Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 01 жовтня 2015 року між нею та [PERSON] було укладено односторонній договір позики, за яким [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 3 700 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України на день подачі позову до суду становить 95 789 грн. 00 коп. та зобовязалася повернути їх в строк до 20 жовтня 2015 року, про що було складено відповідну розписку. Відповідач свої зобовязання щодо повернення суми грошових коштів не виконала, а тому [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь борг у сумі 98 662 грн. 00 коп., з яких сума боргу за договором позики у сумі 95 789 гривень, 3% річних від простроченої суми основного боргу у розмірі 2 873 гривень, а також витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, представником позивача - адвокатом [PERSON] подано заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявилася, про день і час слухання справи неодноразово повідомлялася у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою проживання відповідача, судові повістки були повернуті до суду із зазначенням «Укрпошти» за закінченням терміну зберігання, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності, як і заперечень проти позову, до суду не надходило. Відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручені їм належним чином. Частинами 2, 3 ст. 27 ЦПК України визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю [PERSON] на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали цивільної справи у сукупності, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 01 жовтня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким відповідач отримала грошові кошти у розмірі 3\~700 доларів США, та зобовязалася їх повернути до 20 жовтня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] складено та було надано позивачу розписку від 01 жовтня 2015 року. У зазначений в розписці термін, до 20 жовтня 2015 року, відповідач [PERSON] борг [PERSON] не повернула. Відповідно до виписки Національного Банку України, станом на 07 жовтня 2016 року 100 доларів США в перерахунку на національну валюту України становить 2\~588, 8929 гривень, у звязку з чим сума боргу відповідача за договором позики, на яку і заявлено позовні вимоги, становить в гривневому еквіваленті 95 789 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Прийнявши виконання зобовязання, позичальник повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному розмірі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку (ч. ч. 1, 3 ст. 545 ЦК України). Наявність боргової розписки у позичальника свідчить про те, що борг відповідачем не повернуто. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача [PERSON], який не спростовано відповідачем, три відсотки річних від суми неповернутої позики за період з 21 жовтня 2015 року по 21 жовтня 2016 року становить 2 873 грн. 00 коп. (із розрахунку 95\~789 грн. х 3%) : 100= 2873). Як передбачено ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] не виконані зобовязання щодо повернення грошових коштів, отриманих на підставі договору позики, грошові кошти не повернуті позивачу і на час розгляду справи, про що свідчить наявність боргової розписки у позивача, суд приходить до висновку, що із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 95 789 грн. 00 коп., та відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, три проценти річних від суми неповернутої позики, що складає 2 873 грн. 00 коп., а всього 98 662 грн. 00 коп. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, та необхідності їх задоволення у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які повязані зі сплатою судового збору у розмірі 986 грн. 62 коп., підлягають також стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON]

Outcome: approved