Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 1987 року по 21.12.2012 року працювала в ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді пряльниці 5 розряду прядильного виробництва. При звільненні з нею не було проведено повного розрахунку. На час розгляду справи заборгованість по заробітній платі складає 4542,45 грн. Позивач вважає, що за наведених обставин у неї виникло право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, а також просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, місце і час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, письмових заперечень проти позову від відповідача не надходило. Відповідно до положень ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та за наявними доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 1987 року по 21.12.2012 року [PERSON] працювала в ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді пряльниці 5 розряду прядильного виробництва. Згідно довідки ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» від 20.05.2013 року (вих.4/34/25-1-432 ) заборгованість по заробітній платі складає 4542,45 грн. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про погашення заборгованості і про проведення розрахунків з позивачем. Таким чином, при звільненні [PERSON] відповідач не провів остаточного розрахунку у день звільнення. Отже у позивача виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно вимог ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Визначаючи розмір середнього заробітку, суд керувався положеннями п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, та виходив з наступного. Середньоденна заробітна плата [PERSON] складає: 62,88 грн. Кількість днів прострочення розрахунку з 21.05.2013 року по 28.04.2017 року складає 991 робочих дня. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку складає 62314,08 грн. (62,88*991). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в розмірі 62314,08 грн. Крім того, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову у даній категорії справ, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved