю 141 900 грн. 23 січня 2013 року Оболонським районним судом м. Києва стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за кредитним договором у розмірі 33 338 доларів США 10 центів, що за курсом Національного банку України станом на 03.10.2012 року становить 266 471 грн. 43 коп. та пеню в розмірі 22 762 грн. 13 коп. Враховуючи, що вказане рішення відповідачем не було виконано та те, що 20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого, позивач набув право нового кредитора до відповідача за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу, то позивач звернувся з цим позовом до суду. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи в порядку заочного провадження у відсутність відповідача та у її відсутність. Відповідач та представник третьої особи до судового засідання повторно не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін та представник третьої особи в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 11298417000, відповідно до якого останній надано кредит у сумі 25 289 доларів США зі строком повернення кредитних коштів до 19 лютого 2015 року та сплатою процентів у розмірі 13% річних (а.с. 59-67). Враховуючи, що позичальником умови кредитного договору не виконувались, то рішенням Оболонського районного суду м. Києва 23 січня 2013 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за кредитним договором у розмірі 33 338 доларів США 10 центів, що за курсом Національного банку України станом на 03.10.2012 року становить 266 471 грн. 43 коп. та пеню в розмірі 22 762 грн. 13 коп. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору відповідачем [PERSON] з метою забезпечення виконання умов кредитного договору було надано в заставу автомобіль марки FIAT, реєстраційний номер [NUMBER], що їй належить, із заставною вартістю 141 900 грн. 20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого, позивач набув право нового кредитора до відповідача за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу (а.с. 68-71). У зв'язку з укладеним договором факторингу, первісним кредитором здійснено зміну заставодержателя з АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», на підставі чого позивач набув права заставодержателя щодо забезпеченого автотранспортного засобу, що стверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 72-73). Крім того, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні за рішенням Оболонського районного суду м. Києва 23 січня 2013 року у цивільній справі № 2/756/598/13 з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с. 74). Предмет застави також було передано ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 21 грудня 2015 року на підставі акту прийому-передачі (а.с. 75). Проте на даний час відповідач свої зобов'язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконує. Згідно з ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (с. 590 ЦК України). Відповідно до ст. 572 ЦК України та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, і інше не встановлено законом (право застави). Звернення стягнення на предмет застави відповідно до ст. 590 ЦК України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до абз. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та забезпечення реєстрації обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно з п. 4 абз. 2 ст. 25 цього ж Закону спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. У свою чергу, п. 1ст. 26 передбачає, що передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно з ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову та звернення стягнення на предмет застави, оскільки під час судового розгляду встановлено, що позичальник не виконує умови кредитного договору та відповідач-заставодавець, отримавши письмову вимогу про погашення заборгованості за вказаним договором, не вчинила жодних дій щодо її погашення. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель може задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи про відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги що інше не передбачено договором застави. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями паритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Враховуючи, що постановами ВДВС Бородянського районного управління юстиції у Київській області № 13929755 від 30.09.2013 року та № 38472817 від 11.10.2013 року (тобто після передачі автомобіля в заставу за кредитним договором) накладено про арешт на майно боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, об'єктом обтяження якого є все рухоме майно боржника, то суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування арештів та інших заходів примусового виконання рішення суду, накладених на транспортний засіб, а саме: постановами про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВДВС Бородянського районного управління юстиції у Київській області №38472817 від 30.09.2013 року та № 38472817 від 11.10.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3 578 грн. 50 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved