Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «АВТОЛАЙН ЛІМІТЕД» про захист прав споживачів, визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. В обґрунтування позову зазначив, що на початку лютого 2018 року за допомогою Інтернет пошуку на сторінці сайту https://www.olx.ua/ він знайшов пропозицію продажу автомобіля марки ГАЗель БІЗНЕС 2014 року випуску (ГАЗ 330202 стандарт, подовжена, 4200мм-2050мм-2075мм) за ціною 267300,00 (двісті шістдесят сім тисяч триста гривень, 00 коп.). Зателефонувавши за номером телефону [NUMBER] йому відповіли, що даний автомобіль реалізується з розстроченням платежу компанією ТОВ «АВТОЛАЙН ЛІМІТЕД»,представництво якої є у м. Харків,точної адреси позивач не пам'ятає. Позивач вирішив звернутись до цієї компаніїдля придбання вищевказаного транспортного засобу шляхом розстрочки платежу. За вищезазначеним номером телефону співробітником товариствапозивачу було запропоновано приїхати до офісу у м. Харків та укласти відповідний договір на придбання конкретного автомобіля (ГАЗ 330202 стандарт, подовжена, 4200мм-2050мм-2075мм). Позивач 20.02.2018, приїхавши до офісу ТОВ «АВТОЛАЙН ЛІМІТЕД», отримав від співробітників зазначеного підприємства проект Договору, при цьому його запевнили в тому, що відразу після сплати необхідного першого періодичного платежу, у розмірі 53460,00 грн. йому нададуть вищевказаний автомобіль на протязі 3 (трьох) днів, та на місці зі слів представника компанії, він огляне транспортний засіб та прийме за відповідним актом прийому-передачі. В цей же [PERSON] уклав з ТОВ «АВТОЛАЙН ЛІМІТЕД» Договір купівлі-продажу товару з розстроченням платежу, відповідно до умов п. 1.1якого, Постачальник зобов'язується придбати та передати у власність отримувача товар в кількості та за ціною, що наводяться в Додатках до Договору. 20.02.2018 позивач сплатив за укладеним Договором 53460,00 грн., що підтверджується копією квитанції №0.0.969571608.1. Починаючи з 20.02.2018 рокупозивач щоденно в телефонному режимі зв'язувався з представниками ТОВ «АВТОЛАЙН ЛІМІТЕД» з метою отримання інформації щодо часу отримання транспортного засобу, проте кожного разу йому повідомляли, що вони самі зателефонують йому, проте ніяких конкретних дат не вказували, іноді на дзвінки позивача просто не відповідали. На теперішній час позивач впевнений, що обіцянки передати йому на умовах попереднього договору ГАЗ 330202 стандарт, подовжена, 4200мм-2050мм-2075мм, та сама пропозиція продажу авто, розміщена на Інтернет сайті, є просто обманом його як споживача. Крім того, ТОВ «АВТО АВТОЛАЙН ЛІМІТЕД» у даному випадку необґрунтовано та свідомо ухиляється від видачі автомобіля, а тому, якщо це зобов'язання не є можливе, то Постачальник зобов'язаний повернути сплачені позивачем кошти. З огляду на вищевказане позивач вважає, що ТОВ «АВТОЛАЙН ЛІМІТЕД» повинно повернути сплачені ним грошові кошти у розмірі 53460,00 грн., у зв'язку з тим, що даний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, подали заяву про слухання справи без їх участі, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав, про день і час слухання справи був повідомлений у встановленому ЦПК України порядку, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою позивача та його представника, ухвалив провести заочний розгляд справиу відповідності зі ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Положеннями ст. 203 ЦК України передбачено, що з міст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу.Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 лютого 2018 року між ТОВ «АВТОЛАЙН ЛІМІТЕД» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу товару з розстроченням платежу № 001224, згідно якого товариство повинно було продати транспортний засіб марки ГАЗель БІЗНЕС 2014 року випуску (ГАЗ 330202 стандарт, подовжена, 4200мм-2050мм-2075мм) ізометричний фургон, плаcтикова будка, двигун CumminsISF 2.8л за ціною 267300,00 (двісті шістдесят сім тисяч триста гривень, 00 коп.) з розстрочкою платежів строком на 72 календарних місяці та строком дії з моменту підписання, але не більше 86 календарних місяців з моменту підписання. Згідно п.2.1 Договору, товар передається у користування Отримувача (позивача) протягом строку, який становить від трьох до шістдесяти робочих днів з моменту оплати останнім на рахунок Постачальника (відповідач по справі) Першого Періодичного платежу, платежу за передачу товару, а також в залежності від специфікації Товару, який вказаний в Додатку №4. Пунктом 2.10. Договору передбачено, що у разі недотримання Отримувачем строку сплати Першого Періодичного платежу, строк поставки може бути змінено. Згідно п.2.5 Договору, отримувач зобов'язаний оглянути Товар в місті поставки протягом трьох днів з моменту повідомлення його про адресу місця поставки. За результатами огляду сторони підписують Акт приймання-передачі , після чого Постачальник передає Отримувачу Графік сплати періодичних платежів. Відповідно до п.2.8 Договору, місцем передачі товару по даному Договору є: м. Запоріжжя вул. Учнівська,77 (адреса реєстрації позивача). Згідно п.9.4 Договору, його дія припиняється або з моменту переходу права власності на Товар Отримувачу, або у випадку повернення Товару Постачальнику, що підтверджується підписанням Сторонами відповідного Акту прийому-передачі (повернення Товару). При наявності між сторонами взаємних невиконаних зобов'язань (в т.ч. фінансових) Договір розстрочки у частині цих невиконаних зобов'язань діє до повного їхнього виконання. Позивачем 20.02.2018 на реквізити відповідача було сплачено перший періодичний платіж у розмірі 53460,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 0.0.969571608.1, сплаченої у відділенні Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» (61153, м. Харків, пр. Тракторобудівників, 57-А). Відповідачем не виконано умов Договору щодо передачі транспортного засобу ГАЗель БІЗНЕС 2014 року випуску, та отримані грошові кошти як Перший періодичний внесок також не було повернуто позивачу. Згідно пояснень [PERSON] пропозиція щодо продажу автомобілю, розміщена на Інтернет сайті товариства (https://www.olx.ua/) та обіцянки передати зазначений транспортний засіб йому на умовах попереднього договору, є обманом, а даний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Тобто, умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 Цивільного кодексу України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста, статті 18 Закону). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Згідно з частинами 5,6 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому. На думку суду, визнання недійсними вказаних положень договору окремо призведе до необхідності зміни інших умов Договору, суттєво змінить зміст Договору, а тому Договір може бути визнаний недійсним в цілому. Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач здійснив платіж на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЛАЙН ЛІМІТЕД» у розмірі 53460,00 грн. з призначенням платежу: Перший періодичний платіж, що підтверджується копією відповідної квитанції . Приймаючи до уваги, те, що судом встановлено обставини, що мають наслідком визнання Договору купівлі-продажу товару з розстроченням платежу № 001224 від 20.02.2018 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «АВТОЛАЙН ЛІМІТЕД» недійсним в силу статті 216 Цивільного кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачені останнім кошти у розмірі 53460,00 грн. Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору. Відповідно до п.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved