Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] яка проживає разом з позивачем. Сімейні відносини позивача з [PERSON] не склалися, а тому останній самоусунувся від своїх обов'язків по утриманню дитини. За твердженням позивача відповідач є працездатним, працює охоронцем в ТОВ «АТБ-Маркет», має стабільний дохід. З огляду на вищесказане позивач вимагала стягнути з відповідача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 50 відсотків від його доходу до повноліття дитини починаючи з дня подання заяви до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти свого обов'язку утримувати дитину, проте вказував на те, що працює охоронцем в ТОВ «АТБ-Маркет» у смт. Ватутіна Звенигородського району Черкаської області, де заробітна плата значно менша за заробітну плату у м. Києві і тому він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків від свого доходу. При цьому просив суд призначити аліменти у розмірі ? від його доходу але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.08.2014 року. Від цього шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що після залишення [PERSON], відповідач самоусунувся від своїх обов'язків по вихованню та утриманню їх спільної доньки. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Позивачем не наведено доказів того, що вона сама витрачає на утримання дитини суму що дорівнювала б чи була б більшою за суму яку вона вимагала стягнути з відповідача. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести чи спростувати, ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем не надано жодних доказів щодо доцільності стягнення з відповідача аліментів в сумі 50 відсотків від його доходу. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини мають бути задоволені частково, з огляду на те, що відповідач за довідкою від 21.11.2016 року №2226/2зп-12-08-016 офіційно працює охоронцем в ТОВ «АТБ-Маркет», регулярно отримує заробітну плату і його щомісячий дохід складає у середньому 2337 грн. 83 коп. суд вважає доцільним стягнути аліменти у розмірі ? від його доходу але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судовий збір з відповідача за розгляд позовної вимоги щодо стягнення аліментів підлягає стягненню в порядку ст. 88 ЦПК України в розмірі 551 грн. 20 коп. на користь держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial