Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернулась до суду із позовом до ВДВС Шевченківського районного управління юстиції міста Києва (далі по тексту - відповідач, ВДВС) про зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер син позивачки - [PERSON], який був власником квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини дізналась про те, що постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ від 27.09.2004 року було накладено арешт на усе майно померлого, в тому числі і на вказану квартиру. Посилаючись на викладене позивач просив суд визнати дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ Поліщук Л.В., яка наклала арешт на майно, що належить [PERSON] незаконними та зняти арешт з квартири [ADDRESS]. Сторони у судове засідання не з'явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про підтримання позовних вимог і розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, в заявах від 28.05.2015 року, від 31.08.2015 року просив розглядати справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18.04.2014 року, актовий запис № 6758 (а.с. 11). Відповідно до Інформаційної довідки від 25.09.2014 року КВ-2014 № 73587, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] (а.с. 54). Згідно із витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, П'ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с. 55). Згідно із постановою державного виконавця державної виконавчої служби Радянського району міста Києва від 06.08.2001 року накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON] (а.с. 3). 27.09.2004 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві було накладено арешт на майно, що належить [PERSON] (а.с. 4). Арешт на майно було накладено у зв'язку із виконанням рішення Радянського районного суду міста Києва від 04.04.2001 року про стягнення з [PERSON] боргу на користь держави в сумі 136,00 грн. Відповідно до квитанції, копія якої міститься в матеріалах справи, [PERSON] сплатив штраф в сумі 136,00 грн. (а.с. 7). Відповідно до відповіді ВДВС Шевченківського РУЮ в місті Києві від 06.11.2014 року, встановлено, що виконавчі документи боржником по яким є [PERSON], на виконання до відділу не надходили та на виконанні не перебувають (а.с. 12). Згідно з вимогами частин першої та другої ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так, відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її сина [PERSON], а тому наявність вказаного арешту порушує її права як спадкоємця. На підставі викладеного, оцінивши усі представлені докази в сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зняття арешту з квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про визнання дій державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ Поліщук Л.В., яка наклала арешт на майно, що належить [PERSON] незаконними, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині у зв'язку із тим, що державний виконавець не є відповідачем по справі, а предметом спору є зняття арешту з майна, а не оскарження дій державного виконавця. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial