Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

У квітні 2018 року до Печерського районного міста Києва надійшов позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття обтяження у вигляду застави рухомого майна, а саме автомобіля Wolkswagen Passat 2007 року випуску, реєстраційний номер кузову [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON] є власником легкового автомобіля Wolkswagen Passat 2007 року випуску, реєстраційний номер кузову [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Зазначив що 10.10.2007 року за третьою особою-2 [PERSON] здійснено реєстрацію придбаного автомобілю марки. 05.02.2013 проведено зняття з обліку для реалізації вказаного транспортного засобу. Того ж дня, здійснено вторинну реєстрацію вказаного транспортного засобу, із видачею номерних знаків [NUMBER] придбаного на торгах на ім`я [PERSON] . 24.05.2013 року проведено зняття з обліку для реалізації вказаного транспортного засобу. 23.07.2013 року здійснено вторинну реєстрацію вказаного транспортного засобу придбаного в торгівельній організації із вдачею номерних знаків [NUMBER] та свідоцтва про реєстрацію за позивачем [PERSON] . 21.10.2017 року проведено перереєстрацію транспортного засобу за позивачем в зв`язку зі зміною номерного знаку. 08.12.2017 року позивач звернувся із заявою про зняття з обліку автомобілю марки Wolkswagen Passat 2007 року випуску, реєстраційний номер кузову [NUMBER] , Під час зняття з обліку автомобіля позивачу стало відомо що 02.12.2013 приватним нотаріусом Ковальчук С.П. накладено обтяження у вигляді застави на належний йому на праві власності автомобіль. Під час реєстрації будь - яких обтяжень або обмежень на автомобілі не було, що підтверджується Листом від МВС України Територіального сервісного центру 8043 Регіонального Сервісного центру в м. Києві № 370 від 08.12.2017 року. 02.12.2013 року реєстратором приватним нотаріусом Ковальчук С.П. на автомобіль було накладено обтяження у вигляді застави рухомого майна, про що свідчить Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 54260540 від 08.12.2017 року. Тобто, [PERSON] перереєстрував автомобіль 23.07.2013 року, а обтяження було накладено пізніше - 02.12.2013 року. Посилаючись на викладене, просив суд усунути йому перешкоди у праві власності на автомобіль Wolkswagen Passat 2007 року випуску, реєстраційний номер кузову [NUMBER] , шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення напису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав письмову заяву в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити та проводити судове засідання за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Подав відповідь на відзив, у якому вказав, що доводи викладені у відзиві нічим не підтверджуються, зазначене обтяження вчинене вже після реєстрації права власності за позивачем. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. Подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечував щодо позовних вимог, вказав що відсутні відомості щодо реалізації предмету застави, а тому відсутні законні підстави для зняття обтяження з транспортного засобу. Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, пояснення на позовні вимоги не направили. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Підстав для витребування автомобіля у позивача у відповідача або у будь-яких інших осіб не має, оскільки він був придбаний за відплатним договором та у порядку визначеному законодавством. Частиною другою ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля Wolkswagen Passat 2007 року випуску, реєстраційний номер кузову [NUMBER] , який придбав в торговельній організації. 23.07.2013 року здійснено вторинну реєстрацію вказаного транспортного засобу придбаного в торгівельній організації із вдачею номерних знаків [NUMBER] та свідоцтва про реєстрацію за позивачем [PERSON] . 21.10.2017 року проведено перереєстрацію транспортного засобу автомобіля Wolkswagen Passat 2007 року випуску, реєстраційний номер кузову [NUMBER] за позивачем в зв`язку зі зміною номерного знаку. Під час реєстрації придбаного ним автомобіля будь-які обтяження щодо нього були відсутні, однак 02.12.2013 року приватним нотаріусом Ковальчук С.П. накладено обтяження у вигляді застави на належне йому на праві власності рухоме майно. Як вбачається з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, обтяження зареєстровано 08.12.2017 року 09:22:40 за №54260540 реєстратором: приватний нотаріус Ковальчук С.П. вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, 2949,2950,08.12.2011 [PERSON] ; об`єкт обтяження: інший транспортний засіб Wolkswagen Passat 2007 року випуску, реєстраційний номер кузову [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] ; обтяжувач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»; боржник: [PERSON] (а.с.17). Під час реєстрації будь-яких обтяжень або обмежень на автомобілі не було, що підтверджується Листом від МВС України Територіального сервісного центру 8043 Регіонального Сервісного центру в м. Києві № 370 від 08.12.2017 року. Відповідно до ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. За ст. 593 ЦК України однією з підстав припинення права застави є припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 ЦК України). Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави. Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. За змістом статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом Тобто реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами. Системний аналіз наведених норм та встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність договору, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Зважаючи на те, що [PERSON] придбав автомобіль у торговельній організації та перереєстрував цей автомобіль 23.07.2013 р., а обтяження було накладено 02.12.2013 року, [PERSON] є добросовісним набувачем. Взаємні права та обов`язки з приводу застави автомобіля Wolkswagen Passat 2007 року випуску, реєстраційний номер кузову [NUMBER] , виникли між Публічним акціонерним товариством «Wolkswagen Passat 2007 року випуску, реєстраційний номер кузову [NUMBER] » та третьою особою за цим позовом [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Обтяжувач набуває права вимагати виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі, якщо порушено провадження у справі про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що в розумінні ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» лише зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Застава є різновидом виконання зобов`язання, яке виникло між банком та [PERSON] . Права вимагати предмет застави у недобросовісного набувача виникло б у банка лише за умови, коли автомобіль був набутий під час наявного обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Суд, приймаючи рішення бере до уваги, що на час придбання автомобіля позивачем, ПАТ «Дельта Банк» не була зареєстрована застава в державному реєстрі обтяжень рухомого майна. У ст. 330 ЦК України зазначено, що майно не може бути витребуване у добросовісного набувача. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.Дану позицію підтримує Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові № 6-449 цс15 від 10.06.2015 року . В даному випадку [PERSON] придбав автомобіль на законних підставах у торговельній організації. При купівлі продажу автомобіля були відсутні будь-які обтяження або обмеження, що підтверджується і тим, що при знятті з реєстраційного обліку автомобіля, співробітниками ДАІ було перевірено наявність або відсутність обтяжень, яких виявлено не було. Таким чином, [PERSON] є добросовісним набувачем і накладення обтяження 02.12.2013 р. порушує його право власності. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Дану позицію підтримує Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові № 6-53цс15 від 13.05.2015 року. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У зв`язку із накладенням на автомобіль обтяження, [PERSON] не може в повній мірі використовувати своє право власності на автомобіль, оскільки позбавлений права розпоряджатися власністю. Тому, виникає необхідність в усуненні перешкоди у здійсненні права власності, шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключення запису у державному реєстрі обтяжень. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що в розумінні ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» лише зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Встановивши, що на час відчуження спірного автомобіля боржником, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, суд вважає, що відсутні підстави вважати збереження сили застави для нового власника майна. Таким чином, є підстави для задоволення позову у спосіб, який вибраний позивачем - шляхом усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття обтяження і виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правовому допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу. Відповідно до статті 1 вищезазначеного закону, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача не надано документів на отримання правничої допомоги, крім того, не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги та інших доказів. Таким чином, заявлені витрати на правову допомогу задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. 77 ЦПК України, на спростування доводів позивача. Враховуючи викладене, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві щодо усунення перешкод у користування майном, а стороною відповідачі вони не спростовані, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем 704 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial