Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Межівської районної державної адміністрації в Дніпропетровській області про визнання права на земельну ділянку (пай) та зобов'язання надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її безоплатної приватизації у розмірі земельної частки (паю) посилаючись на те, що згідно з протоколом звітно-виборчої конференції АТ «Нива» від 08.02.1997 року № 1 було затверджено Список членів АТ, які мають право на земельну частку (пай) в кількості 686 чоловік, але Список до цього протоколу не додавався. Згідно з протоколом зборів уповноважених та членів КСП «Нива» від 26.01.2000 року № 1 затверджено кількість членів КСП «Нива», які були пропущені в Списках на паювання землі у 1997 році і мають право на одержання сертифікатів на земельну частку (пай), чисельністю 29 чоловік. Список до вказаного протоколу не додавався. Відповідно до протоколу уповноважених та членів КСП «Нива» від 18.02.2000 року № 2 затверджено додатковий Список осіб, що мають право на земельну частку (пай) у кількості 49 чоловік. Список до вищевказаного протоколу не додається. Він був прийнятий на посаду тракториста в АТ «Нива» 02.06.1997 року. Звільнений з посади тракториста за власним бажанням 26.04.2001 року. З невідомих причин його не було включено в жоден з вище зазначених Списків. Про те що він має право на земельну частку (пай) дізнався 15.01.2016 року згідно листа відділу Держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області за № 31-416-99-44/0/2016. Позивач просив, суд визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 6,2 умовних кадастрових гектарів по КСП «Нива» на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області; зобов'язати Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області надати йому дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її безоплатної приватизації у розмірі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та встановлення меж в натурі на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області; судові витрати покласти на нього (а.с.4-9). Рішенням Межіського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року позовні вимоги задоволено (а.с.48-50). В апеляційній скарзі (а.с.53-61) заступник прокурора Дніпропетровської області просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки: - судом невірно застосовано положення ст.ст.22,23 ЗК України (в редакції 1994 року); - право на земельну частку (пай) виникає виключно у громадян, що були членами КСП на час отримання ним державного акту на право колективної власності на землю, але позивач не надав жодного доказу щодо його членства в КСП на час отримання останнім державного акту на право колективної власності на землю; - факт перебування позивача в трудових відносинах з КСП «Нива» не впливає на виникнення права на земельну частку (пай), оскільки трудові відносини вникли після отримання підприємством державного акту на право колективної власності на землю; - чинне на час виникнення спірних правовідносин законодаство не ставить у залежність факт закінчення процесу паювання певного підприємства та виникнення у членів цього підприємства права на земельну частку (пай); - суд не прийняв до уваги, що Мжівська районна державна адміністрація не має повноваження надавати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її безоплатної приватизації у розмірі земельної частки (паю) в натурі та встановлення меж в натурі. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що позивач знаходився у трудових відносинах з АТ «Нива»; на час паювання земель позивач був членом КСП «Нива», а тому має право на земельну частку (пай). Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно роз'яснень, наданих в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Таким чином право на земельну частку (пай) виникає виключно у громадян, що були членами колективного сільськогосподарського підприємства на час отримання ним державного акту на право колективної власності на землю. Як вбачається зі справи, АВТ «Нива», правонаступником якого є КСП «Нива», набуло право колективної власності з дати отримання державного акту на право колективної власності на землю ДП МЖ № 002 від 30.11.1994 року. Доказів того, що він був прийнятий до членів КПС «Нива» на час отримання цим підприємством державного акту на право колективної власності на землю в 1994 році, позивач суду не надав. З матеріалів справи вбачається, що з 02.06.1997 по 2000 рік позивач перебував в трудових правовідносинах з КСП «Нива» (а.с.11-12). Факт перебування позивача в трудових правовідносинах з відповідачем не впливає на виникнення у нього права на земельну частку (пай), оскільки законодавством таке право пов'язане лише з членством в КСП «Нива». За таких обставин позивач, який станом на 1994 рік не був членом вказаного підприємства обґрунтовано не був включений до списку, долученого до такого державного акту, та не набув право на земельну частку (пай). Тому висновок суду першої інстанції про виникнення у [PERSON] права на земельну частку (пай) у КСП «Нива» з моменту закінчення процедури паювання вказаного підприємства, що визначена, на думку суду, в витязі з протоколу зборів уповноважених членів КСП «Нива» від 23.12.1999, є помилковим. За повідомленням Архівного відділу Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 24.02.2016 року (а.с.20), згідно з протоколом засідання правління АТ «Нива» № 11 від 02.11.1998 року позивач прийнятий до членів підприємства. За інформацією, наданою Архівним відділом Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 19.06.2016 року (а.с.15): - згідно з протоколом № 1 звітно-виборної конференції АТ «Нива» від 08.02.1997 року затверджено список членів АТ, які мають право на земельну частку (пай) в кількості 686 чоловік; - згідно з протоколом зборів уповноважених та членів КСП «Нива» № 1 від 26.01.2000 року затверджено кількість членів КСП «Нива», які були пропущені в списках на паювання землі в 1997 році і мають право на одержання сертифікатів на земельну частку (пай), чисельністю 29 чоловік; позивач до цього списку не включений, бо не був включений до списків 1997 року, оскільки на той час не був членом КСП; - згідно з протоколом зборів уповноважених та членів КСП «Нива» № 1 від 18.02.2000 року затверджено кількість членів КСП «Нива», які були пропущені в списках на паювання землі в 1997 році і мають право на одержання сертифікатів на земельну частку (пай), чисельністю 49 чоловік; позивач до цього списку не включений, бо не був включений до списків 1997 року, оскільки на той час не був членом КСП. Таким чином не був включений в списки членів КСП, які були пропущені в списках на паювання землі в 1997 році і мають право на земельну частку (пай): - від 08.02.1997 року, оскільки на той час позивач в трудових правовідносинах з відповідачем не перебував і в члени підприємства прийнятий не був; - від 26.01.2000 року та від 18.02.2000 року, оскільки вирішувались питання щодо членів КСП, пропущених в списках 1997 року, а позивач прийнятий до членів підприємства 02.11.2008 року. Правильно встановивши вищенаведені обставини, суд першої інстанції не врахував, що вказаними рішеннями вирішені питання щодо внесення до списку членів КСП, які мають право на земельну частку (пай), що були членами колективного сільськогосподарського підприємства на час отримання ним державного акту на право колективної власності на землю. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального права. Заперечення позивача проти апеляційної скарги з посиланням на п.8 Перехідних положень ЗК України (а.с.109-112) не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги. Відповідно до п.8 Перехідних положень ЗК України члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому ст.ст.25,118 цього Кодексу; в сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа. Згідно ч.2 ст.25 ЗК України рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Згідно ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Як вбачається зі справи, позовні вимоги обґрунтовані посиланням на членство позивача в КСП «Нива» та не включення його до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю від 30.11.1994 року. Протягом розгляду справи позивач підстави своїх позовних вимог не змінював і з позовом про приватизацію земельної ділянки в порядку, передбаченому ст.ст.25,118 ЗК України, в рамках цієї справи до суду не звертався. Відповідно до ч.3 ст.122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства, будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району, індивідуального дачного будівництва. Відповідно до ч.3 ст.122 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності передають у власність або у користування для всіх потреб територіальні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин. Як вбачається зі справи з позовом про приватизацію земельної ділянки до територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин позивач в рамках цієї справи до суду не звертався. З огляду на це колегія суддів вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до Межівської районної державної адміністрації в Дніпропетровській області про визнання права на земельну ділянку (пай) та зобов'язання надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її безоплатної приватизації у розмірі земельної частки (паю) з підстав, викладених в позовній заяві, слід відмовити. У зв'язку з викладеним і

Outcome: dismissed