Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 21.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] (дошлюбне Гумбатова) Ю.В. було укладено кредитний договір № б/н від 21.10.2013 року, за умовами якого Позивач надав відповідачу кредит у сумі 900 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту, з відсотковою ставкою за користування кредитом у сумі 30.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору зобовязання позичальником щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються, у звязку з чим станом на 31.05.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 11280 (одинадцять тисяч двісті вісмдесят) грн. 32 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом 851 грн. 10 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6915 грн. 87 коп., заборгованості за комісією та пенею 2500 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп., процентної складової штрафу 513 грн. 35 коп., просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився разом із позовом надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судовому засіданні [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона користується кредитним коштами з листопада 2011 року, просила застосувати строки позовної давності із вказаних підстав. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши відповідача, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, 21.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] (дошлюбне Гумбатова) Ю.В. було укладено кредитний договір № б/н від 21.10.2013 року, за умовами якого Позивач надав відповідачу кредит у сумі 900 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту, з відсотковою ставкою за користування кредитом у сумі 30.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що надано копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 21.10.2013 року,підписану відповідачкою, умови і правила надання банківських послуг, довідку про умови кредитування. Як вбачається зі змісту ст. ст. 509, 526, 610, 611, 624, 625, 651, 1050 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином у строки та в порядку відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Як встановлено судом та перевірено доказами, що відповідач в період дії договору свої зобовязання за договором виконував невчасно та не в повному обсязі, у звязку з чим станом на 31.05.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 11280 (одинадцять тисяч двісті вісмдесят) грн. 32 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом 851 грн. 10 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6915 грн. 87 коп., заборгованості за комісією та пенею 2500 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп., процентної складової штрафу 513 грн. 35 коп., про що надано розрахунок заборгованості. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після\~\~переривання\~\~\~\~перебіг\~\~ позовної\~\~ давності\~\~ починається\~\~ заново (ч. 1, 3\~ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. З наведених норм суд встановив, що клопотання відповідача щодо застосування строків позовної давності підлягає задоволенню, та суд задовольняє позовні вимоги частково із застосуванням спеціальної позовної давності до вимог щодо стягнення відсотків та пені. Встановивши, що відповідач свої зобовязання за договором укладеним з позивачем, виконував не належним чином, суд дійшов висновку, що позивач обгруновано звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права, суд з вказаних підстав задовольняє вимоги частково. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, підтверджений документально. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд -

Outcome: approved