Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.05.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53412253592B, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 100000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 22% річних, з кінцевим терміном повернення 11.05.2017 року. Зазначив, що відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення частини кредитних коштів, у звязку з чим у нього станом на 10.07.2015 року виникла заборгованість в сумі 67825,64 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11.05.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53412253592B, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 100000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 22% річних, з кінцевим терміном повернення 11.05.2017 року. ПАТ «ВТБ Банк» виконав свої зобовязання за договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 100000,00 грн. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобовязання за кредитним договором №R53412253592B від 11.05.2012 року належним чином не виконав. Відповідно до п.п. 9.4 кредитного договору, сторони домовилися про те, що будь-яке порушення відповідачем умов кредитного договору повинно розглядатися як істотне порушення договору, яке надає право позивачу в порядку, передбаченому кредитним договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених договором строків виконання зобовязань,вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за кредитним договором. Згідно п.п. 5.2.2 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банка з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами договору. Згідно п. 7.1 кредитного договору, у разі несвоєчасного повернення кредиту та або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязання, включаючи день погашення. Станом на 10.07.2015 року загальна заборгованість [PERSON] відповідно до розрахунку його заборгованості за кредитним договором №R53412253592B від 11.05.2012 року становить 67825,64 грн., з яких: 50693,14 грн. поточна заборгованість за кредитом; 7111,77 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 490,74 грн. інфляційні втрати (кредит); 58,52 грн. 3% річних нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту; 4036,19 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 524,79 грн. інфляційні втрати (відсотки); 38,16 грн. 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків; 800,28 грн. сума заборгованості за нарахованими відсотками; 4072,05 грн. пеня, нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою відсотків та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, а відповідач [PERSON] всупереч умовам кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено у письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування ним. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідач [PERSON] не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що з відповідача на користь ПАТ «ВТБ Банк» підлягає стягненню заборгованість в сумі 67825,64 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» суми сплаченого судового збору 1218,00 грн.

Outcome: approved