Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

У квітні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» (далі по тексту - позивач, Банк) звернулось до Шевченківського районного суду місті Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач-1, позичальник) та [PERSON] (далі по тексту - відповідач-2, поручитель) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.11.2007 року між Акціонерним комерційний банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2608/1107/71-025, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 200000,00 доларів США з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк з 20.11.2007 року по 19.11.2019 року. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінило ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, та до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. АСК «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» виконав свої зобов'язання у повному обсязі та надав відповідачу-1 кредитні кошти, проте, всупереч умовам Кредитного договору, останній не виконує належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором, в результаті чого, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 13.03.2014 року склала 1637900,93 грн., з яких: - сума заборгованості за кредитом - 1472107,62 грн., - сума заборгованості за відсотками - 131593,31 грн., - комісія за ведення кредиту - 34200,00 грн. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за Кредитним договором, між АСК «ТАС-Комерцбанк», [PERSON] (поручитель), [PERSON] (боржник) було укладено договір поруки № 2608/110771-025-Р-1 від 20.11.2007 року, згідно з яким поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 2608/1107/71-025 від 20.11.2007 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за договором. Посилаючись на викладене та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.07.2014 року, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 2608/1107/71-025 від 20.11.2007 року станом на 28 травня 2014 року в сумі 2109583,52 грн., яка складається з: тіла кредиту - 1863650,21 грн., - відсотків за користування кредитом - 211733,31 грн. та пені - 34200,00 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів суму сплаченого судового збору. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 20.11.2007 р. за №2608/1107/71-025 станом на 28.05.2014 року у розмірі 2109583,52 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 1863650,21 грн; заборгованості по сплаті відсотків 211733,31 грн; пені - 34200,00 грн. та стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» сплачені при зверненні до суду судові витрати у розмірі 3654,00 грн в рівних частинах з [PERSON] та [PERSON], тобто по 1827,00 грн з кожного. (Т.1, а.с. 109, 112-116). Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2014 року залишено без змін. (Т. 1, а.с. 238-240). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (Т.2, а.с. 26-29). При цьому, Вищим спеціалізованим судом України встановлено, що вирішуючи спір, суд першої інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України на зазначені положення закону та обставини справи уваги не звернув, з урахуванням заперечень відповідачів, належним чином не перевірив розрахунку заборгованості за кредитним договором, не навів у судовому рішенні доводів на спростування сплати ними платежів за кредитним договором, не дав оцінки наданим [PERSON] та [PERSON] квитанціям про сплату, не врахував зазначеного в сукупності з іншими запереченнями й, відповідно, не визначився з обґрунтованістю загальної суми боргу та його складових. При цьому, вирішуючи клопотання про призначення судово-економічної експертизи, суд не врахував наявних розбіжностей щодо суми заборгованості станом на травень 2012 року та в достатньому обсязі не вмотивував відмову у призначенні такої експертизи. Таким чином, суд не встановив дійсного розміру кредитної заборгованості та не визначився з обсягом відповідальності боржника та поручителя. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. При цьому, на виконання вимог ухвали ВССУ від 29.07.2015 року надав розрахунок заборгованості відповідача-1 станом на 28.05.2014 року з урахуванням платежів відповідача, а також виписки по особовим рахункам з 28.05.2012 року по 28.05.2014 року. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому за згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, що також не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Так, згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2007 року між Акціонерним комерційний банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2608/1107/71-025 (Т. 1, а.с. 5-16). Згідно із п.п. 1.1., 1.3. Кредитного Договору Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 200000,00 доларів США на строк з 20 листопада 2007 року по 19 листопада 2019 року включно, зі сплатою 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі та терміни, передбачені цим договором. Пунктом 3.1. договору передбачено, що позичальник зобов'язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № [NUMBER] щомісяця, через касу Банку згідно Додатку № 1, що є невід'ємною частиною цього договору., якщо інше не передбачено цим Договором. Проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. При розрахунку процентів за кількість днів у році приймається - 360 днів (п.3.2. Договору). Відповідно до п. 3.3. договору проценти за користування кредитом підлягають сплаті Позичальником через касу банку на рахунок нарахованих відсотків № [NUMBER] щомісяця в період з 01 по 10 число включно, за попередній календарний місяць; проценти нараховані за останній календарний місяць фактичного користування кредитом, сплачуються Позичальником одночасно з погашенням кредиту. Згідно п. п. 8.2. та 8.4. Кредитного договору, у випадку невиконання умов зазначених у п.п.5.1.2., 5.1.6.-5.1.11, п.9.2. даного договору, Позичальник сплачує штраф у розмірі 2% від суми, зазначеної в.п1.1. даного договору. У випадках, передбачених цим договором, оплата пені та/або штрафів здійснюється в національній валюті України по встановленому Національним банком України офіційному курсу гривні до відповідної іноземної валюти, в якій надається кредит, на день сплати штрафу-пені. 06.03.2009 року між ВАТ «Сведбанк», який є правонаступником АСК «ТАС-Комерцбанк», та позичальником було укладено Договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору, згідно якого строк надання Позичальнику кредиту було встановлено з 20.11.2007 року по 19.11.2024 року Окрім того, внесено зміни до п. 3.1. Кредитного договору, зокрема, викладено п. 3.1.1. в наступній редакції: «Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за попередній місяць шляхом здійснення фіксованих платежів (Ануїтетні платежі) у сумі 2099,00 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 20 числа кожного місяця. За рахунок Ануїтетного платежу Позичальник зобов'язується щомісяця здійснювати у першу чергу погашення суми нарахованих відповідно до п. 3.2. цього договору процентів, а за рахунок залишку суми - погашення часини кредиту (Т. 1, а.с.17-20). Із матеріалів справи вбачається, що АСК «ТАС-Комерцбанк» виконав свої зобов'язання за договором та надав відповідачу-1 кредитні кошти в сумі 200000,00 доларів США на умовах, що передбачені Кредитним договором. Однак, відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано в повному обсязі зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та відсотків за його користування. Окрім того, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним Договором, між АСК «ТАС-Комерцбанк», [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (Боржник) було укладено договір поруки № 2608/1107/71-025-Р-1 від 20.11.2007 року (Т. 1, а.с.21-22). Згідно із п. 1. договору поруки поручитель зобов'язується перед Банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком Позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 2608/1107/71-025 від 20.11.2007р. у сумі 200 000,00 доларів США, строком до 19 листопада 2019 року, з процентною ставкою 11,9 % річних за їх використання. Пунктами 2-4 Договору поруки встановлено, що поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання Позичальником умов Основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідальність Поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеного згідно з Основним зобов'язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими Основним зобов'язанням. У разі невиконання Позичальником умов Основного зобов'язання в строк, Поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення Позичальником коштів, наданих в межах Основного зобов'язання та процентів за користування кредитом за першою вимогою Банку протягом 10 календарних днів з моменту отримання Поручителем надісланої Банком письмової заяви про невиконання Позичальником своїх зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а ч. 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки відшкодування збитків. Згідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, зокрема, зазначено, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Разом із тим, пред'явлення позову до солідарних боржників є правом, а не обов'язком банку чи іншої фінансової установи (частина перша статті 543 ЦК). 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги на користь Дельта Банку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1306,1307 (Т.1, а.с.32-39). Відповідно до умов Договору купівлі-продажу прав вимоги, Сведбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Згідно Витягу з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу Сведбанку на користь Дельта Банку від 25.05.2012р. вбачається, що Сведбанк передав право вимоги за кредитним договором № 2608/1107/71-025 від 20.11.2007р., укладеного між АСК «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON], а також за договором поруки № 2608/1107/71-025-Р-1 від 20.11.2007р., укладеного між АСК «ТАС-Комерцбанк», [PERSON] та [PERSON], на користь Позивача - ПАТ «Дельта Банк». Статтею 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відбулась заміна кредитора за зобов'язаннями по Кредитному договору № 2608/1107/71-025 від 20.11.2007р., укладеного між АСК «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] та забезпечувальним договором поруки № 2608/1107/71-025-Р-1 від 20.11.2007р., укладеного між АСК «ТАС-Комерцбанк», [PERSON] та [PERSON] Новим Кредитором за зобов'язаннями по Кредитному договору № 2608/1107/71-025 від 20.11.2007р. та договору поруки № 2608/1107/71-025-Р-1 від 20.11.2007р. в результаті відступлення прав вимоги став Позивач - ПАТ «Дельта Банк», який правомірно звернувся з вимогами до Відповідачів за зобов'язанням про солідарне стягнення суми заборгованості по Кредитному договору № 2608/1107/71-025 від 20.11.2007р., оскільки Відповідач-1 не виконує зобов'язання взяті на себе за кредитним договором. В зв'язку з порушенням відповідачем-1 своїх зобов'язань за Кредитним Договором, станом на 28 травня 2014 року сума його простроченої заборгованості становить 2109583,52 грн., яка складається з: - тіла кредиту - 1863650,21 грн., - відсотків за користування кредитом - 211733,31 грн., - пені - 34200,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (Т.1, а.с. 77), а також розширеним розрахунком заборгованості з урахуванням платежів відповідача (Т.2, а.с. 128) та випискою по особовим рахункам з 28.05.2012 року по 28.05.2014 року (Т. 2, а.с. 129-183). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Із матеріалів справи вбачається, що у березні 2013 року позивач направив відповідачам досудові вимоги № 31.4-08/2562/14 від 17.03.2014 року та № 31.4-08/2580/14 від 17.03.2014 року, відповідно про сплату простроченої заборгованості станом на 13.03.2014 року у сумі 16490,00 доларів США (Т.1, а.с.29-30). В квітні 2013 року відповідач-1 звернулась до позивача з заявою від 30.04.2013 року, в якій просила розглянути питання щодо встановлення щомісячного ануїтетного платежу в межах 4 000,00 грн. (Т.1, а.с.86), а в липні 2013 року. відповідач-1 подала заяву позивачу в якій просила дозволити одноразове дострокове погашення у сумі 85000,00 доларів США зі списанням частини заборгованості 53,7% від суми залишку по кредиту (Т.1, а.с.92) у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем та розлученням, про що надала підтверджуючі документи (Т.1,а.с.87-88). Позивачем були розглянуті заяви відповідача-1 та надано відповіді №№ 05-1297545/1 від 21.06.2013р., 05-1297545 від 20.05.2013р., 05-1413238/1 від 09.10.2013р. з зазначенням переліку документів, які необхідно надати до відділення Дельта Банку (Т.1, а.с.83-85). Окрім того, в лютому 2014 року відповідач-1 звернулась до позивача з повторною заявою від 28.02.2014 року про дозвіл на одноразове дострокове погашення по кредиту в сумі 70 000,00 доларів США зі списанням заборгованості суми залишку по кредиту (Т.1, а.с.102). У своїй відповіді № 05-1963812/2 від 18.05.2014 року на вказане звернення відповідача-1, позивач зазначив, що зняття обмежень із заставного майна із списанням частини заборгованості по кредитному договору можливе за умови сплати позичальником (одним платежем) суми в розмірі не менше 140000,00 доларів США та зазначено, що у разі погодження позичальника запропонованих банком умов, необхідно подати до Дельта Банку відповідну заяву (Т.1, а.с.103). Доказів виконання вказаних вимог Банку відповідачем-1 матеріали справи не містять. Згідно зі ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На виконання вимог ухвали ВССУ від 29.07.2015 року, судом досліджено розрахунок заборгованості відповідача-1 станом на 28.05.2014 року з урахуванням платежів відповідача, а також виписки по особовим рахункам з 28.05.2012 року по 28.05.2014 року, а також окремим процесуальним документом вирішено питання за клопотанням представника відповідача про призначення у справі судової експертизи. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та присуджує до стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 20.11.2007 року за №2608/1107/71-025 станом на 28.05.2014 року у розмірі 2109583,52грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 1863650,21грн.; заборгованості по сплаті відсотків в сумі 211733,31грн. ; пені в сумі 34200,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат пропорційно до задоволених вимог, які було сплачено позивачем при поданні позову до суду. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 513,514,516,525,526,533,543,554,625, 1054 ЦК України та

Outcome: approved