Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради, Житлово-будівельного кооперативу «Першотравневий-2» про визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказана квартира була надана її матері [PERSON] відповідно до реєстраційного посвідчення від 06 грудня 1994 року виданого на підставі довідки ЖБК «Першотравневий-2» про виплату позики. Квартира знаходилась в будинку ЖБК «Першотравневий-2». Її мати була членом вказаного кооперативу та вносила пайові внески за надану їй згідно встановленої законом черги квартиру та після повного погашення позики, їй перейшла у власність 22/1000 частина від всього житлового будинку на квартиру [ADDRESS] загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., яка складається з 3 жилих кімнат, вбиральні, ванної кімнати, коридору, вбудованої шафи, балкону, однак правовстановлюючі документи нею оформлені не були. [PERSON] померла [INFO]. Між тим, [PERSON] складено заповіт, відповідно до якого померла заповідає позивачці вказану квартиру. На теперішній час позивачка бажає оформити правовстановлюючі документи на квартиру, однак у зв'язку з тим, що не має правовстановлюючих документів на квартиру, нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальних дій. Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що відповідачем права позивачки не порушені та спір може буди вирішено шляхом її звернення до Відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно з відповідною заявою. Представник відповідача ЖБК «Першотравневий-2» в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 06 грудня 1994 року за реєстровим № 34733, виданого на підставі довідки ЖБК «Перщотравневий-2» про виплату позики трикімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 34,4 кв.м., яка є 22/1000 частиною від всього житлового будинку, була виділена матері позивачки [PERSON]. ЖБК «Першотравневий-2» зареєстровано з 22 грудня 1989 року, що підтверджується довідкою АБ № 567187 з єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України . [PERSON] померла [INFO]. Згідно наданої МКП «Маріупольське БТІ» довідки № 1795/02-14 від 04 вересня 2014 року трикімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 34,4 кв.м., загальною площею 53,4 кв.м., належить [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення від 06 грудня 1994 року № 34733. Відповідно до звіту про результати незалежної оцінки вартості нерухомого майна від 26 вересня 2014 року вказана квартира має вартість 188000,00 грн. Разом з тим, довідкою голови ЖБК «Першотравневий-2» від 09 жовтня 2014 року підтверджено факт повного погашення [PERSON] суми позики за вказану квартиру в розмірі 4914 рублів 20 копійок станом на 01 січня 1978 року. Відповідно ст.384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року зі змінами від 25 травня 1998 року №15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Відповідно до заповіту від 21 грудня 1994 року, [PERSON] заповіла вказану квартиру своїй дочці [PERSON]. Отже, спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивачка по справі [PERSON] Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику по справам про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, згідно отриманої судом відповіді з третьої Маріупольської державної нотаріальної контори № 2033/01-16 від 17 жовтня 2014 року, [PERSON]звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері, однак державним нотаріусом [PERSON] винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Також, відповідно до листа Відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Маріупольського МУЮ № 4172/46-15 від 03 листопада 2014 року, зазначено, що наявні в позивачці документи на вказану квартиру є документами, що підтверджують виникнення права власності на квартиру, яка належить [PERSON] та заміна правовстановлюючого документу та видача нового свідоцтва спадкоємцеві у даному випадку чинним законодавством не передбачена. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved