Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У квітні 2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Позивача) через свого представника звернулося до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів - [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], та [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], про стягнення заборгованості у сумі 7.540.650,07 гривень та судові витрати у сумі 4.074,00 гривень, посилаючись на те, що фізична особа-підприємець [PERSON] (надалі Відповідач-1) уклали з Позивачем кредитний договір №МК137-07БЮ від 16.05.2007 року (надалі - Кредитний договір). Відповідно до кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 90.000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення 13.05.2022 року. Свої зобов'язання за кредитним договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу-1 кредит в розмірі 90.000,00 дол. США. В порушення умов кредитного договору та ст.526 Цивільного кодексу України, Відповідач-1 свої зобов'язання виконав частково. З врахуванням викладеного, станом на 02.04.2014 року заборгованість Відповідача-1 складає 321.125,46 дол. США (еквівалент 7.540.650,07 грн., що по курсу НБУ 23,481944 грн. дол. США станом на 02.04.2015 року), а саме: заборгованість за кредитом 85.980,00 дол. США; заборгованість за відсотками 126.902,58 дол. США; заборгованість з пені 108.242,88 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов'язань Відповідача-1 по кредитному договору з [PERSON] (надалі Відповідач-2, Поручитель) було укладено договір поруки за №МК137-07БО від 16.05.2007 року, згідно з яким поручитель відповідає за виконання зобов'язань позичальником по кредитному договору в тому ж розмірі, що і позичальник. Відповідно до відомостей з ЄДР розміщеному на сайті ДП «Інформаційно-реурсний центр» 15.07.2014 року внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON]. Відповідно до п.3 ст.14 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Виходячи з наведеного ПАТ КБ «ПриватБанк» подає позов до фізичної особи-підприємця , яка припинила підприємницьку діяльність за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання Відповідача, а саме до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, так як останнім відомим ПАТ КБ «ПриватБанк» місцем реєстрації Відповідача, є: вул. Макаренко, буд. 24, м. Бердичів, Житомирська область, 13300. Представник позивача за довіреністю в судове засідання зявився, надав суду письмову заяву про розгляд позову без його участі, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечив. Відповідачі в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином згідно ст.74-76 ЦПК України, в тому числі через газету «Урядовий курєр» № 114 від 26.06.2015 року, причини неявки суду не відомі, заперечення на позов суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що фізична особа-підприємець [PERSON] уклали з Позивачем кредитний договір №МК137-07БЮ від 16.05.2007 року. Відповідно до кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 90.000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення 13.05.2022 року. Доказів про визнання даного кредитного договору недійсним, чи його розірвання відповідачем не надано, а отже кредитний договір дійсний і підлягає виконанню (а.с.5-10). Свої зобов'язання за кредитним договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу-1 кредит в розмірі 90.000,00 дол. США. В порушення умов кредитного договору Відповідач-1 свої зобов'язання виконав частково. З врахуванням викладеного, станом на 02.04.2014 року заборгованість Відповідача-1 складає 321.125,46 дол. США (еквівалент 7.540.650,07 грн., що по курсу НБУ 23,481944 грн. дол. США станом на 02.04.2015 року), а саме: заборгованість за кредитом 85.980,00 дол. США; заборгованість за відсотками 126.902,58 дол. США; заборгованість з пені 108.242,88 дол. США (а.с.12-13). З метою забезпечення виконання зобов'язань Відповідача-1 по кредитному договору з [PERSON] (надалі Відповідач-2, Поручитель) було укладено договір поруки за №МК137-07БО від 16.05.2007 року, згідно з яким поручитель відповідає за виконання зобов'язань позичальником по кредитному договору в тому ж розмірі, що і позичальник (а.с.11). Відповідно до відомостей з ЄДР розміщеному на сайті ДП «Інформаційно-реурсний центр» 15.07.2014 року внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с.14). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст. 525, 526, 527, 530, 536, 549, 1050, 1054, гл.19 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», укладеним між сторонами Договором. Відповідно до статей 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином, кредитор вправі вимагати як від усіх боржників разом, так і від кожного з них окремо повного або часткового виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 4.074,00 гривень.

Outcome: approved