Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод користування власністю. Зазначав, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. З дозволу його брата [PERSON], який за дорученням розпоряджався вказаним будинком, відповідач [PERSON] користувалася будинком. 17.05.2013 року строк дії доручення закінчився і він попросив відповідача звільнити житловий будинок, але [PERSON] відмовилася. Вважає, що своїми діями відповідач завдала моральної шкоди, так як позбавила його можливості користуватися та розпоряджатися житловим будинком, порушила нормальний хід його життя, що стало причиною погіршення його самочуття. Завдану моральну шкоду оцінює у 20000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач позов не визнала, мотивуючи тим, що в будинку не проживає та пояснила, що вказаний будинок вона купила у 2010 році, заплативши за нього 50 000 гривень [PERSON], який діяв на підставі доручення від імені позивача, однак договір купівлі - продажу не був нотаріально оформлений з вини [PERSON], а у вересні 2013 року він помер. [PERSON] не визнав купівлю-продаж вказаного будинку і на його вимогу вона звільнила будинок і передала позивачу ключі від будинку. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] на праві власності належить 17/50 житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 11). В судовому засіданні відповідач пояснила, що не проживає в будинку, який належить позивачу. Цей факт в судовому засіданні позивач не заперечив. Позивач вважає, що своїми діями відповідач завдала йому моральної шкоди, завданої порушенням його права власності, яка полягає в моральних (душевних) стражданнях. За наведених обставин просить задовольнити позов також в частині стягнення моральної шкоди, стягнувши з відповідача 20000 гривень, при цьому позивач не зазначає з чого він виходив оцінюючи розмір відшкодування. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст.ст. 10, 60 ЦПК України. В судовому засіданні позивач стверджував, що [PERSON] на його вимогу відмовилася звільнити житловий будинок, чим позбавила його можливості користуватися та розпоряджатися будинком, проводити в ньому ремонт та закупити будівельні матеріали по попередніх нижчих цінах. Внаслідок її неправомірних дій він постійно відчуває сильні моральні страждання та нервовий стрес, порушився нормальний хід його життя, сон та самопочуття. Разом з тим, до суду позивачем не подано ніяких доказів на підтвердження погіршення здоров'я у нього. Також позивач не довів факту заподіяння йому моральної шкоди від того, що відповідач на його вимогу відмовилася звільнити житловий будинок, так як судом встановлено, що саме на вимогу позивача [PERSON] звільнила будинок і передала йому ключі від будинку. За таких обставин покладання відповідальності на [PERSON] за моральну шкоду відсутні. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивач не довів, що відповідач чинить перешкоди у користуванні житловим будинком, чим завдала йому моральної шкоди, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed