Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на квартиру, в якій посилається на те, що з 28 вересня 1974 вона перебувала у офіційно зареєстрованому шлюбі з [PERSON] На підставі списку членів ЖБК №266, затвердженого виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 09.11.1978 №727 параграф 8, на підставі ордеру №552 від 14.08.1979 її чоловіку, на склад сімї з 4 чоловік, було надано квартиру за адресою: [ADDRESS], у звязку з чим [PERSON] був прийнятий у члени ЖБК №266. Відповідно до витягу зі списку членів ЖБК №266, копії витягу з оригінального первісного списку членів ЖБК №266 та довідок ОК «ЖБК №266» від 08.12.2014 №360, від 23.02.2015 №370 її чоловік [PERSON] був членом ОК«ЖБК №266» та з 01 липня 1979 року по 30 червня 1991 року повністю сплатив пайовий внесок за квартиру №64 в будинку №55 корпус № 1 по вул. Холодильна в м. Дніпропетровську в розмірі 6812 радянських рублів. 04 листопада 2007 року [PERSON] помер. За життя право власності він не зареєстрував. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України фактично прийняла спадщину, оскільки на час смерті [PERSON] вона була зареєстрована та проживала разом з ним у вищезазначеній квартирі. Постановою Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори м. Дніпропетровська позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру через відсутність на імя спадкодавця правовстановлюючих документів. Посилаючись ст.15 ЗУ «Про власність», зазначаючи на те, що вищезазначена кооперативна квартира була надана та виплачена у період їхнього з чоловіком зареєстрованого шлюбу за їх спільні подружні кошти, посилаючись на довідку ОК «ЖБК №266» від 08.12.2014 №362 та Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2014, в мотивувальній частині якого зазначено, що квартира №64 в будинку №55 корпус № 1 по вул. Холодильна в м. Дніпропетровську є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]П та [PERSON], та кожному належить по ? частки, просила суд визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], що розташована в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив №266», з яких ? частка квартири, як частка у спільному сумісному майні подружжя, та ? частка в порядку спадкуванні за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 04 листопада 2007 року. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав, посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити її в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданніпідтримала заявлені вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Просили суд задовольнити позовну заяву та визнати за позивачем право власності на квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Представник Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №266» у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Надав заяву в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги визнає. Представник Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори м.Дніпропетровська у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії свідоцтва про одруження, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 1974 року (а.с.15). 14 серпня 1979 року [PERSON] було видано ордер №552 на сімю з чотирьох осіб ([PERSON]- член ЖБК, [PERSON]- дочка, [PERSON] дружина, [PERSON] син) на право зайняття квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). Згідно довідки №360 від 08 грудня 2014 року, виданої Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив №266» вбачається, що [PERSON] був членом цього кооперативу та мешкав за адресою: [ADDRESS]. Вартість квартири сплачена у повному обсязі в сумі 6812 руб. (а.с.35). Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, відповідно до зазначених вище положень Закону України «Про власність», що діяв на той час, [PERSON]. став власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 по цивільній справі № 202/4722/14-ц позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, треті особи Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора м. Дніпропетровська, Індустріальна районна у м. Дніпропетровську рада, Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №266», ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, встановлення фактів, що мають юридичне значення задоволено частково та встановлено факт родинних відносин між спадкоємцями: дружиною [PERSON], [INFO], дочкою [PERSON] (уродженою [PERSON]) [PERSON], [INFO], сином [PERSON], [INFO], і спадкодавцем [PERSON], [INFO], який помер 04 листопада 2007 року, та був чоловіком [PERSON] і батьком [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] і [PERSON]. У мотивувальній частині вищезазначеного рішення зазначено, що квартира № 64 в будинку № 55 в корпусі № 1 по вул. Холодильна в м. Дніпропетровську є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], та кожному належить по ? частки. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У звязку з тим, що у даній справі беруть участь особи, які брали участь у розгляді судом справи №202/4722/14-ц і стосовно яких судом встановлені певні обставини, це рішення суду має преюдиціне значення для розгляду даної справи. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частини визнання за позивачем ? частки квартири, як частки у спільному сумісному майні подружжя є обґрунтованими і підлягають задоволенню та слід визнати квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Холодильна буд.55, корп.. 1, кв.64. обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], як подружжя; визначити, що частка померлого 04 листопада 2007 року [PERSON] у спільній сумісній власності на цю квартиру складає 1/2 частину, частка [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру 1/2 частину. Згідно свідоцтва про смерть мерії 1-КИ №18541, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 06.11.2007, [PERSON] помер 04 листопада 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис №1599 (а.с.13). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2014 №202/4722/14-ц спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] Позивач у встановлений законом шестимісячний строк у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті її чоловіка [PERSON], оскільки на час його смерті була зареєстрована та проживала разом з ним, що підтверджується довідкою виданої Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив №266» довідки №361 від 08.12.2014 (а.с. 14). Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 19 грудня 2014 року позивач звернувся до Шостої державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та постановою нотаріуса від 26 грудня 2014 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №64 по вул. Холодильна, буд. №55, корпус 1 в м. Дніпропетровську через відсутність правовстановлюючого документу щодо належності цієї квартири на праві власності померлій (а.с.12). Згідно постанови Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.12.2014 інші спадкоємці діти померлого [PERSON] та [PERSON] 08 грудня 2014 року звернулись до нотаріальної контори з заявою про те, що вони на день смерті спадкодавця були зареєстровані разом із ним, але не проживали за цією адресою, тому спадщину вони не прийняли та просять вважати їх такими, що від спадщини відмовились. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. Таким чином [PERSON] є єдиним спадкоємцем усього спадкового майна після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 04 листопада 2007 року. У відповідності до\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON], фактично проживала з останнім в квартирі на момент його смерті, а інші спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини, також слід задовольнити і позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину спірної квартири, що належала [PERSON] в порядку спадкування за законом після останнього, задовольнивши таким чином позов в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved