Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У жовтні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], про стягнення боргу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19 липня 2014 року рішенням Апеляційного суду Київської області стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 11\~792,42 грн. 10 квітня 2015 року постановою ДВС відкрито виконавче провадження № 47210557, щодо стягнення із відповідача на користь позивача вищевказаного грошового розміру, визначеного судом. Однак, відповідач протягом деякого часу умисно ухилявся від виконання рішення суду, а лише 07 вересня 2015 року сплатив позивачу вказану суму заборгованості. Позивач вважає, що відповідач навмисно ухилявся від сплати заборгованості, тому повинен сплатити позивачу за час невиконання зобовязання, а саме із 01.08.2014 р. по 07.09.2015 р. втрати від інфляції, з процентами за користування коштами та пеню за несвоєчасне виконання зобовязання, що в загальному складає 12\~278,14 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав аналогічні пояснення фабулі позовної заяви. Представник [PERSON] [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, посилаючись на те, що вимоги позивача є незаконними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, з рішення суду зобовязальні відносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства. Тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2014 року , яке набрало законної сили, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 09.01.2010 року у розмірі 5000 (пять тисяч) грн., втрати від інфляції у розмірі 2\~207,26 грн., проценти за користування коштами у розмірі 883,38 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязання у розмірі 3\~701,68 грн., а всього 11\~792,42 грн. та судові витрати у розмірі 375 грн. Із матеріалів справи вбачається, що відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного суду Київської області відкрито виконавче провадження № ВП 47209826 щодо стягнення із відповідача вищевказаної заборгованості. Відповідно до виписки по картці/рахунку № 5168755508579360, наданої 09 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк», на вищевказаний картковий рахунок [PERSON] від відповідача надійшла сума у розмірі 12\~161 (дванадцять тисяч сто шістдесят одна) грн. 96 коп. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній просить стягнути із відповідача втрати від інфляції за період із 01.08.2014 р. по 07.09.2015 р. у розмірі 6\~340,44 грн., проценти за користування кредитними коштами за період із 09.08.2014 р. по 07.09.2015 р. у розмірі 362,02 грн., та пеню за несвоєчасне виконання зобовязання у розмірі 5\~575,68 грн. за період з 16.08.2014 р. по 07.09.2015 р. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 509\~\~ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Пункт ч. 5\~ст. 11 ЦК України\~у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду. Згідно із частиною другою\~статті 625 ЦК України\~у разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так, судом встановлено, що рішення щодо стягнення із відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 12\~167,42 грн. ухвалене Апеляційним судом Київської області 19 листопада 2014 року, а борг за даним рішенням [PERSON] сплатив 07.09.2015 р. Врахувавши вищевказані норми цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що інфляційні втрати та 3 % річних за період із 19.11.2014 р. по 07.09.2015 р. становлять 5\~483 (пять тисяч чотириста вісімдесят три) грн. 53 коп., які підлягають стягненню із відповідача. Разом з тим, позовна вимога щодо стягнення із відповідача на користь позивача пені у розмірі 5\~575,68 грн. задоволенню не підлягає, у звязку із тим, що у позові не наведено обґрунтування та у судовому засіданні позивачем не зазначено доказів та правових підстав для стягнення пені у заявленому розмірі. Таким чином, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, та

Outcome: partial