Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

У жовтні 2019 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області в якому просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право на 1/2 частину права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Кучинівське», с. Кучинівка, Сновського району Чернігівської області, розміром 3,52 га в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 12.08.1996 року серія ЧН № 055311. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. До складу спадщини входили всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю [PERSON] , зокрема, право на земельну частку \\пай\\, у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Кучинівське», с. Кучинівка, Сновського району Чернігівської області, розміром 3,52 га в умовних кадастрових гектарах. Позивач є спадкоємцем за законом та спадщину прийняв в порядку передбаченому законом, шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини. Крім позивача, спадщину після смерті батька також прийняла сестра позивача (донька спадкодавця) [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказану 1/2 частину права на земельну частку (пай), однак отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 12.08.1996 року серія ЧН № 055311 втрачений, а тому позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину права на земельну частку (пай), оскільки відсутній оригінал вказаного сертифікату. Посилаючись на неможливість оформлення у нотаріуса своїх спадкових прав через відсутність у позивача правовстановлюючого документу на земельну ділянку, просить позов задовольнити. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві представник позивача просить справу розглянути без участі позивача та його представника. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 14 (а.с.9), який був батьком позивача (а.с.14). За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Кучинівське», с. Кучинівка, Сновського району Чернігівської області, розміром 3,52 га в умовних кадастрових гектарах, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 12.08.1996 року серія ЧН № 055311 (а.с.18,19,23). Вартість вказаного права на земельну частку (пай) станом на 01.01.2019 року становить 34195,48 грн. (а.с.24). Встановлено, що за життя [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) від 12.08.1996 року серія ЧН № 055311 (а.с.18,19,23), який надалі був втрачений. Дана обставина підтверджується оголошенням у ЗМІ «Промінь» (а.с. 22). Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 20 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до [INFO] , до даних правовідносин застосовується Цивільний кодекс 1963 року. Відповідно до розділу VII (спадкове право) зазначеного Кодексу спадкуванням є перехід майна, прав та обов`язків спадкодавця до інших осіб - спадкоємців, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» визначено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Законодавчо визначено, що прийняття спадщини в частині не допускається. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті свого батька шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини (а.с.40). Зі спадкової справи №185/1998, яка заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що крім позивача спадщину після смерті батька прийняла його сестра (донька померлого) [PERSON] (а.с.11), яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (21). З наведеного вбачається, що два спадкоємці розділили між собою спадкове майно померлого батька на дві рівні частини, у зв`язку з чим позивач і претендує на 1/2 частину права на земельну частку (пай). Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема п.3.1 передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати документа, який засвідчує його право власності (ст..392 ЦК). У справі встановлено, що на звернення позивач про видачу свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Сновської районної державної нотаріальної контори 20.09.2019 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неподанням документа необхідного для вчинення нотаріальної дії (а.с.46, 17). Отже, як свідчать матеріали справи [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Кучинівське», с. Кучинівка, Сновського району Чернігівської області, розміром 3,52 га в умовних кадастрових гектарах, внаслідок чого йому видано сертифікат на право на земельну частку (пай) від 12.08.1996 року серія ЧН № 055311. Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину права на земельну частку (пай) в зв`язку з втратою оригіналів сертифікатів на право на земельну частку (пай), тому позбавлений можливості оформити спадкові права на частину земельної частки (паю) в нотаріальному порядку, та його право підлягають судовому захисту згідно ст. 6 ЦК УРСР. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного та

Outcome: approved