Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач є власником зазначеної квартири. Разом з позивачем у квартирі зареєстрована його колишня дружина [PERSON] та син [PERSON], який понад рік у вищевказаній квартирі не проживає, участі у ремонті квартири та оплаті житлово-комунальних послуг не приймає та на даний час проживає у своєї співмешканки у Житомирській області. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, зазначивши, що відповідач на теперішній час проживає у с. Корнин Попільнянського району Житомирської області разом зі своєю співмешканкою (можливо дружиною) та їхньою дитиною. В спірній квартирі відповідач не проживає приблизно з січня - лютого 2010 року. З цього часу відповідач з'являвся в квартирі двічі, провідуючи свою матір. З ним син будь-які родинні стосунки не підтримує. Також позивач зазначив, що відповідач має особисті ключі від квартири та перешкоди у користуванні квартирою йому не чинились. В подальшому позивач вказав, що відповідач почав періодично проживати в спірній квартирі з кінця квітня 2011 року, коли дізнався, що подано позов до суду про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Свідок [PERSON], сусід, який проживає на одному поверсі з позивачем, суду показав, що останній раз бачив відповідача приблизно в квітні або травні 2010 року. За час проживання в квартирі відповідач неодноразово вчиняв хуліганські дії, в тому числі й по відношенню до сусідів. Потім він на рік десь зник. Потім декілька разів він бачив відповідача у квітні - травні 2011 року. Будь-яких подій, які б давали підстави для висновку, що відповідачу чинили перешкоди в користуванні квартирою, він не спостерігав. Свідок [PERSON], сусідка позивача, суду показала, що останній раз бачила відповідача у травні 2011 року, до цього часу не бачила його з літа 2010 року. Свідком того, щоб відповідачу чинили перешкоди у проживанні в квартирі вона не була. Свідок [PERSON], сусід позивача, суду показав, що відповідач не проживає у спірній квартирі приблизно з осені 2009 року. Вказав, що приблизно останні півтора місяці знову почав бачити відповідача, який заходив та виходив з квартири. Свідком того, щоб відповідачу чинили перешкоди у проживанні в квартирі він не був. Заслухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 30.06.2006 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, що також підтверджується реєстраційним написом Київського міського бюро технічної інвентаризації від 11.07.2006 року на правовстановлюючому документі. Відповідно до довідки форми №3 ЖБК «Молодіжний-8» від 30.03.2011 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син). З пояснень позивача, які також підтверджуються показами свідків, актами ЖБК «Молодіжний-8» від 18 серпня 2010 року, 27 жовтня 2010 року, 05 січня 2011 року, 23 лютого 2011 року, листом Центральної районної поліклініки Оболонського району м.Києва від 07 червня 2011 року (згідно якого відповідач з лютого 2010 року за медичною допомогою не звертався) вбачається, що відповідач більше року (з другої половини зими 2010 року) без поважних причин не проживав у спірній квартирі і почав в ній з'являтися після звернення позивача до суду з зазначеним позовом. З листів Оболонського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 03.06.2011 року та ЖБК «Молодіжний-8» від 08.06.2011 року вбачається, що відповідач з заявами щодо перешкоджання у користуванні квартирою не звертався. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Зі змісту вказаної статті, а також ст. 64 ЖК, яка дає визначення поняття «член сім'ї» вбачається, що необхідною умовою існування права на користування житлом власника є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства. Оскільки судом встановлено, що відповідач без поважних причин понад рік не проживав у квартирі, належній позивачу на праві власності, повернувся до квартири лише після звернення позивача до суду з позовом, не веде з позивачем спільного господарства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved