Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

У жовтні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 11 червня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором б/н від 11 червня 2014 року в розмірі 35648,68 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Представник ПАТ КБ «Приват Банк», діючий за довіреністю в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки. Судом встановлено, що 11 червня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов кредитного договору, договір складається з заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Судом встановлено, що банк свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 11 червня 2014 року виконав в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється. Через невиконання зобов`язань за кредитним договором б/н від 11 червня 2014 року у відповідача станом на 23 вересня 2018 року склалася заборгованість перед ПАТ КБ « ПриватБанк » в розмірі 35648,68 грн., яка складається з: - тіло кредиту - 9821,07 грн., - заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 11906,63 грн., - нарахована пеня - 11747,23 грн., - штраф (фіксована частина) - 500.00 грн. - штраф (процентна складова) - 1673,75 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору б/н від 11 червня 2014 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідач також розпорядилась на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 1762,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved