Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить: - позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі - 2 000 грн. 00 коп., щомісячно з урахуванням індексу інфляції до досягнення дитиною повноліття; - стягнути із [PERSON] понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначається про те, що у період із 2010 року по травень 2012 року позивач та відповідач перебували у не зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син: - [PERSON], [INFO]. З часу народження дитини відповідач вихованням та матеріальним утриманням сина не займається, не піклується про його стан здоров'я, не дбає про фізичний і духовний розвиток. Більше того відповідач неодноразово наголошував, що ця дитина йому взагалі не потрібна і тому він не має наміру нести будь-яких обов'язків як батько. Крім того, відповідач вважаючи себе громадянином Російської Федерації, написав і нотаріально посвідчив заяву, якою надав згоду на усиновлення їхнього сина теперішнім чоловіком позивача [PERSON] Відповідач відмовляється від будь-якого спілкування з дитиною, погрожує їй і сину фізичною розправою. Малолітній син проживає спільно із позивачем та перебуває на повному її утриманні. Враховуючи ту обставину, що відповідач впродовж тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків, позивач змушена звернутися до суду із позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. 12 червня 2017 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр». Причини неявки суду не повідомлені. У судове засідання представник третьої особи Броварської міської ради Київської області як органу опіки та піклування - Сундук Л.І. не з'явилася, надала заяву в якій просила розглянути дану справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони по даній справі у період із 2010 року по травень 2012 року перебували у не зареєстрованому шлюбі. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] у селі Іванівка Сакського району Автономна Респубілка Крим народився [PERSON], про що виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Сакського району Автономної Республіки Крим зроблено відповідний актовий запис № 3. Батько - [PERSON]. Мати - [PERSON] (а.с.7). 01 листопада 2013 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] у зв'язку із чим змінила прізвище на [PERSON]. 27 серпня 2014 року [PERSON] написав заяву, посвідчену нотаріусом Сакського міського нотаріального округу, зареєстровану у реєстрі № 2-217, в якій зазначив, що не заперечує проти усиновлення свого сина [PERSON], [INFO] чоловіком матері дитини [PERSON] - [PERSON] Актом обстеження житлово-побутових умов, складеним депутатом Броварської міської ради Київської області [PERSON] від 13 січня 2017 року підтверджується, що дитина [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] За висновком виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 27 грудня 2016 року № 1-18/2432 від 27 грудня 2016 року орган опіки і піклування Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина, [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Правилами статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі статтею 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15 й 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. На думку суду, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав є достатньо обґрунтованим і таким, що не суперечить інтересам дитини. Так, при розгляді даної справи по суті встановлено, що впродовж тривалого часу відповідач із сином не спілкується, не приймає участі в його житті як батько щодо фізичного і духовного розвитку, не займається його вихованням та матеріальним утриманням. 27 серпня 2014 року відповідач написав заяву, в якій вказав, що не заперечує проти усиновлення його сина чоловіком матері дитини. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У статті 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У зв'язку із викладеним вище, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, виходячи з того, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків, суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню й з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі - 1 000 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення нею повноліття. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити через їх недоведеність у судовому засіданні. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем до суду позову, а саме із 12 квітня 2017 року. Згідно із статтею 367 СК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів. Відповідно до частин першої та третьої статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи зокрема належать: витрати пов'язані із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. У судове засідання [PERSON] викликався шляхом публікації оголошення в пресі - друкованому засобі масової інформації газеті «Урядовий кур'єр» № 93 від 23 травня 2017 року. Згідно із квитанцією за публікацію оголошення у пресі [PERSON] сплачено грошові кошти у розмірі - 630 грн. 00 коп. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 640 грн. та витрати пов'язані із публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі - 630 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплату судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial