Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

У квітні 2014 р. позивач [PERSON] звернулась до суду із наступними вимогами до відповідача ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним кредитного договору № 002-28032-080812 від 08.08.2012 р. Позов [PERSON] мотивує тим, що на момент укладення спірного договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати, а тому за правилами ч. 1 ст. 225 ЦК України такий договір повинен бути визнаний судом недійсним. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, оголосивши та дослідивши матеріали справи, допитавши експерта, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 08.08.2012 р. між позивачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», було укладено кредитний договір № 002-28032-080812, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 15523,20 грн. на умовах, що передбачені кредитним договором, з яких 1663,20 грн. на оплату позичальником страхового платежу ПрАТ «СК» Дельта життя» (а. с. 24-27). За правилом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається на строк 24 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 7 серпня 2014 року. Згідно з п. 2.3. договору процентна ставка за кредитом є фіксованою, за користування кредитом позивальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01%. Відповідно до п. 2.5. договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує кредитору плату в розмірі: перші 4 місяців на рівні 0% в місяць; починаючи з 5-го місяця користування кредитом 2,25% в місяць. Ухвалою суду від 01.07.2014 у справі призначено судово-психіатричну експертизу стосовно [PERSON], проведення якої доручено Київському міському центру судово-психіатричної експертизи. Згідно висновку експерта від 18.09.2014 №785 за результатами проведення вказаної експертизи: [PERSON] [INFO], за своїм психічним станом на момент укладання кредитного договору від 08.08.2012 р. з ПАТ «Дельта Банк» страждала стійким хронічним психічним розладом: шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект (MKX-10 F20/00). За своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними під час укладання кредитного договору. За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2. особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За змістом ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. Із висновку судово-психіатричної експертизи проведеної в ході судового розгляду вбачається, що позивач за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними під час укладання кредитного договору. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про необхідність визнання кредитного договору недійсним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд відхиляє доводи представника відповідача на предмет неможливості покладання в основу підтвердження позовних вимог висновку судово-психіатричної експертизи, оскільки допитаний в судовому засіданні експерт, усунула всі протиріччя які випливали із питань представника відповідача під час її допиту щодо висновку. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved