Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.07.2013 року у розмірі 134799,28 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.07.2013 року з відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, в розмір зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. У порушення ст.ст. 526,527,530 ЦК України та умов договору відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 31.08.2019 має заборгованість в загальній сумі 713453,82 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 11640,00 грн., заборгованості по процентам 699813,82 грн.; заборгованості за пенею та комісією 2000 грн. Від цієї суми позивач відрахував суму, яка була стягнута рішенням суду від 26.10.2015 у розмірі 30900,73 грн., різниця становить 684126,57 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 30.05.2019 по 31.08.2009 за вказаним кредитним договором у розмірі 134799,28 грн., судовий збір в сумі 2021,99 грн. Представник позивача за довіреністю Осовалюк М.О в судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд за відсутністю представника позивача та винесення заочного рішення у справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено. На підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов АТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Звертаючись до суду з позовом банк зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка 09.07.2013 року підписана сторонами, а також Умов та правил надання банківських послуг, та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті: www. privatbank.ua, між відповідачкою [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала кредит на суму 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження заявлених вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», яка підписана сторонами; розрахунок заборгованості за кредитним договором; Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна Голд»; Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2019 року становить -713453,82 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 11640,00 грн., заборгованості по процентам 699813,82 грн.; заборгованості за пенею та комісією 2000 грн. Від цієї суми позивач відрахував суму, яка була стягнута рішенням суду від 26.10.2015 у розмірі 30900,73 грн., різниця становить 684126,57 грн. Просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 30.05.2019 по 31.08.2009 за вказаним кредитним договором у розмірі 134799,28 грн. Згідно наданого банком рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2015 року по цивільній справі № 265/4519/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, з останньої було стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 09.07.2013р. у сумі 30900,73 грн., яка включає: 11742,02 грн. - заборгованість за кредитом, 15937,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1750 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1471,46 грн. - штраф (процентна складова). Мотиви суду. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК). За ст. 526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2015 року, заборгованість [PERSON] у повному обсязі за тим самим кредитним договором, а саме кредитним договором від 09.07.2013 року, вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту, всупереч положенням ст. 61 Конституції, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання. Вказане стосується й нарахованих відсотків за період з 30.05.2019 року по 31.08.2019 року. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів після 09 липня 2015 року (моменту звернення з попереднім позовом до суду) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати ВС, викладеній у Постанові від 28.03.2018 у справі № 14-10цс18. У ст. 1050 ЦК передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. За таких обставин, оскільки у позивача відсутнє право повторно стягувати проценти, нараховані в межах строку дії кредитного договору при наявності судового рішення про стягнення цих сум, а також проценти після закінчення строку дії кредитного договору, а вимог про застосування наслідків, передбачених ст.625 ЦК, банк не заявляв, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за його безпідставністю.

Outcome: dismissed