Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 30 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~766. В обґрунтування позову зазначала, що 30 вересня 2011 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімю. Їхній шлюб носить формальний характер, тому він підлягає розірванню. Примирення і подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд строк для примирення подружжя не надавати, розглянути дану справу за її відсутності та задовольнити позов, оскільки з 02 квітня 2015 року сторони проживають окремо. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, просив суд строк для примирення подружжя не надавати, розглянути справу за його відсутності та розірвати шлюб. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 30 вересня 2011 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~766. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з 02 квітня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved