Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 2600 грн. матеріальної шкоди та 5800 грн. моральної шкоди. На обґрунтування позову посилалась на те, що вона є власником автомобіля ВАЗ 210700-20, 2007 р.в, номер кузова [NUMBER] , седан-В р.н. [NUMBER] . Відповідно до довіреності НМТ 924414 від 17 жовтня 2017 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лоскаржевською І.З. р.№770, вона надала право експлуатувати автомобіль [PERSON] 09 травня 2020 року о 18 год. 10 хв. сталась дорожньо-транспортна пригода за участі вказаного автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля «RENO LAGUNA» р.н. [NUMBER] країна реєстрації Польща, під керуванням [PERSON] по вул.Садовського,1 с.Мила. В результаті ДТП автомобілю ВАЗ 210700-20 р.н. [NUMBER] були завдані пошкодження заднього бамперу та заднього лівого крила, про що був складений відповідний протокол, де [PERSON] визнав свою вину. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового стахування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів ЕР-163094430 і франшиза становить 2 600 грн. Розмір завданого матеріального збитку згідно розрахунку Страховика, становить 5\~904,19 грн. Страхове відшкодування в розмірі 3\~304,19 грн. було виплачено позивачу страховою компанією ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Однак [PERSON] незважаючи на неодноразові телефонні дзінки до ньго, відмовся сплати 2600 грн. франшизи. Крім зазначеного, [PERSON] своїми діями завдав моральну шкоду яку позивач оцінює в 5800 грн., оскільки зазнала душевних страждань у зв`язку із пошкодженням майна, погіршився стан її здоров`я, сильно хвилювалась з приводу подальшого відновлювального ремонту автомобіля, порушився звичайний стан її життя. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що він не згідний з розміром матеріального збитку, визначеного Страховиком та вважає, що моральну шкоду позивачу він не завдав. Разом з тим, позивач визнав обставини дорожньо-транспортної пригоди, що всталась з його участю та свою винуватість у дорожньо-транспортній пригоді. Суд, заслухавши сторонни та дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 210700-20, 2007 р.в, номер кузова [NUMBER] , седан-В д.р.н. [NUMBER] , що підтиверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.8). Як вбачається з даних довіреності НМТ 924414 від 17 жовтня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лоскаржевською І.З. за р.№770, [PERSON] надала право експлуатувати автомобіль [PERSON] (а.с.9). Також, судом встановлено, що 09 травня 2020 року о 18 год. 10 хв. з вини [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ВАЗ 210700-20, 2007 р.в, номер кузова [NUMBER] , седан-В д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «RENO LAGUNA» р.н. [NUMBER] країна реєстрації Польща, під керуванням [PERSON] по вул.Садовського,1 с.Мила Києво-Святоштинського району Київської області та внаслідок дорожньо-транспортної відбулось механічне пошкодження автомобіля ВАЗ 210700-20 р.н. [NUMBER] . Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача [PERSON] , даними повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 09.05.2020р. (а.с.10) та визнають відповідачем [PERSON] , що в силу ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки ці обставини визнаються учасниками справи і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З огляду на викладене, позивач звільнений від доказування підстав для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки наявність вини в діях відповідача [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Вказане також не спростовано сторонами в розрізі положень ст.ст.76-81 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1, ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди , заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.9.1 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати згідно п.9.4 цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до ч.22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 12.1 ст.12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно повідомлення ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» [PERSON] №5116 від 07.07.2020р. цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно Полісу обв`язкового страхування цивільно-правової відповідальності влаників наземних ТЗ ЕР-163094430 і франшиза становить 2600 грн. Розмір матеріального збитку власнику автомобіля ВАЗ 210700-20 д.р.н. [NUMBER] згідно розрахунку Страховика становить 5904,19 грн. розмір страхового відшкодування - 3304,19 грн. (5904,19 грн. - 2600 грн.) (а.с.11). Суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що він не згідний з розміром матеріального збитку, визначеного Страховиком та вважає, що моральну шкоду позивачу він не завдав, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення 2600 грн. шраншизи, що не підлягає виплаті Страховиком, а не матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля позивача. Натомість, як зазначено вище, судом встановлено, що Страховик прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування, передбаченого полісом ЕР-163094430 у розмірі 3304,19 грн. за мінусом 2600 грн. франшизи (а.с.11). Отже, за вищевказаних обставин підлягають заловоленню позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] 2600 грн. матеріальної шкоди (франшизи). Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд виходив з такого. Позивач посилається на те, що внаслідок дій відповідача було пошкоджено, належне їй майно, що спричинило збитки майнового характеру, чим заподіяно їй моральну шкоду та змушує її до зайвих витрат свого часу та коштів, розмір якої оцінено в 5\~800 грн. Вважає, що саме ці кошти має відшкодувати йому відповідач, як компенсацію заподіяної ним моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спавах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст.12 та 81 ЦПК України. Так, при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суд враховує, що остання зазнала моральних страждань, внаслідок пошкодження її майна - автомобіля та спричинення цим матеріальної шкоди. Тому розмір заподіяної моральної шкоди [PERSON] , з врахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, періоду тривалості моральних страждань позивача, з врахуванням засад виваженості, справедливості та розумності, суд вважає визначити в розмірі 1000 грн. Така грошова сума, на думку суду є виваженою та справедливою, як стосовно позивача так і відповідача. Також, згідно ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 840,8 грн. судових витрат спраченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved