Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, підсудність якої визначена Оболонському районному суду міста Києва ухвалою Київського апеляційного суду від 04.11.2020 року. В обґрунтування позову зазначає про те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею відповідно до рішення суду та перебуває на її утриманню. Зазначає, що зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку, однак відповідач чинить перешкоди, відповідні документи на дозвіл на виїзд дитини за кордон не надає. Посилаючись на зазначене, [PERSON] просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України [PERSON] у її супроводі без згоди батька [PERSON] до досягнення дитиною 16-річного віку. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, в якій просила рішення прийняти в інтересах дитини. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 20.09.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що свідчить запис у паспорті громадянки України [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в місті Києві, [PERSON] народилася [INFO] , батьками є [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну (ч. 1 ст. 33 Конституції України). Згідно зі ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до пп. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи, що на підставі досліджених доказів по справі установлено, що виїзд дитини [PERSON] за кордон відповідає інтересам дитини, за своєю метою має сприяти загальному розвитку дитини, в той же час відповідач [PERSON] не надає згоду на виїзд дитини за кордон, що порушує права та інтереси неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] повністю.

Outcome: approved