Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , площею - 40.72 кв.м., яка знаходиться в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] , шляхом знесення за його рахунок самочинно збудованого металевого паркану заввишки 1 метр та завдовжки 3 метри та приведення земельної ділянки в попередній стан; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.02.2013 року, сторони дійшли домовленості про порядок користування земельною ділянкою під житловим будинком [ADDRESS] , відповідно до висновку № 125-003 судової будівельно-технічної експертизи від 28.01.2013 року. Позивач і відповідач мають рівні права в користуванні земельною ділянкою спільного користування, площею 40,72 кв.м. Але починаючи з літа 2017 року, відповідач чинить перешкоди позивачу в вільному користуванні земельною ділянкою. Відповідач використовує для власного проходу земельну ділянку позивача, замість своєї, і все це через самовільне спорудження незаконного паркану. 26.06.2018 року представник позивача надала суду уточнену позовну заяву, в якій просила зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , площею - 40.72 кв.м., яка знаходиться в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] , шляхом знесення (вирубки разом із коренем) за його рахунок самочинно насаджених дерев та приведення земельної ділянки в попередній стан, придатний для цільового використання; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування уточненої позовної заяви посилається на те, що на момент подачі даної заяви раніше зазначена вимога є неактуальною, оскільки відповідач, одержавши матеріали позову, демонтував самочинно збудований паркан і на цьому ж місці (на земельній ділянці загального користування) посадив зелені насадження (дерева невідомих порід), на що не мав жодного права і до теперішнього часу не усунув перешкоди у користуванні приватною власністю позивача. З урахуванням того факту, що земельна ділянка знаходиться в загальному користуванні сторін та за своїм цільовим призначенням необхідна для реалізації таких речових прав власників як вільного проходу до житлових будинків та їх обслуговування, насаджені дерева створюють перешкоди для використання даної земельної ділянки за її призначенням. Позивач, як співвласник будинку, не давав своєї згоди на насадження дерев та на одноособове користування частиною прибудинкової території відповідачем. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 05.04.2018 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою суду від 27.09.2018 року за заявою представника позивача по справі призначено судову будівель-технічну експертизу та справу направлено до Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області. 23.01.2019 року справа разом з висновком експерта була повернута до Центрального районного суду м. Миколаєва. Ухвалою судді від 25.01.2019 року провадження по справі за вищезазначеним позовом поновлено. 20.06.2019 року до суду від представника позивача надійшов розрахунок судових витрат, з яких: 7 088,48 грн - на правничу допомогу, 2 400 грн. - оплата за послуги експерта. 06.11.2019 року від представника позивача надійшли пояснення, в яких зазначено, на час проведення експертизи доріжка загального користування була огороджена камінням, засаджена відповідачем та знаходиться в індивідуальному користуванні відповідача, що є порушенням мирової угоди порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.02.2013 року та норм ДБН 360-92. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявивися, повідомлявся судом належним чином неодноразовао, направляв свого представника, який неодноразово просив відкласти розгляд справи для ознайомленян з матеріалами справи, проте доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання ні відповідач, ні його представник суду не надали. Відзив на позов не надходив. За такого, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін, оскільки в справі достатньо доказів про права та взаємні обов`язки та правовідносини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. [PERSON] є власником 43/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.06.2010 року по справі № 2ц-4-1310/10р. Відповідачу [PERSON] належить 57/100 часток вищезазначеного будинку. Рішенням народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 18.12.1964 року між правопопередниками сторін за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, було поділено вказаний будинок в натурі. Згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.02.2013 року про затвердження мирової угоди, сторони дійшли домовленості про порядок користування земельною ділянкою під житловим будинком [ADDRESS] , відповідно до висновку № 125-002 судової будівельно-технічної експертизи від 28.01.2013 року: - [PERSON] користується земельною ділянкою за вище вказаною адресою, площею - 115,03 кв.м., в тому числі: під забудовою - 84,64 кв.м., під землею - 30,39 кв.м.; - [PERSON] користується земельною ділянкою за вищевказаною адресою, площею 120,25 кв.м., в тому числі: під забудовою - 45,42 кв.м., під землею 74,83 кв.м. В загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] знаходиться земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 40,72 кв.м. З висновку № 125-096 судової земельно-технічної експертизи по матеріалам цивільної справи № 490/2448/18 ід 26.12.2018 року вбачається, що порядок користування земельною ділянкою та надвірними господарськими спорудами та будівлями по мировій угоді, відображений на плані по 3му варіанту висновку № 125-003 судової будівельно-технічної експертизи від 28.01.2013 року, згідно якого, ділянка загального користування повинна проходити від воріт в`їзду на земельну ділянку домоволодіння шириною - 2,3 м., довжиною - 9,15 м., вздовж дворової території, далі доріжка під кутом до задньої торцевої межі земельної ділянки шириною 1,4 м., довжиною - 10,3 м., а також безпосередньо під вбиральнею та прилеглою до неї земельної ділянки розміром 2,5 х 2,1 м. пл. 5,24 кв.м. На час дослідження, на частині доріжки загального користування земельної ділянки при домоволодінні по [ADDRESS] , між співвласниками на ширині - 1,4 м., довжиною - 5,0 м., від земельної ділянки загального користування шириною - 2,3 м. розташовані зелені насадження в вигляді молодих дерев, які засаджені відповідачем [PERSON] . Виконаними замірами на місті, та з огляду на план порядку користування земельною ділянкою, зелені насадження розташовані на відстані 1,0-1,4 м. від зовнішньої стіни частини житлового будинку в користуванні співвласника [PERSON] , та безпосередньо по межі суміжного землекористування, що є порушенням вимог ДБН 360-92** п. 5.12 таб. 5.2 «Відстані від будівель, споруд, а також об`єктів інженерного впорядкування до дерев і чагарників слід приймати по таблиці 5.2, а саме - 5м.» Тобто, на час дослідження, доріжка загального користування в натурі огороджена камінням та знаходиться в індивідуальному користуванні відповідача [PERSON] , що є порушенням мирової угоди порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, на підставі Ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.02.2013 року. У відповідності з ч. 1 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (76 ЦПК України). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених . Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 7 ст. 319 ЦК України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. Г ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а згідно п. Е - дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, з висновку, наданого судовим експертом вбачається, що зелені насадження розташовані безпосередньо по межі суміжного землекористування, що є порушенням ДБН, а доріжка загального користування в натурі огороджена та знаходиться в індивідуальному користуванні відповідача, що є порушенням укладеної мирової угоди. А за того, суд вважає позов в частині зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , площею - 40.72 кв.м., яка знаходиться в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] , шляхом знесення (вирубки разом із коренем) за його рахунок самочинно насаджених дерев та приведення земельної ділянки в попередній стан, придатний для цільового використання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 704,80 грн. та витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи в розмірі 2 400 грн. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 7 088,48 грн. суду надано витяг з договору про надання адвокатом правової допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер, розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката та квитанцію до прибуткового касового ордера б/н від 20.05.2019 року. Поряд з цим, відповідач не оспорював співмірності витрат на правничу допомогу, яка була понесена позивачем у зв`язку із розглядам цивільної справи, тому підстав для зменшення розміру таких витрат, або відмови у їх стягненні суд не убачає. А отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 7 088,48 грн.

Outcome: approved