Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачі звернулись до суду із позовом, яким просили суд визнати за ними в рівних частках, по одній третій, право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,2149 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], цільове призначення «для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель», в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила суду, що [INFO] помер [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина, зокрема, спірна земельна ділянка. Позивачі є спадкоємцями за законом, однак не мають можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку. [PERSON] в судовому засіданні діяла від свого імені, та від імені [PERSON] Позивач [PERSON] подав письмову заяву від 26.02.2015 року про розгляд справи у свою відсутність. Представник Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області подав клопотання про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник Управління держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, загальною площею 0,250 га, розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення «для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель», що встановлено судом зі змісту державного акту на право власності на землю, серії [NUMBER], виданого 15.03.2002 року Новодофінівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної на землю за № 54. За життя [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі- продажу частини належної йому земельної ділянки, згідно якого останній отримав у власність частину земельної ділянки розміром 0,020 га, який був посвідчений 23.09.2005 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], і зареєстрований у реєстрі за № 2006. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.05.2014 року №504/806/14-ц за [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках, по одній третій, визнано право власності на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер [INFO]. Вказаним рішенням суду встановлено, що спадкоємцями за законом померлого [PERSON], є [PERSON] - дочка, онук - [PERSON], та онука [PERSON] В силу ст. 61 ЦПК України обставини встановлені цим судовим рішенням мають преюдиційне значення. 18.01.2014 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області винесено постанову про відмову у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.09.2014 року площа земельної ділянки, яка залишилась у власності [PERSON] після відчуження частки, становить 2 300 кв.м. Встановивши дійсні правовідносини, суд звертається до положень законодавства, яким ці правовідносини врегульовані: Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах, або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Матеріалами справи доведено, що позивачі прийнявли спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], і в нотаріальному порядку не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки за життя спадкодавець не отримав на своє ім'я нового державного акту. В силу ч. 1 ст. 131 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно - правових угод. В сиоу п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Суд враховує, що позивачі не збільшували своїх позовних вимог, в судовому засіданні суд звертав увагу на те, що площа земельної ділянки, в межах пред'явленого позову, є меншою за площу, яка значиться за реєстраційними документами, однак [PERSON] наполягала саме на площі земельної ділянки, яка зазначена у позові. В силу ст. 11 ЦПК України суд не має можливості виходити за межі пред'явленого позову самостійно. Таким чином, суд знаходить обгрунтованими і законними позовні вимоги в зв'язку із чим позов підлягає задоволенню в межах предмету розгляду. На підставі наведеного,

Outcome: approved