Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 04 серпня 2012 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на життя та сімю. Неповнолітній син проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Проте, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на потреби дитини не надає, хоча є здоровим та працездатним, чим ухиляється від виконання обовязку, передбаченого ст. 180 СК України, а позивач не в змозі належним чином утримувати та забезпечувати фізичний, духовний розвиток сина. Крім того, матеріальної допомоги, яка передбачена ч. 2 ст. 182 СК України, на утримання позивача [PERSON] до досягнення дитиною трьох років відповідач [PERSON] також не надає. У звязку з наведеним, [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнення заявлених вимог просила, розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований 04 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 415; залишити їй шлюбне прізвище «Онищенко» та стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.; а також просила стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та 1/6 частину з усіх видів заробітку відповідача на утримання позивача [PERSON] до досягнення [PERSON] трирічного віку. До початку розгляду справи по суті позивач [PERSON] подала заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та слухати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. Судом встановлено, що 04 серпня 2012 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області вчинено актовий запис № 415 та видане свідоцтво серії 1-ОК № 133015 (а.с. 4). Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК № 237800, виданого 12 червня 2013 року виконавчим комітетом Погребської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 6 (а.с. 8). Судом також зясовано, що на даний час позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, оскільки мають протилежні погляди на життя та сімю та між сторонами виникають непорозуміння та сварки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня\~\~2007 року № 11 також передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оскільки ж шлюб суперечить інтересам позивача й вжиті заходи щодо примирення подружжя виявилися безрезультатними, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя між сторонами є неможливим й шлюб носить формальний характер. У декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 180 СК України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Судом також встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з матірю та перебуває на повному її утриманні. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ст. 182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved