Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна. В подальшому позивачі збільшили свої вимоги та просили суд також про визнання права власності на частку будинку. Позивачі вказували на те, що згідно з свідоцтвами про право на спадщину за законом від 25.11.1976 року та від 23.09.1988 року, посвідченими Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою, [PERSON] і [PERSON], які доводяться двоюрідними сестрою та братом позивачів, в рівних частках кожному належав житловий будинок по [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року, його син [PERSON] помер [INFO] року, а [PERSON] померла [INFO] року. Як спадкоємці п'ятої черги після смерті [PERSON], у грудні 2012 року вони звернулися до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]. Постановою нотаріуса від 17.01.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено у зв'язку ненаданням документів про підтвердження родинних стосунків з спадкодавицею. При цьому, при оформленні спадщини вони з'ясували, що право власності на спадкове майно зареєстровано за [PERSON] В зв'язку з чим вони звернулися до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між ними та [PERSON], встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], визнання за ними права власності на вищевказаний житловий будинок, витребування цього будинку від [PERSON] та скасування державної реєстрації права власності на будинок. Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 31.01.2014 року вканий позов було задоволено. Постановлено встановити факт родинних відносин, що саме позивачі є двоюрідними братами [PERSON], яка померла [INFO] року, встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті брата [PERSON], за позивачами визнано право власності за кожним по 1/3 частці житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування, витребувано від [PERSON] житловий будинок. Додатковим рішенням суду скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. Під час реєстрації за позивачами права власності на спадкове майно вони з'ясували, що спадкове майно 23.02.2013 року за договором купівлі-продажу [PERSON] продав [PERSON], яка і є на даний час власником спірного будинку. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 вересня 2014 року заочне рішення Ленінського суду м.Миколаєва від 31 січня 2014 року скасовано в частині вимог про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності та витребування майна та скасоване додаткове рішення суду від 14 травня 2014 року. Рішення суду в частині вимог щодо встановлення факту родинних відносин між позивачами та померлою [PERSON] залишено без змін. Посилаючись на викладені обставини, позивачі просили суд визнати за ними право власності за кожним на 1/6 частку житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] та витребувати від [PERSON] вказаний житловий будинок. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали свій позов, просили про його задоволення. Представник відповідачки позов не визнав. Вказував на те, що відповідачка є добросовісним набувачем спірного будинку та при укладенні угоди їй не було відомо про усі обставини щодо його відчуження. Третя особа та представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Заслухавши пояснення позивачів, їх представника, представника відповідачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані сторонами докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 вересня 2014 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнаня права власності в порядку спадкування, витребування майна та скасування реєстрації права власності, яке має преюдиційне значення для вирішення даного спору, було встановлено насупне. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 листопада 1976 року та свідоцтва про право на спадщину по законом від 23 вересня 1988 року, житловий будинок з відповідною частиною господарських та побутових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, кожному по ? частці. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщину на належну йому частку у спірному будинку. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори як спадкоємець першої черги звернувся його син [PERSON] 18 липня 1990 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку. [INFO] року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частку спірного житлового будинку. Між тим, спадкова справа після його смерті не заводилася. [PERSON] не мала права на спадкування за законом. Статтею 555 ЦК України 1963 року передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом. [INFO] року померла [PERSON] Спадкове майно після її смерті складалося з ? частки спірного будинку. Спадщину після її смерті прийняли [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі. Із матеріалів справи також вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2007 року визнано дійсним укладений договір купівлі-продажу №73 від 21 вересня 1999 року за яким [PERSON] придбав у [PERSON], [PERSON] житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та за ним визнано право власності на цей будинок. Між тим, як було встановлено рішеннями вказаних вище судів, у провадженні Ленінського районного суду м.Миколаєва справа за позовом [PERSON], до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності не перебувала, та таке рішення судом не ухвалювалося. Ще за життя [PERSON] зверталася до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.358 КК України. У єдиному реєстрі досудових розслідувань 23 березня 2013 року було зареєстровано кримінальні провадження за цими заявами. На теперішній час право власності на спірний будинок зареєстровано за відповідачкою [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 310 від 23 лютого 2013 року. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Таким чином, позивачі, прийнявши в установленому законом порядку спадщину з часу її відкриття набули речові права на успадковану ними 1/2 частку будинку (кожний з позивачів на 1/6) - право володіння та право користування ним і, відповідно, право на захист цих прав у спосіб, про який вони просять. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності та витребування майна підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial