Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щодо їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона є рідною бабусею малолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюб між батьками розірваний у 2010 році. Після розлучення батьків дитина проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина, не цікавляться його життям, матеріально не підтримують, участі в його вихованні та утриманні не приймають та згодні на позбавлення їх батьківських прав. В судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи наявні їх нотаріально посвідчені заяви, в яких вони надали згоду на позбавлення їх батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та призначення позивача опікуном , а також просять розглядати справу без їхньої участі. Від третьої особи - органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], затверджений Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпрі ради. Разом з тим, просять розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис 700, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального управління юстиції м. Дніпропетровська серії [NUMBER] від 03 серпня 2004 року. Шлюб між відповідачами був розірваний Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 25 від 19 січня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Після розірвання шлюбу між батьками, дитина [PERSON] постійно проживає разом із бабусею [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі вихованням та утриманням сина не займаються. Згідно з нотаріально посвідченими заявами відповідачів [PERSON] та [PERSON] від 06 квітня 2017 року № 2-149 та від 06 квітня 2017 року № 2-148, вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради № 261 від 27.07.2017 року, є доцільним позбавлення батьківських прав мати [PERSON], [INFO] та батька [PERSON], [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який залишився без батьківського піклування. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.01.2016 року № 47, [PERSON] є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, а саме: квартири [ADDRESS]. Частиною 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для застосування найсуворішого заходу впливу - позбавлення батьківських прав. Враховуючи вище наведене, за результатом повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню, розвитку дитини та її утримування, що вбачається з матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved