Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

у квітні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просила ухвалити рішення, яким: - встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між [PERSON] та нею, [PERSON], з 11 січня 2008 року по 07 квітня 2015 року за адресою: [ADDRESS]; - стягнути з відповідача грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на предмети побуту та домашнього вжитку у розмірі 600 000 гри.; - визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири №34 за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, буд. 67В; - зобовязати відповідача повернути майно, яке належить їй на праві особистої власності. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що вона, [PERSON], з 08 липня 2008 року проживала разом з [PERSON]. З часу їх спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були повязані спільним побутом, взаємними правами та обовязками, фактично виконували права та обовязки подружжя, тобто проживали однією сімєю, як чоловік та жінка. 07 квітня 2015 року помер її чоловік [PERSON], якого вона похоронила за власні кошти. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 квартири № 34 за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, буд. 67В. Заповіту [PERSON] не залишив. Після смерті [PERSON] його родичі, а саме мати [PERSON] та сестра змінили замки у квартирі. [PERSON] не має можливості потрапити у приміщення квартири та забрати свої особисті речі та предмети необхідні їй для роботи. Під час спільного проживання з [PERSON] у 2009 році ними було придбано квартиру №34 в будинку №67В на проспекті Чорновола в м. Львові. Дану квартиру було придбано у новозбудованому будинку. Відповідно жодного ремонту, меблів та інших необхідних для нормального проживання речей у зазначеній квартирі не було. Ремонт, меблі, побутову техніку, предмети інтерєру вони придбали разом, фактично за її кошти. У період спільного проживання з [PERSON] вона постійно працювала, отримувала заробітну плату. Крім того, вона за освітою та фахом дизайнер, відповідно заробляла кошти для облаштування їх спільного житла. У цей час та до часу смерті [PERSON] працював лікарем дермато¬венерологом у державному медичному закладі та його доходи були мізерними. Так, під час спільного проживання ними було проведені всі ремонтні роботи по облаштуванню квартири для проживання, а також придбано меблі у кімнати, кухню, коридор, ванну кімнату; предмети інтерєру, а саме люстри, штори, картини, камін. Крім цього, також було придбано постільну білизну, ковдри, подушки, предмети кухонного вжитку, побутову техніку, а саме: три телевізори, два кондиціонери, кухонну плиту, мікрохвильову піч, інше. У квартирі, де вони спільно з чоловіком проживали також знаходились її особисті речі, які належали їй ще до початку їх спільного проживання та були подаровані під час спільного проживання. [PERSON] намагалась мирним шляхом врегулювати конфлікт, який виник у неї з родичами її покійного чоловіка, проте це їй не вдалось. На сьогоднішній день вона не має можливості користуватись своїми особистими речами та розпоряджатись майном, яке було ними придбано під час спільного проживання. З цього приводу вона неодноразово зверталась у правоохоронні органи, до голови ОСББ їх будинку, проте спір вирішити мирним шляхом не вдалось у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з позовом щодо захисту своїх майнових прав. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Додатково позивач [PERSON] пояснила, що із [PERSON] познайомилася у 2008 році. [PERSON] стали проживати разом з 2008 року за адресою: м. Львів, пр. Чорновола,67В/34. Проживали з [PERSON] до часу його смерті, а саме до 07 квітня 2015 року. Сергій придбав квартиру самостійно, а вона брала участь у її ремонті. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав викладених у письмовому запереченні та просили в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] додатково пояснила, що є рідною сестрою [PERSON] Її брат у 2007 році продав бабусину квартиру, яка залишилася йому у спадок, та за отримані кошти придбав квартиру по пр. Чорновола, 67В/34 у м. Львові. У липні 2007 року її брат познайомився із [PERSON] [PERSON] познайомили із позивачем як із дизайнером. Знає, що з 2010 року брат із [PERSON] разом не проживали. [PERSON], [PERSON], їздила із братом [PERSON] та купляли побутову техніку для його нової квартири. Квартира, всі речі, що знаходилися у ній, були придбані за кошти її брата. Ніяких жіночих речей у квартирі [PERSON] не було. Вважає, що її брат [PERSON] не проживав із позивачем [PERSON] однією сімєю, як чоловік та дружина. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], представників відповідачів [PERSON] та [PERSON], свідків: [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За приписами ч.2 ст.3 СК сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сімї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних звязках. Обовязковою умовою для визнання їх членами сімї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із чч.1, 2 ст.21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обовязків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які, за законом, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] помер 07 квітня 2015 року. Спадковим майном по смерті [PERSON] є предмети побуту та домашнього вжитку, а також квартира [ADDRESS], яка на день смерті належала на праві власності [PERSON], що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав та свідоцтвом про право власності. Із копії договору №191 від 22 травня 2007 року вбачається, що [PERSON] (комітент) уповноважив ДП «Інтергал Буд» (комісіонера) вчинити правочин на створення нерухомого майна, та організувати будівництво обєкта нерухомості за адресою: вул. Чорновола,67В (2 секція) у м. Львові. Згідно з Розділу 2 даного Договору обєктом нерухомості є квартира [ADDRESS],67В у м. Львові. З договору купівлі продажу від 08 червня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] [PERSON] квартиру №4а в будинку №7 по вул. Донцова у м. Львові. З договору купівлі продажу від 08 червня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] [PERSON] квартиру [ADDRESS]. З акту, який складений ОСББ «Львівська оселя» 30 жовтня 2015 року, вбачається, що на підставі опитування сусідів, які проживають в 1-му підїзді будинку №67В по пр. Чорновола у м. Львові, встановлено, що в квартирі №34 вказаного будинку постійно проживав [PERSON]; відомості, які б підтвердили проживання в квартирі №34, крім [PERSON], інших осіб відсутні; на підставі інформації, яка міститься в журналі консьєржної служби, яка функціонує в ОСББ «Львівська оселя», а також опитуванням всього складу консьєржів відомості, які б свідчили про проживання з [PERSON] [PERSON] відсутні. Відповідно до Договору замовлення на організацію та проведення поховання №0023217 від 08 квітня 2015 року та свідоцтва про поховання №1211 від 08 квітня 2015 року вбачається, що похованням [PERSON] займалась його сестра [PERSON], оскільки обидва документи видано на її імя. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає позивача [PERSON] з 1979 року. Знає, що у [PERSON] та [PERSON] були стосунки. З [PERSON] він був знайомий з 2008 року. Останні дні свого життя [PERSON] проживав [INFO] у [PERSON] Ніколи не був в гостях у квартирі [PERSON] по пр. Чорновола у м. Львові. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає з дитинства. Позивач проживала з [PERSON] в цивільному шлюбі, вони на всіх святах були разом. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її донькою. З 2008 року її донька проживала із [PERSON] по день його смерті. Ремонт у квартирі [PERSON] робила її донька. Крім того, вони разом купували меблі, постіль, посуду, скатертини, оскільки в квартирі нічого не було, бо це була новобудова. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що у 2008 році [PERSON] робила в квартирі [PERSON] ремонт. Вікторія та Сергій проживали як подружжя у квартирі по пр. Чорновола у м. Львові. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що не знає скільки часом [PERSON] проживала разом з [PERSON] Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] знала 7 років, вони були сусідами та друзями. Позивача [PERSON] вона знає, але часто не бачила. Сергій з [PERSON] не жили як подружжя. [PERSON] за цей період бачила [PERSON] з іншими жінками, він не розповідав, що вони разом із позивачем щось купляли разом. [PERSON] позичала у [PERSON] гроші. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знав з дитинства і до дня його смерті вони дружили. [PERSON] бачилися дуже часто і він приймав участь у всіх його, [PERSON], подіях. [PERSON] був неодружений та підтримував звязок з багатьма жінками. Він не жив постійно із [PERSON] [PERSON] залишила у спадок квартиру, яку він продав та купив квартиру по пр. Чорновола у м. Львові. У цій квартирі він робив ремонт за власні кошти, [PERSON] робила дизайн кухні, але все робилося за кошти [PERSON]. [PERSON] позичав гроші [PERSON], вона писала розписку, але гроші не повернула. Сергій не потребував матеріальної допомоги, оскільки був матеріально забезпеченою людиною. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] У 2014 році вона познайомилася із [PERSON] До моменту смерті її брат ні з ким не проживав. Сергій їй говорив, що ремонт робить сам, а позивач була дизайнером. Вікторія позичала у її брата 3 тис. доларів США. Її брат [PERSON] був забезпеченою людиною і не потребував матеріальної допомоги. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] [PERSON] пояснила, що вона з 2008 року працювала разом із [PERSON] В нього було багато жінок, з [PERSON] він ніколи не проживав, постійних відносин у нього ні з ким не було. [PERSON] займався сам. З копії розписки від 30 травня 2012 року вбачається, що [PERSON] позичила у [PERSON] 3000 дол. США, які зобовязувалася повернути до 01 листопада 2012 року. Згідно з ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу ([PERSON] 8. Право спільної сумісної власності подружжя). Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК поширюється на правовідносини між чоловіком і жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносинах, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сімї. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків. Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обовязків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2253цс15 від 08 червня 2016 року. Таким чином, позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що квартира [ADDRESS] була куплена за спільні кошти обох сторін в інтересах сім'ї. Крім того, позивач не надала суду докази, що вона придбавала інше майно в інтересах сім'ї. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-612цс15). Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та спільні фотографії [PERSON] та [PERSON], не можуть свідчити про факт спільного проживання сторін однією сімєю без державної реєстрації у період з 11 січня 2008 року по 07 квітня 2015 року, та не можуть бути визначальними у вирішенні даного питання. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed