Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач є її колишньою невісткою та матір`ю її внука [PERSON] , [INFO] , який народився від шлюбу з її сином [PERSON] . Півтора місяці тому відповідач заборонила їй зустрічатися з внуком чинить їй перешкоди у спілкуванні з ним та у його вихованні, чим порушуються її права, передбачені ст. 257 СК України. На її телефонні дзвінки позивач не відповідає та також вона заборонила спілкуватися внуку з іншими внуками позивача. Тому позивач просить встановити способи спілкування її з внуком - малолітнім [PERSON] , [INFO] та участі в його вихованні, визначити наступний спосіб участі у вихованні внука, встановивши побачення протягом двох днів (субота, неділя поспіль) один раз на тиждень з 14-00 год. суботи до 18-00 год. неділі за місцем перебування позивача за її зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , без присутності позивача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позові обставини, пояснивши, що до серпня 2019 року позивач була позбавлена можливості спілкуватися з внуком через наявність перешкод зі сторони відповідача, в кінці літа 2019 року позивач захворіла та з серпня 2019 року внук відвідує її за місцем її проживання, де іноді залишається ночувати, відповідач сама приводить його до позивача, і на теперішній час перешкод у спілкуванні з внуком немає. Представник позивача вказала на те, що попри відсутність у позивача перешкод у спілкуванні з внуком позивач має гарантоване законом право як баби на зустрічі та побачення з внуком, яке підлягає безумовному судовому захисту з можливістю реального виконання рішення. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали. Відповідач пояснила, що ніяких перешкод вона ніколи не чинила позивачу у спілкуванні з її внуком, а сталося так, що Нікіта образився на позивача за її негативні висловлювання на її адресу. З серпня 2019 року її син відвідує позивача за місцем її проживання та вона приводить його до квартири позивача, інколи він залишався ночувати там. Дитина повинна спілкуватися із своєю бабою, але примусу в цьому питанні бути не може, оскільки це може мати негативні наслідки для дитини та у стосунках між ним і бабою. Також відповідач зазначила, що підстав для задоволення позову немає, так як відсутній предмет спору. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що після розлучення з відповідачем батько дитини [PERSON] невчасно сплачував аліменти на дитину та проживає за кордоном. Перерва у спілкуванні внука з бабою деякий час була зумовлена тим, що дитина самостійно вирішила не спілкуватися з нею, але останнім часом дитина спілкується з нею та відвідує її. Представник третьої особи у судовому засіданні зазначила, що на даний час спір між сторонами відсутній, на засіданні комісії малолітній [PERSON] пояснював, що деякий час не хотів спілкуватися з бабою, але запевнив, що буде з нею спілкуватися не тоді, коли буде встановлено, а тоді, коли сам матиме таке бажання. Тому вважала, що позов не підлягає задоволенню. У подальшому в судове засідання представник не з`явилася, надавши до суду заяву з проханням проводити розгляд справи в її відсутності та при ухваленні рішення просить врахувати висновок органу опіки та піклування Житомирської міської ради від 01.10.2019 року щодо розв`язання спору. Суд, заслухавши учасників справи та їхніх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Судом встановлено, що від шлюбу між відповідачем та [PERSON] [INFO] народився [PERSON] (а.с. 8). Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю - відповідачем [PERSON] , що встановлено з пояснень представника позивача та відповідача. Позивач є матір`ю [PERSON] згідно копії свідоцтва про його народження (а.с. 24) та відповідно бабою малолітнього [PERSON] . Позивач має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , де створені прийнятні умови для перебування внука в сім`ї [PERSON] , що підтверджується актом обстеження умов проживання від 29.10.2018 року, складним працівниками служби у справах дітей Житомирської міської ради (а.с. 25). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які є дочкою та чоловіком позивача, надали показання про те, що з червня 2018 року було припинено спілкування позивача з внуком Нікітою через те, що відповідач не дозволяла зустрічатися з ним, але з 23.08.2019 року перешкод у спілкуванні з внуком немає, він відвідує свою бабу за місцем її проживання, де створені для нього комфортні умови та інколи залишався на ночівлю, при цьому відповідач сама привозить його до помешкання позивача. Із висновку органу опіки та піклування Житомирської міської радивід 01.10.2019 року № 1096, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради, слідує, що орган опіки та піклуваннявважає за доцільне визначити позивачу [PERSON] участь у вихованні та порядок спілкування з внуком [PERSON] за бажанням дитини та у зручний для неї час. Права баби та діда на виховання внуків визначені статтею 257 СК України, відповідно до якої баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 цього кодексу. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, з кінця серпня 2019 року між сторонами відсутні спірні правовідносини, які були підставою звернення позивача до суду, так як перешкод у спілкуванні та вихованні внука - малолітнього [PERSON] у позивача немає із зазначеного часу, про що свідчать досліджені судом докази та що вбачається з пояснень представника позивача і відповідача. Враховуючи, що в розумінні ст. 257 СК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України за захистом своїх прав щодо спілкування зі своїми внуками, участі в їх вихованні мають право звернення до суду баба та дід за умови, коли такі перешкоди чиняться їм батьками чи іншими особами, з якими проживають діти, а в даному випадку встановлено відсутність перешкод позивачу у спілкуванні з її внуком [PERSON] та участі в його вихованні, у зв`язку з чим передбачені ст. 257 СК України права позивача не можна вважати порушеними зі сторони відповідача, через що вони не підлягають судовому захисту. За наведених обставин вимоги позову суд вважає необґрунтованими і не знаходить підстав для їх задоволення.

Outcome: dismissed