Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Вказував, що 17.10.2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір № 54 оренди землі на 5 років загальною площею 3,1258 га, яка знаходиться в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області. 27.11.2012 року вказаний договір було зареєстровано в Управління Дежкомзему у Білоцерківському районі. Зазначав, що 26.08.2015 року позивачу стало відомо, що 15.05.2015 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області було здійснено державну реєстрацію договору оренди землі № 152 від 16.04.2015 року, укладеного між [PERSON], який є правонаступником після смерті [PERSON] Павловаича, та Фермерським господарством «Довіра Я» предметом якого є та сама земельна ділянка, що перебуває у користуванні позивача. Посилаючись на порушення державним реєстратором вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки не було перевірено, чи були зареєстровані права на цю земельну ділянку за іншими особами, що призвело до укладення нового договору оренди земельної ділянки з іншою юридичною особою, позивач просив визнати недійсним договір оренди землі № 152 від 16.04.2015 року, укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «Довіра Я», предметом якого є земельна ділянка площею 3,1258 га, кадастровий номер 3220483700:02:016:0015, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, а також скасувати державну реєстрацію вказаного договору оренди землі № 152 від 16.04.2015 року, зареєстрованого в Реєстраційній службі Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 15.05.2015 року, індексний номер 21321511, стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. 12.01.2016 року ухвалою суду замінено третю особу Управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області на Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області у звязку із зміною юридичної особи. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити при цьому уточнивши дату скасування державної реєстрації договору оренди, а саме від 21.04.2015 року. Відповідач [PERSON], надавши письмові заперечення на позовну заяву, в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, а також пояснив, що після смерті батька він приходив до позивача з метою укладення з ним додаткової угоди до договору оренди землі, однак його прохання було проігноровано. Представник відповідача - Фермерського господарства «Довіра Я» в свої пояснення заперечувала відносно задоволення позову, а також зазначила, що на їх думку строк дії договору оренди землі з померлим [PERSON] закінчився в 2015 році. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Білоцерківського МУЮ Київської області в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі їхнього представника. Представник третьої особи - Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області в судовому засіданні позов Селянського фермерського господарства «Горизонт-2» просив задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 17.10.2012 року між СФГ «Горизонт-2» (орендар) та [PERSON] (орендодавець) було укладено договір оренди землі № 54 відповідно до умов якого позивач отримав строком на 5 років в користування земельну ділянку для вирощування сільськогосподарської продукції загальною площею 3,1258 га, яка знаходиться в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області з кадастровим номером 3220483700:02:016:0015. 27.11.2012 року вказаний договір оренди землі було зареєстровано в Управління Дежкомзему у Білоцерківському районі Київської області. 21.09.2014 року [PERSON] помер та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], його син [PERSON] отримав у спадщину земельну ділянку загальною площею 3,1258 га, яка знаходиться на території Михалівської сільської ради Білоцерківського району Київської області з кадастровим номером 3220483700:02:016:0015. Разом з цим, 16.04.2015 року між відповідачем [PERSON] та ФГ «Довіра Я» було укладено договір оренди земельної ділянки № 152 відповідно до умов якого ФГ «Довіра Я» отримало строком на 7 років в користування земельну ділянку загальною площею 3,1258 га в межах Михайлівської сільської ради з кадастровим номером 3220483700:02:016:0015. 21.04.2015 року вищевказаний договір оренди зареєстрованого в Реєстраційній службі Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області з відповідним індексним номером 21321511. Стаття 1 Закону України «Про оренду землі» закріплює, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 14 вказаного Закону, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку (ст. 35 Закону України «Про оренду землі»). Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 16.04.2015 року між відповідачами по справі був укладений договір оренди земельної ділянки № 152 предметом якого є та ж сама земельна, яка обумовлена договором оренди землі від 17.10.2012 року № 54, укладеного між позивачем та померлим [PERSON] Відповідно до вимог ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Вказана позиція про відсутність підстав для зміни умов або розірвання договору, у випадку переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, закріплена в п. 31 договору оренди землі від 17.10.2012 року № 54. Враховуючи наведене, відповідач по справі [PERSON], отримавши свідоцтво про на спадщину за законом від 26.03.2015 року, набув прав та обовязків орендодавця на земельну ділянку за договором оренди землі від 17.10.2012 року № 54. Положеннями ст. 125 ЗК України закріплено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобовязані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі (п. 3 ч. 3 ст. 10 вказаного Закону). Таким чином, державний реєстратор під час реєстрації договору оренди земельної ділянки від 16.04.2015 року № 152, всупереч вимог зазначених вище правових норм, не перевірив про наявність зареєстрованих прав на спірну земельну ділянку за договором оренди за іншими особами, що призвело до порушення прав позивача за цим позовом як орендаря цієї земельної ділянки. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 16.04.2015 року № 152, укладеного між відповідачами по справі та скасування державної реєстрації права оренди за цим договором є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Посилання відповідачів в судовому засіданні про те, що позивачем було відмовлено [PERSON] в отриманні копії договору оренди землі від 17.10.2012 року № 54, а також в укладенні з ним додаткового договору оренди після смерті батька, суд вважає безпідставними та не доведеними відповідними доказами. Інші доводи письмових заперечень на позовну заяву не спростовують зазначених вище висновків суду по даній справі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1218 грн., тобто по 609 грн. з кожного.

Outcome: approved