overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 14 травня 1995 року з відповідачем шлюб. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого постійно виникали суперечки та конфлікти, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, тому просила суд розірвати шлюб та після реєстрації його розірвання залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просить розглядати справу за її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи був належно повідомлений, про що свідчить розписка про одержання поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14.05.1995 року між сторонами зареєстровано шлюб (а.с. 5). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що між ними втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 60, 209, 213 - 215, 224 - 228 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 18 вересня 2011 року з відповідачем шлюб, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого постійно виникали суперечки та конфлікти, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин ще у жовтні 2011 року. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, тому просила суд розірвати шлюб та після реєстрації його розірвання залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.09.2011 року між сторонами зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини не підтримують понад три роки, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 27 вересня 1986 року з відповідачем шлюб. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого часто виникали непорозуміння та конфлікти і що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, тому просила суд розірвати шлюб та після реєстрації його розірвання залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.1986 року між сторонами зареєстровано шлюб Куницькою сільською Радою народних депутатів Крижопільського району, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 19.08.1988 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 2106. Від даного шлюбу у сторін є повнолітній син - [PERSON] Сімейне життя у сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги, а також різними поглядами на сімейне життя, внаслідок чого між ними постійно виникають сімейні конфлікти та суперечки. На даний час шлюб існує формально і подальше його збереження суперечитиме інтересам позивача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Також не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України суд ухвалив заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] повторно виданого 07.06.2007 року, судом встановлено, що 19.08.1988 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2106 (а.с. 3). Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не можуть дати позитивного результату, а подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи усну заяву позивача, суд вважає за можливе судові витрати залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 19.10.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у міськомі відділі реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2342. Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Вже пів року як сторони не ведуть спільне господарство, не цікавляться проблемами один одного. На думку позивача, шлюб на даний час між ними існує лише формально. Позивач із примиренням не згодна, також зазначає, що шлюб розривається вперше. В зв'язку з вищевикладеним, [PERSON] вважає подальше проживання та збереження шлюбу між ними неможливе, тому звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 19.10.2002 року, судом встановлено, що 19.10.2002 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у міськомі відділі реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2342 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4,5). Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони протягом пів року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 грудня 2010 року між нею та відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1705. Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що кожен з них має різні характери та погляди на життя, між ними постійно виникали сварки, які призвели до розпаду сім'ї. Сторони припинили шлюбні стосунки, віддалились один від одного. Вважає, що сім'я розпалась, налагодження сімейних відносин є неможливим та суперечить її інтересам, тому просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явилася, направила заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, на розірвання шлюбу згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1705. Від шлюбу сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Спір про майно та місце проживання дитини не заявлено. У зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, сім'ю та ведення домашнього господарства, сторони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні та сімейні стосунки між ними припинені. Враховуючи те, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням [PERSON], [INFO], яка навчається на денній формі навчання Хмельницької гуманітарно- педагогічної академії, в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до закінчення її навчання. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Відповідач в суді позов в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця визнав, пояснив, що згоден сплачувати аліменти в такому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. Із довідки Хмельницької гуманітарно - педагогічної академії, від 18 вересня 2014 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в Хмельницькій гуманітарно - педагогічній академії, на державній основі денної форми навчання. У відповідності до ст. 199 СК України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач є працездатним, документів, що заперечують вказане відповідачем до суду не надано. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають чинному законодавству. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Проте, судом встановлено, що стягнення аліментів за попереднім рішенням суду на утримання [PERSON] проводилось до досягнення нею повноліття, тому аліменти слід стягувати з дати досягнення нею повноліття, а саме з 12.10.2014 р. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заподіяної шкоди від скоєного злочину. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.02.2014 року була укладена мирова угода між позивачем та відповідачем, згідно з якої [PERSON] зобов'язаний повністю відшкодувати [PERSON] завдану матеріальну, моральну шкоду в сумі - 1600 грн. до 05.04.2014 року. На сьогоднішній день [PERSON] відшкодував 500 грн., а від слати решту боргу ухиляється. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги з підстав зазначених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 20.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали угоду про примирення, за якою останній визнає свою вину та зобов'язаний виплатити [PERSON] матеріальну та моральну шкоду у розмірі 1600 грн. Вироком Полонського районного суду від 20 лютого 2014 року затверджено дану угоду. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема копією вироку від 20.02.2014 року та копією угоди про примирення. А тому, дані факти відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України суд вважає встановленими, доведеними і такими, що додаткового доказування не потребують. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Голубецької сільської ради про визнання права на спадкове майно, вказавши, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок на території Голубецької сільської ради. [PERSON] все належне їй майно заповіла брату позивача [PERSON], який помер [INFO] не оформивши спадщину і не втративши право на неї. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті брата, але не може її нотаріально оформити у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому просила суд визнати за нею право на земельні ділянки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача до суду не з'явився, але надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] в селі Голубече Крижопільського району Вінницької області померла [PERSON]. Спадкове майно складається із двох земельних ділянок на території Голубецької сільської ради розміром 1,4735 га і 1,4625 га. В підтвердження права власності на вищевказане майно були видані державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 362016 та серії ВН № 149838, що підтверджується довідками відділу держземагенстава у Крижопільському районі (а.с. 13, 14). [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 03.12.2009 року (а.с. 8). [PERSON] помер [INFO] не оформивши спадщину після смерті [PERSON] Позивач є рідною сестрою [PERSON] (а.с. 9, 10). Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). [PERSON], як рідна сестра померлого [PERSON], відповідно до ст. 1262 ЦК України являється спадкоємцем другої черги та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину (а.с. 11, 12). Нотаріальне оформлення спадщини неможливе через втрату оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Крижопільського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON], від 18.12.2014 року. Згідно довідки Крижопільської держнотконтори, від 18.12.2014 року, інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно, нема. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Козятинської міської ради про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS], що належала її покійному батькові [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що [INFO] помер її батько [PERSON], який постійно проживав [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із квартири, що знаходиться за вищевказаною адресою. Вона (позивач) є спадкоємицею першої черги майна батька за законом і у встановлений законом строк спадщину прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини. Проте, оформити свої спадкові права вона не може, так як правовстановлюючий документ на вказану квартиру - свідоцтво про право власності не зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. Відсутність державної реєстрації права власності на вищевказану квартиру за її (позивача) померлим батьком унеможливлює оформлення нею спадкових прав після смерті батька. А тому, вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав, які ніким не оспорюються, але і не визнаються. При цьому, в підтвердження того, що квартира [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної власності покійному [PERSON] позивач посилається на свідоцтво про право власності, видане відповідно до розпорядження Козятинської міської ради від 05 січня 2001 року №9 та технічний паспорт. Також позивач посилається на положення ст.ст. 1218, 1268 ЦК України. Позивач і представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності та відсутності позивача, вказавши, що позов підтримує. Представник Козятинської міської ради Кукуруза Ю.М. в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову представником відповідача необхідно прийняти, оскільки факт належності квартири, що знаходиться за вищевказаною адресою, покійному [PERSON] підтверджено свідоцтвом про право власності, виданим відповідно до розпорядження Козятинської міської ради від 05 січня 2001 року №9 (а.с.12), вимоги позивача ґрунтуються на матеріалах справи і положеннях ст.ст. 15, 16, 25, 30, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, іншим чином позивач не може реалізувати свої спадкові права, а представник Козятинської міської ради згідно виданої йому довіреності не обмежений в повноваженнях на визнання позову.

Outcome: approved