Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У жовтні 2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» (далі ТОВ «Дата [PERSON]») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 26 965,88 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 29.06.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON]. було укладено кредитний договір № 500287139 (далі Договір) про надання кредиту в сумі 14 404,00 грн. під 25,00 % річних з кінцевим строком повернення не пізніше 02.07.2015 р. 30.09.2014 р. між ТОВ «Дата [PERSON]» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір факторингу, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Альфа-Банк» передає (відступає) ТОВ «Дата [PERSON]» право грошової вимоги Банку щодо погашення (стягнення заборгованості) з Баржників, які виникли на підставі кредитних договорів та підтверджуються документацією; а також права Банку як вигодо набувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 21.09.2015 р. за ним виникла заборгованість у загальній сумі 26 965,88 грн., яку до теперішнього часу не погашено. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 29.06.2012 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON]. було укладено кредитний договір № 500287139 про надання кредиту в сумі 14 404,00 грн. під 25,00 % річних з кінцевим строком повернення не пізніше 02.07.2015 р. (а.с. 5-8). 30.09.2014 р. між ТОВ «Дата [PERSON]» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір факторингу, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Альфа-Банк» передає (відступає) ТОВ «Дата [PERSON]» право грошової вимоги Банку щодо погашення (стягнення заборгованості) з Баржників, які виникли на підставі кредитних договорів та підтверджуються документацією; а також права Банку як вигодо набувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник. (а.с. 16-18). Згідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 та 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки позичальник свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, станом на 21.09.2015 р. у [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «Дата [PERSON]» в загальній сумі 26\~965,88 грн., яка, згідно наданим доказам, складається з: -суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12 825,53 грн.; -відсотків в розмірі 5 710,35 грн., -комісії 5\~280,00 грн., -штрафу 3\~150,00 грн. і підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved