Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Столичний» (далі - відповідач) про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 грудня 2008 року позивача було прийнято на посаду бухгалтера у Житлово-будівельний кооператив «Столичний», наказом б/н з 01.12.08 позивач вступив на посаду та приступив до службових обов`язків з посадовим окладом 1221,00 грн. щомісяця згідно штатного розпису. Індексацію заробітної плати не проводили відповідно до рішення Правління ЖБК «Столичний». Відповідач заробітну плату не виплачує, внаслідок чого з вересня 2012 року по 01 серпня 2014 року за відповідачем утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 28083,00 грн., яка була нарахована та не виплачена. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену суму заробітної плати у розмірі 28083,00 грн. без вирахування податків і обов`язкових платежів за період з 01 вересня 2012 року по 31 липня 2014 року. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. До матеріалів справи додано заперечення. Вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч.1 ст.43 Конституції України). Наказом Житлово-будівельного кооперативу «Столичний» від 01 грудня 2008 року було зараховано [PERSON] з 01 грудня 2008 року на посаду бухгалтера (а.с.2). Відповідно до пояснень позивача, викладених в позовній заяві, відповідач заробітну плату йому не виплачує і внаслідок цього з 01 вересня 2012 року по 31 липня 2014 року утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 28083,00 грн.. Приписами ст. 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовій виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Наказом № 1/30 Житлово-будівельного кооперативу «Столичний» від 30 вересня 2013 року було звільнено позивача з посади бухгалтера ЖБК «Столичний» з 30 вересня 2013 року за підробку бухгалтерсько-фінансових документів житлово-будівельного кооперативу згідно ст. 41 ч. 2 КЗпП України (а.с.22). Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (ч. 2 ст. 41 КЗпП України). З матеріалів справи вбачається, що відповідач 20.11.2013 року звертався до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою у якій просив провести розслідування по факту підробки документів, а саме розрахунку заборгованості по заробітній платі бухгалтером Житлово-будівельного кооперативу «Столичний» [PERSON] (а.с.28). Крім того, відповідач звертався до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою від 06.02.2014 року про вчинення злочину [PERSON], в якій зазначено, що 19 січня 2014 року та в попередній період громадянином [PERSON], який працював до 30.08.2013 року бухгалтером в ЖБК «Столичний», було здійснено незаконне втручання в електронну податкову звітність ЖБК «Столичний» (а.с.29). В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач надає розрахунок про доходи та розмір заробітної плати [PERSON] Житлово-будівельним кооперативом «Столичний» за період з 01.09.2012 року по 31.07.2014 року, проте суд відкидає даний доказ, оскільки зазначений розрахунок підписаний 04.04.2016 року самим позивачем, як бухгалтером, хоча звільнений позивач був з 30.09.2013 року, а тому не мав права підписувати цей розрахунок, як бухгалтер Житлово-будівельного кооперативу «Столичний». Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ч. 1 та ч. 2 ст. 57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦК України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 та ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до розписки позивача від 25.09.2013 року, він зазначає, що заробітну плату отримував своєчасно та претензій по заробітній платі не мав (а.с.27). Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав належних та допустимих доказів того, що йому відповідач не виплачує заробітну плату з вересня 2012 року по 31 липня 2014 року та не обґрунтував період за який просить стягнути заробітну плату, враховуючи те, що судом встановлено, що позивача було звільнено з посади бухгалтера ЖБК «Столичний» з 30 вересня 2013 року. Отже, в судовому засіданні позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем не виплачується заробітна плата за період з вересня 2012 року по 31 липня 2014 року, крім того в матеріалах справи наявна розписка позивача від 25.09.2013 року в якій зазначено, що він не має претензій по заробітній платі, а тому, за таких обставин, оцінюючи в сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги не доведені та не можуть бути задоволені.

Outcome: dismissed