Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

У жовтня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (далі по тексту - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ») звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про визнання нерухомого майна предметом іпотеки та визнання особи іпотекодавцем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 жовтня 2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого за Договором факторингу №1 від 12 грудня 2011 року є ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11057185000. В забезпечення належного виконання зобов`язання позичальника за Кредитним договором, між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір іпотеки №25727 від 13 жовтня 2006 року, у відповідності до умов якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме чотирикімнатну квартиру, загальною площею 140,10 кв.м., житловою площею - 75,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року по справі №753/20233/14-ц позовні вимоги ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки. ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було прийнято вказане майно на баланс, внаслідок чого запис про іпотеку в Державному реєстрі іпотек було погашено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року по справі №753/20233/14-ц рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року було скасоване, однак запис про іпотеку поновлено не було. 16 квітня 2009 року Дарницьким районним судом м. Києва було винесено рішення у справі №2-3127/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, яким було визнано право власності на предмет іпотеки за [PERSON] Посилаючись на ст.23, 12, 33, 35, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» просило суд визнати майно, а саме чотирикімнатну квартиру, загальною площею 140,10 кв.м., житловою площею - 75,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , предметом іпотеки, іпотекодержателем якого є ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ»; визнати [PERSON] іпотекодавцем майна, а саме чотирикімнатної квартири, загальною площею 140,10 кв.м., житловою площею - 75,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] у відзиві на позовну заяву просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, пославшись на недоведеність набуття права вимоги ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» за Кредитним договором та Договором іпотеки, укладеними з АКІБ «УкрСиббанк», а також втрату іпотекодержателем права вимоги за договором іпотеки у зв`язку із пропуском строків позовної давності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши сторін, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. 13 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11057185000, за умовами якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 108 656,00 дол. США зі строком повернення до 13 жовтня 2027 року. Згідно з п. 11.1 Кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк», на який посилається Позивач, сторони дійшли згоди про те, що у випадку настання обставин, передбачених цим договором та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вище вказаного повідомлення від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання Позичальником цієї вимоги від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту від Банку. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» уклали Договір іпотеки №25727 від 13 жовтня 2006 року, у відповідності до умов якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме чотирикімнатну квартиру, загальною площею 140,10 кв.м., житловою площею - 75,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 червня 2016 року по справі №753/20233/14-ц позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11057185000 від 13.10.2006 року, яка складає 47 499,22 дол. США з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим Національним банком України на 21.06.2016 року, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» права власності на чотирикімнатну квартиру, загальною площею 140,10 кв. м., житловою площею - 75,10 кв.м., що належить [PERSON] на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнано за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» право власності за адресою: [ADDRESS] та припинено право власності [PERSON] на вказану квартиру. В частині вимог ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про виселення відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року по справі №753/20233/14-ц в частині звернення стягнення на предмет іпотеки рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року скасоване та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» у задоволені позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Як було зазначено позивачем у поданому позові за результатами скасування рішення суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», запис про іпотеку поновлено не було, в результаті чого Відповідачем було зареєстровано за собою право власності на спірну квартиру на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2009 року по справі №2-3127/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Надаючи свою правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їx обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно зі частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Відповідно до частин першої-другої статті 26 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек, що узгоджується з положеннями статті 204 ЦК України. Відповідно до п. 5. ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката. При цьому, ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. В той же час, при зверненні до суду із позовом про визнання квартири за адресою: [ADDRESS] предметом іпотеки та визнання [PERSON] іпотекодавцем, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не надав суду доказів неможливості поновлення запису про іпотеку та заборони відчуження на підставі Договору іпотеки №25727 від 30 жовтня 2006 року в порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З огляду на вказані обставини, що не були спростовані позивачем в процесі розгляду справи, позовні вимоги ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» є передчасними та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, суд залишає судові витрати за позивачами.

Outcome: dismissed