Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.08.2008 року між ним і Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір №Ф081046А, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти у розмірі 67264 дол. США зі сплатою 13,5% річних з кінцевим терміном погашення до 10.08.2015 року для оплати придбаного автомобіля, а той в свою чергу взяв на себе зобовязання повернути кредит і сплатити банку винагороду за користування кредитними коштами. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 07.12.2011 року з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто кредитну заборгованість. В подальшому ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 20.04.2012 року розстрочено виконання рішення апеляційного суду із встановленням графіку погашення заборгованості. [PERSON] в період з травня 2012 року по листопад 2013 року сплачував на користь банку визначені судом до сплати грошові кошти згідно графіку, але банком данні кошти неправомірно направлялась на погашення поточної кредитної заборгованості. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Позивач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причин и неявки суду не відомі. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Письмових заперечень проти позову до суду не надходило. На адресу суду представник відповідача направляв клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції, яке з технічних причин не відбулося. Враховуючи те, що участь у судових засіданнях є правом сторін, а не їх обовязком, суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі доказами відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.08.2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») був укладений договір кредиту №Ф081046А. Згідно з умовами вказаного кредитного договору банк на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надав позивачу грошові кошти в сумі 67264 дол. США зі сплатою 13,5% річних з кінцевим терміном погашення до 10.08.2015 року для придбання автомобіля марки Mercedes-Benz, модель Е280, 2008 року випуску, а той взяв на себе зобовязання повернути кредит і сплатити банку винагороду за користування кредитними коштами й інші передбачені договором платежі згідно із графіком погашення (стаття 1). Погашення суми основної заборгованості та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно до 10-го числа. Відповідно до п.3.2.3 кредитного договору банк, за наявності до того підстав, має право вимагати від позичальника повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, тобто дострокового виконання останнім своїх кредитних зобовязань. На виконання умов, викладених у п. 1.3 кредитного договору, 11.08.2008 року між сторонами по справі також був укладений договір застави №02-23-Ф081046А/Ф081047П-145, згідно якого [PERSON] передав у заставу АКБ «Укрсоцбанк» автомобіль марки Mercedes-Benz, модель Е280, 2008 року випуску, в забезпечення належного виконання ним своїх зобовязань. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 07.12.2011 року по справі №22ц-4443 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» кредитну заборгованість за договором кредиту №Ф081046А в розмірі 469557,24 грн., що утворилася станом на 12.07.2011 року, в задоволенні позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет застави відмовлено. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 20.04.2012 року у справі №2120/4567/12 розстрочено виконання рішення апеляційного суду Херсонської області від 07.12.2011 року та визначено графік сплати заборгованості за рішенням суду в наступному порядку: з березня по грудень 2012 року по 5000 грн. щомісяця; 2013 рік по 10000 грн. щомісяця; 2014 рік по 15000 грн. щомісяця; з січня по травень 2015 року по 19926,21 грн., червень 2015 року 21746,21 грн. Вказана ухвала суду набрала законної сили і на час розгляду справи є чинною. Відповідно до матеріалів справи на виконання вказаних судових рішень [PERSON] в період з травня 2012 року по листопад 2013 року проведені платежі по сплаті грошових кошти відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Херсона від 20.04.2012 року. При цьому банком сплачені позивачем грошові кошти не зараховувались на погашення заборгованості, а зараховувались на погашення кредиту, відповідно до умов кредитного договору в валюті в доларах США. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 20.04.2012 року було визначено обовязок боржника сплатити та обовязок банку прийняти до виконання повернення [PERSON] кредитної заборгованості за договором кредиту №Ф081046А у гривнях щомісячними платежами у певних сумах. Разом з тим, ПАТ КБ «Укрсоцбанк» відмовився приймати від позивача грошові кошти та зараховувати їх на погашення заборгованості, визначеної рішенням апеляційного суду Херсонської області від 07.12.2011 року у національній валюті. Зазначене підтверджується довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.05.2014 року, де вказано, що сплачені позичальником грошові кошти за період з травня 2012 року по листопад 2013 року були зараховані ПАТ «Укрсоцбанк» на погашення заборгованості по відсоткам за кредитним договором №Ф081046А та в іноземній валюті. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як зазначалось вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню до 10.08.2015 року. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Разом з тим, ПАТ «Укрсоцбанк» в липні 2011 року звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості, що виникла у звязку з неналежним виконанням останнім умов договору кредиту №Ф081046А, в тому числі і про дострокове стягнення частини кредиту, що залишилася, за наслідками розгляду якого 07.12.2011 року апеляційний суд Херсонської області ухвалив остаточне рішення, що набрало законної сили. Таким чином, банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і, звернувшись до суду з вимогою про дострокове погашення кредиту, змінив строк виконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Враховуючи, що ще 07.12.2011 року судом було ухвалено рішення про дострокове стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №Ф081046А, у звязку з чим змінився строк виконання позичальником своїх зобовязань за вказаною угодою, то з цього часу у банку немає правових підстав нараховувати позивачу проценти, комісійні, неустойку тощо, оскільки нарахування цих платежів поза строком дії договором чинним цивільним законодавством України не передбачено. За наведених обставин позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України у звязку із звільненням позивача, як споживача фінансових послуг з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави в розмірі 2756 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved