Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулась у суд із вказаним позовом, в обґрунтування позову зазначила, що з 27.08.2011 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалося та шлюб було розірвано рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 25.09.2017 року. В період спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку( доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п. п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України). Враховуючи положення ст. ст. 19, 274, 279 ЦПК України, суд вважає, що справа повинна бути розглянута за правилами спрощеного провадження, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 18.01.2018 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Після звернення до суду, позивач змінила прізвище на «[PERSON]». Позивач заявлені позовні вимоги уточнила, просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що він перебував у шлюбі із [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], 2012 року народження. Разом з тим, просив урахувати, що за рішенням суду від 10.11.2005 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 2002 року народження у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У разі задоволення позовних вимог, він фактично буде змушений сплачувати на утримання двох доньок ? частину заробітку, що ускладнить його матеріальний стан. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду та не заперечується сторонами по справі, згідно фотокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03 травня 2012 року батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до фотокопії заочного рішення Вовчанського районного суду Харківської області про розірвання шлюбу від 25 вересня 2017 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 4). З довідки про склад сім'ї за № 989 від 11.10.2017 року встановлено, що [PERSON], 2012 року народження проживає зі своєю матір'ю [PERSON] по [ADDRESS]. Вказані обставини визнані сторонами у справі, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Як зазначено у ст. ст. 180 - 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. В даному випадку норми закону передбачають обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 10.11.2005 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця ВДВС Вовчанського РУЮ від 21.04.2008 року відкрито виконавче провадження. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому суд враховує, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та приписи ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України зобов'язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини [PERSON] у достатньому розмірі, між батьками дитини домовленості про сплату аліментів не встановлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд також враховує, що при стягненні з відповідача аліментів на утримання доньок [PERSON] та [PERSON], їх розмір дорівнює 50 відсоткам його заробітної плати, що цілком узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач при зверненні у суд із позовом був звільнений від сплати судових витрат. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180-182, 191 СК України,

Outcome: approved