Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У жовтні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що вона знаходиться в шлюбі з відповідачем [PERSON], зареєстрований 09 серпня 2012р. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 353. Від шлюбу народилась дитина син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що вони з відповідачем не зійшлись характером та поглядами на життя, поступово погіршувались відносини між ними, часто виникали непорозуміння та суперечки, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. В зв'язку з чим підтримувати сімейні відносини неможливо, сторони проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та дитини, тому позивачка просить вказаний вище шлюб розірвати. Відповідач працює офіційно в Бердичівському управлінні державної казначейської служби в Житомирській області, проте добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча немає інших утриманців, тому позивачка просить суд стягувати аліменти з нього на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на підставі судового рішення, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 22.10.2015 року, і до повноліття дитини. Також, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Сироїд». В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з наведених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, а саме: свідоцтво про одруження сторін (а.с.6), копій свідоцтва про народження дитини (а.с.10) та врахувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Оскільки сторони формально не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають та господарство не ведуть, то подальше їх спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та неповнолітньої дитини. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно положень статей 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач, як батько дитини, повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення статей 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси неповнолітньої дитини, можливість відповідача, як батька, надавати матеріальну допомогу своїй дитині, відсутність інших утриманців, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 22.10.2015 року, і до повноліття дитини. Судові витрати згідно статей 79, 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved