Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] предявила позов до [PERSON] й Петрівської сільської ради, в якому просила визнати частково недійсними рішення 12 сесії Петрівської сільської ради 24 скликання від 24.06.2004 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 108069 від 21.01.2005 в частині виділення та передачі у власність [PERSON] 1/2 частини земельної ділянки розміром 0,3155 га, яка розташована біля житлового будинку № 29 по вул. Запорізька у с. Петрівське з надвірними будівлями. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по вул. Запорізька, № 29, у с. Петрівське, а інша 1/2 їх частина належить її братові [PERSON] Рішенням 12 сесії Петрівської сільської ради 24 скликання від 24.06.2004 матері позивача й відповідача [PERSON] - [PERSON] безкоштовно передано у власність земельну ділянку площею 0,90 га для ведення особистого селянського господарства. На підставі згаданого рішення за рішенням Петрівської сільської ради від 21.01.2005 [PERSON] був виданий державний акт серії ЧН № 108069 на право власності на земельну ділянку розміром 0,8946 га, до складу якої увійшла і спірна земельна ділянка площею 0,3155 га. Рішення 12 сесії Петрівської сільської ради 24 скликання від 24.06.2004 в оспорюваній позивачем частині є незаконним, так як на його підставі уся спірна земельна ділянка передана у власність [PERSON], незважаючи на те, що за життя їй на праві власності належала тільки 1/2 частина розташованого на цій ділянці домоволодіння. Згодом [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частину даного домоволодіння і всі земельні ділянки, загальна площа яких становить 0,8946 га, у тому числі й спірну, площею 0,3155 га. У звязку з цим [PERSON] видано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку площею 0,3155 га серії ЯА № 406288. Внаслідок вищеописаного належна [PERSON] 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по вул. Запорізька, № 29, у с. Петрівське, знаходиться на земельній ділянці, що перебуває у власності [PERSON], який перешкоджає [PERSON] належно володіти, користуватися та розпоряджатися її нерухомим майном. Крім того, в оспорюваній частині рішення 12 сесії Петрівської сільської ради 24 скликання від 24.06.2004 невірно вказано прізвище матері «Пономарчук» замість «Панамарчук» та невірно зазначено цільове призначення спірної земельної ділянки площею 0,3155 га. Так, цільовим її призначенням є для будівництва і обслуговування жилого будинку з надвірними будівлями й спорудами, але у рішенні сільради в оспорюваній частині зазначено, що цільовим призначенням цієї ділянки є для ведення особистого селянського господарства. Оскаржуваним рішенням у позові відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення та ухвалити рішення про задоволення її позовних вимог. Доводи скарги зводяться до наступного: - посилання місцевого суду на рішення Козелецького районного суду від 29.12.2015, яким [PERSON] відмовлено у поділі спірної земельної ділянки з мотивів законності набуття [PERSON] права власності на неї, є неспроможним, так як згадане рішення суду не стосується предмета спору по цій справі, - в оскаржуваному рішенні суд І інстанції зазначив, що питання регулювання земельних відносин відноситься виключно до компетенції органів місцевого самоврядування. Проте [PERSON] не зверталася до суду з питань регулювання земельних відносин, а просила визнати рішення органу місцевого самоврядування та державний акт недійсними, - вирішуючи спір, суд виходив з того, що Петрівська сільська рада не порушила норми земельного законодавства. Проте це не є вірним, оскільки місце розташування спірної земельної ділянки площею 0,3155 га не відповідає вимогам ст.ст. 21, 38, 39, 40, 118, 121 ЗК України, - встановлюючи цільове призначення спірній земельній ділянці площею 0,3155 га для ведення особистого селянського господарства, Петрівська сільська рада не могла не знати, що відповідно до плану села її частину площею 0,2500 га було відведено для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, про що у справі маються докази. Але місцевий суд їх проігнорував, - рішення Петрівської сільської ради в оспорюваній позивачем частині суперечить ч. 4 ст. 120 ЗК України й ч.ч. 2, 3 ст. 1225 ЦК України, так як на його підставі у власність [PERSON] передано як частину спірної земельної ділянки, на якій була розміщена належна їй 1/2 частина домоволодіння № 29 по вул. Запорізька у с. Петрівське, так і частина цієї ділянки, на якій розміщена інша 1/2 частина цього домоволодіння, що їй не належала, - суд не врахував позицію Петрівської сільської ради, яка заперечень проти позову не мала, - зазначення в оспорюваному рішенні ради прізвища [PERSON] «Пономарчук» замість «Панамарчук» суд розцінив як друкарську помилку, яку опісля було виправлено у ході виготовлення технічної документації на спірну землю і державного акту на право власності на неї. Проте суд не вказав, яким законом передбачено виправлення вказаної помилки у такий спосіб, - постановою Верховного Суду України від 23.10.2013 у справі № 6-93цс13, на яку послався місцевий суд в оскаржуваному рішенні, не охоплюються правовідносини, що є обєктом розгляду по даній справі. Ці правовідносини можуть бути врегульовані на підставі п. 10 ч. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, - суд І інстанції при вирішенні справи помилково застосував позовну давність, оскільки порушення відповідачами прав позивача відбувається постійно та має триваючий характер, що виражається у вчиненні позивачеві перешкод у потраплянні до належної їй частини будинку. У судовому засіданні [PERSON] підтримала апеляційну скаргу. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що рішення Петрівської сільської ради від 24.06.2004 в частині передачі у власність [PERSON] спірної земельної ділянки є законним, що зазначення в ньому її прізвища «Пономарчук» замість «Панамарчук» є друкарською помилкою, яку було виправлено у ході виготовлення технічної документації та державного акта на право власності останньої на землю, та що [PERSON] пропущено строк позовної давності. З цими висновками частково не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Рішенням 12 сесії Петрівської сільської ради Козелецького району 24 скликання від 24.06.2004 [PERSON] передано безкоштовно у власність земельну ділянку розміром 0,90 га для ведення особистого селянського господарства у с. Петрівське Козелецького району, що підтверджується архівним витягом з цього рішення № С-210/07-07 від 12.10.2012, який виготовлено Архівним відділом Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області (арк. 11). Згідно з копією договору дарування від 01.06.2005, [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 ідеальну частину будинку № 29 по вул. Запорізька у с. Петрівське Козелецького району з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,8946 для ведення особистого селянського господарства на території с. Петрівське без зміни її цільового призначення. У даному договорі зазначено, що згадана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЧН № 108069, виданого 21.01.2005 Петрівською сільською радою на підставі рішення цієї ж ради 12 сесії 24 скликання від 24.06.2004 і зареєстрованого за № 010585400009 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Цей договір 01.06.2005 посвідчено приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2063 (його копія на арк. 28). На підставі вказаного договору дарування Петрівською сільською радою 16.08.2005 видано [PERSON] державний акт серії ЯА № 406288 на право власності на земельну ділянку площею 0,3155 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: вул. Запорізька, № 29, у с. Петрівське Козелецького району. Даний акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010585400133 (його копія на арк. 29). Рішенням Козелецького районного суду від 01.07.2008 по справі № 2-1159/2008 за позовом [PERSON] до Петрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, яке набрало законної сили 27.08.2008, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку № 29 по вул. Запорізька у с. Петрівське Козелецького району з надвірними будівлями (копія даного рішення на арк. 19). Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20025793 від 27.08.2008, який виготовлено КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння у Книзі за № 10769549 (арк. 20). Згідно з виготовленою управлінням Держкомзему у Козелецькому районі копією плану зовнішніх меж земельної ділянки, яка надана у власність [PERSON] рішенням Петрівської сільської ради 12 сесії 24 скликання від 24.06.2004, належний їй та [PERSON] будинок № 29 по вул. Запорізька у с. Петрівське Козелецького району з надвірними будівлями знаходяться на земельній ділянці площею 0,3155 га, яка за названим вище договором дарування перейшла у власність [PERSON] (арк. 14). Рішенням Козелецького районного суду від 29.12.2015 по справі № 734/1768/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння та ін., яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24.02.2016 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.10.2016, [PERSON] та [PERSON] виділено в натурі окремі частини будинку № 29 по вул. Запорізька у с. Петрівське Козелецького району і надвірні будівлі. В ухвалі суду касаційної інстанції зазначено, що в результаті поділу цього будинку й надвірних будівель у власність [PERSON] відійшло 12/25, а у власність [PERSON] відійшло 13/25 їх частин (копії згаданих рішення та ухвал на арк. 21-23, 24-27, 43-45). Факт неприязних відносин між сторонами по справі підтверджується витягом з Журналу єдиного обліку Подільського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві, згідно з яким у цьому Журналі за № 42560 від 15.09.2016 зареєстровано заяву [PERSON] про вчинення щодо неї [PERSON] погрози вбивством (арк. 89). Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги неможливістю користуватися набутими нею у власність 12/25 частинами будинку № 29 по вул. Запорізька у с. Петрівське й надвірних будівель у звязку з тим, що вони розташовані на земельній ділянці, що є власністю [PERSON], який чинить їй відповідні перешкоди. З цього випливає, що спірні правовідносини між [PERSON] і [PERSON] слід врегулювати на підставі ч. 1 ст. 120 ЗК України. Ця норма права не передбачає, що з переходом у власність [PERSON] 12/25 частин вказаного будинку й надвірних будівель документи про право власності попередніх власників земельної ділянки, на якій вони розташовані ([PERSON] та [PERSON]В.), підлягають визнанню повністю або частково недійсними. Отож позивач вимагає застосувати до відповідачів наслідки, які не передбачені нормою права, що регламентує спірні правовідносини, та які у звязку з цим не можуть бути до них застосовані судом. Оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК України обрання способу захисту порушених прав належить виключно позивачеві, а суд лише перевіряє можливість його застосування до відповідача, то розгляд цієї справи не може закінчитися задоволенням позову. Поряд з вищенаведеним апеляційний суд вважає за необхідне зазначити й наступне. Висновки місцевого суду про те, що оспорюване рішення сільської ради законним і що у ньому прізвище матері сторін зазначено «Пономарчук» замість «Панамарчук» внаслідок друкарської помилки, є вірними і доказів іншого у ході розгляду справи не встановлено. Висновок суду І інстанції про початок перебігу строку позовної давності по справі з 2013 року - з дати подання [PERSON] позову до [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку № 29 по вул. Запорізька у с. Петрівське Козелецького району з надвірними будівлями, є помилковим. Перебіг цього строку розпочався з 24.02.2016 з дати набрання законної сили рішенням суду про поділ між [PERSON] і [PERSON] вказаного будинку й надвірних будівель. Крім того, спірні правовідносини мають триваючий характер. Тож є помилковим і посилання місцевого суду на пропуск [PERSON] строку позовної давності. \\Таким чином, висновок місцевого суду про відмову у задоволенні вимог [PERSON]В є вірним, але мотиви, з яких він дійшов такого висновку, є хибними. Отож оскаржуване рішення підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову. В іншій частині дане рішення слід залишити без змін.

Outcome: partial