Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 30 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійних захворювань. На обгрунтування вимоги послалась на те, що 15.04.1987 року прийнята учнем рукоятчика-сигналіста. 16.06.1987 року переведена рукоятчиком-сигналістом II розряду. 26.01.1999 року переведена стволовою III розряду на поверхні. 15.01.2011 року звільнена по п.5 ст.36 КЗпП України по переводу на шахту «Червоноградська». 20.01.2011 року прийнята стовбуровою III розряду. 10.06.2011 року звільнена по п.5 ст.36 КЗпП України по переводу на шахту «Межирічанська». 15.06.2011 року прийнята поверхневою стовбуровою II розряду по переводу з шахти «Червоноградська». 14.07.2012 року звільнена по п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі по стану здоров'я. У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в нього значно погіршився стан здоров'я, внаслідок чого останній неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою. Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААА № 015985 від 28.08.2012 року позивачу вперше та безтерміново встановлено 45% втрати професійної працездатності. Згідно з довідкою МСЕК серії 10 ААБ № 119356 від 28.08.2012 року останній безтерміново встановлено III групу інвалідності. Зазначає, що моральні страждання, яких вона отримала в результаті професійних захворювань полягають у фізичному болю та стражданнях, достроковій втраті професійної працездатності, що призвело до погіршення матеріального становища, втраті соціальних зв'язків, неспроможності ведення домашнього господарства та виконання домашніх обов'язків. Все це змушує позивача докладати додаткових зусиль для організації повноцінного способу життя. Представник відповідача подав письмове заперечення на позовну заяву, в якому, посилаючись на безпідставність позову, його необґрунтованість, просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Позивач пояснила, що протягом 25 років працювала на шахті, в результаті чого має задишку, погано чує, спить, не може підійматися по сходах, змушена постійно лікуватися. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пославшись на обставини, викладені у запереченні на позовну заяву. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Згідно з трудовою книжкою позивача остання 15.04.1987 року прийнята учнем рукоятчика-сигналіста на Західно-Українське виробниче об'єднання по видобутку вугілля «Укрзахідвугілля» Шахта № 8 «Великомостівська». 16.06.1987 року переведена рукоятчиком-сигналістом II розряду. 26.01.1999 року переведена стволовою III розряду на поверхні. 15.01.2011 року звільнена по п.5 ст.36 КЗпП України по переводу на шахту «Червоноградська». 20.01.2011 року прийнята стовбуровою III розряду. 10.06.2011 року звільнена по п.5 ст.36 КЗпП України по переводу на шахту «Межирічанська». 15.06.2011 року прийнята поверхневою стовбуровою II розряду по переводу з шахти «Червоноградська». 14.07.2012 року звільнена по п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі по стану здоров'я. У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач була змушена звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями наявних у справі медичних документів. Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААА № 015985 від 28.08.2012 року позивачу вперше та безтерміново встановлено 45% втрати професійної працездатності, з яких: 30% - хронічний бронхіт, 15% - приглухуватість. Згідно з довідкою МСЕК серії 10 ААБ № 119356 від 28.08.2012 року останній безтерміново встановлено III групу інвалідності. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві моральної шкоди унаслідок ушкодження її здоров'я при виконанні трудових обов'язків, що потягло за собою професійні захворювання, а отже, про право позивача на її відшкодування. Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно із вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, стан її здоров'я, оскільки остання втратила працездатність, має задишку, у неї порушено слух, їй стало важко займатися домашнім господарством, тяжкість професійних захворювань, настання у зв'язку з цим негативних змін у її житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювань, що становить 45 %, з яких: 30% - хронічний бронхіт, 15% - приглухуватість. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 9000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення 30000,00 грн., то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Доводи представника відповідача стосовно заперечення факту завдання позивачеві моральної шкоди спростовуються вищенаведеними висновками суду. Таким чином, позов задовольняється частково у межах, зазначених вище.

Outcome: partial