Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, 3% річних та інфляції. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08листопада 2016 року, на підставі договору грошового займу, позивач зайняв відповідачу 191000,00 грн., на строк 12 місяців, тобто до 08 листопада 2017 року. При цьому, позивач зазначив, що вказаний договір позики був укладений на суму 260000,00грн., але відповідач отримав грошові кошти в розмірі 191000 грн. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню грошових коштів, внаслідок чого позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором займу в розмірі 191000,00 грн., а також 3% річних в розмірі 16908,90 грн. та інфляційні витрати в розмірі 61311,00 грн., витрати по сплаті судового збору. Позивач та його представник [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач\~ своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до наступних\~ висновків. Судом встановлено, що 08 листопада 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір грошового займу на суму 260000,00грн. Як зазначає позивач в своїх позовних вимога, фактично відповідачу були передані грошові кошти в розмірі 191000,00 грн. Вищевказана сума була передана відповідачу шляхом фізичної передачі, що підтверджується п.2.1 вказаного Договору. Відповідач зобов`язався повернути борг в обумовлений сторонами строк, до\~ 08 листопада 2017 року. Відповідно до ч.1 п.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.1.2 Договору, проценти за користування займом складають 0% від суми займу щомісячно, та сплачуються боржником не пізніше 8 числа кожного місяця. Судом встановлено, що відповідач у обумовлений сторонами строк грошові кошти не повернув. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався щодо своїх порушених прав до органів поліції. Відтак суду надано Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про розпочате кримінальне провадження №12018050770000766 від 15 березня 2018 року відносно [PERSON] за ст.190 ч.1 КК України. Дані внесені на підставі ухвали слідчого суду Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 березня 2018 року щодо задоволення скарги [PERSON] про внесення відомостей до ЄРДР.\~\~\~\~\~ Постановою слідчого Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області Глущенка К.П. від 10 квітня 2020 року, кримінальне провадження №12018050770000766 від 15 березня 2018 року закрито у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, які завжди висуваються. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій борг, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом або не слідує із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України встановлено, що, якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконавши належним чином взяті на себе за договором позики від 08 листопада 2016 року зобов`язання, на вимогу позикодавця повинен сплатити останній платіж за договором позики не пізніше 08 листопада 2017 року. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги, суд вважає, що на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Позивачем надано суду розрахунок 3% річних від простроченої суми за договором позики від 08 листопада 2016 року. Так, 1 день прострочення складає 15,70 грн. (сума боргу 191000,00 грн. х :100: 365 днів). Період прострочення платежу з 08 листопада 2017 року по день звернення до суду з позовом 20 жовтня 2020 року складає\~ 1077 днів. 3% річних = 15,70 грн.х1077 =16908,90 грн.\~ Показники індексу інфляції складають: 2017 рік-113,7%, 2018 рік- 109,8%, 2019 рік-104,1%, 2020 рік - 101,7%. За період прострочення з 01 листопада 2017 року по 20 жовтня 2020 року індекс інфляції складає 113,7%х109,8%х104,1%х101,7%=132,1%. Сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції станом на 20 жовтня 2020 рік за договором позики складає: 61311,00грн. (191000,00 грн.х132,1%:100%=252311,00грн) Сума інфляції відповідно складає 61311,00 грн. (252311,00 грн. 191000,00 грн.=61311,00грн.). Відповідач, не надавши відзивів на пред`явлений позов, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язку з оплати грошового зобов`язання, і тим самим не оспорює наявності підстав для стягнення з нього зазначеної заборгованості. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за довогором позики в розмірі 191000,00грн., 3% річних в розмірі 16908,90 грн. та інфляційні витрати в розмірі 61311,00 грн.\~\~\~\~ Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved