Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

У квітні 2017 року позивачі звернулися до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказали, що вони є батьками відповідачки. [INFO] їх донька [PERSON] народила сина [PERSON]. Біологічного батька дитина не має та відомості про його батька в актовому записі про народження внесені на підставі ст. 135 СК України. Відповідачка є інвалідом з дитинства другої групи з 01.09.2009 року безстроково, знаходиться з 1997 року на обліку в психіатричному закладі м.Маріуполя з діагнозом: помірна розумова відсталість з порушенням поведінки. Відповідачка з самого народження сина не цікавиться його здоров'ям, не проявляє турботи, а після пологів через невеликий проміжок часу повернулась до свого співмешканця та стала з ним жити в однокімнатній квартирі, яка має антисанітарні умови, в зв'язку з чим, проживання дитини є небезпечним та неможливим. Просили відібрати у [PERSON] малолітнього сина [PERSON] [INFO], без позбавлення її батьківських прав, передати малолітнього [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON] до вирішення питання про встановлення опіки над дитиною та стягнути з відповідачки на користь позивачів аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку щомісячно до його повноліття. Позивачі в судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник позивача адвокат Коршок В.М. надала заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, просила розглядати справу на підставі наявних письмових доказів. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав висновок комісії з прав дитини та заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 04.10.2016 року Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №733. Юридичного батька дитина не має, відомості до актового запису про народження внесені на підставі ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру атів цивільного стану громадян про народження. Згідно із договором дарування від 03.12.2004 року позивачу [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS] За довідкою №131, виданою 27.03.2017 року КСН «селище Волонтерівка» в домоволодінні [ADDRESS] проживають [PERSON] із своїм чоловіком [PERSON], їх дочкою [PERSON] та онуком [PERSON]. В матеріалах справи мається довідка КЛПУ «Міська психіатрична лікарня №7» від 30.03.2017 року, згідно із якою [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 1997 року з діагнозом: помірна розумова відсталість з порушенням поведінки. Згідно із довідкою МСЕК серії ДОН-07 №107326 [PERSON] присвоєно другу групу інвалідності безстроково. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного головою КСН «селище Волонтерівка» за адресою проживання позивачів: [ADDRESS] встановлено, що за вказаною адресою проживають [PERSON], [PERSON] разом з онуком [PERSON] будинок позивачів має 4 жилі кімнати, в онука мається окрема кімната обладнана усіма необхідними побутовими предметами для виховання дитини. Мати дитини [PERSON] вихованням сина не займається, переклала свої обов'язки по утриманню та вихованню дитини на батьків. Згідно з характеристикою на позивача [PERSON], наданої КСН «селище Волонтерівка» встановлено, що останній мешкає по [ADDRESS] разом із своєю родиною, працює водієм в ПрАТ «Маріуполь-авто», скарг від сусідів не надходило, останній має дружні стосунки із сусідами, приводів в поліцію не мав. За характеристикою на позивачку [PERSON], надану КСН «селище Волонтерівка» встановлено, що остання мешкає по [ADDRESS] разом із своєю родиною, веде здоровий спосіб життя, має добрі стосунки в родині та з сусідами, виховує онука [PERSON] разом із чоловіком. Згідно із висновком Кальміуської районної адміністрації від 16.06.2017 року №46.9-38659-46.1, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 14.06.2017 року №13 п.5, Кальміуська районна адміністрація Маріупольської міської ради вважає доцільним відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], у матері [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. З урахуванням наведеного відібрання малолітньої дитини наразі буде відповідати її інтересам. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 4 статті 170 СК України встановлено, що при задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки щомісячно з усіх видів її доходів до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення аліментів задоволені, а позивачів звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідачки в сумі 640,00 грн. на користь держави.

Outcome: approved