Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, уточненим у подальшому до [PERSON] міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 20 грудня 2009 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №11, по пров. Благовидової, в м. Одесі, та земельної ділянки, площею 0,0558 га для обслуговування цього будинку. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є він, рідний син померлого, оскільки інші спадкоємці за заповітом відмовилися від спадщини на його користь. Вказував, що 12 травня 2010 року в установлений законом строк він звернувся до державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], де була заведена спадкова справа щодо майна [PERSON], померлого 20 грудня 2009 року. 01 вересня 2015 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори йому було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Одеса, пров. Благовидової, 11, загальною площею 80,7 кв.м. Стверджував, що 20 жовтня 2015 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, кадастровий номер 5110137300:47:022:0043, розташовану за адресою: м. Одеса, пров. Благовиднової, 11, оскільки померлий за життя не оформив своїх прав на неї, а державний акт на право власності серії ЯЛ №742639, виданий на підставі рішення [PERSON] міської ради від 25 грудня 2008 року №3885-У, на імя померлого складено 08 червня 2010 року, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 30 грудня 2010 року за № 011050500812, тобто після смерті [PERSON] Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд визнати, що померлому [PERSON], на час смерті, а саме на 20 грудня 2009 року належала на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,0558 га, кадастровий номер 5110137300:47:022:0043, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Благовидової, 11, та визнати за ним [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0558 га, кадастровий номер 5110137300:47:022:0043, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Благовидової, 11. Позивач та його представник, діючий на підставі ордеру від 19 квітня 2018 року в судове засідання не зявилися, надали заяву про підтримання позовних вимог та просили суд слухати справу за їх відсутністю, не заперечували проти розгляду справи в порядку заочного провадження у звязку з неявкою представника відповідача у судові засіданні (а.с. 116-117). Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся неодноразово, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с. 114). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяви про визнання позову в повному обсязі, та просили суд слухати справу за їх відсутністю (а.с. 111-112). Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 27 жовтня 1957 року Іллічівським райбюро ЗАГС м. Одеси, актовий запис №812, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 49). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.49 звор.,50). При житті, а саме 27 серпня 2003 року [PERSON] оформив заповіт, яким усе своє майно заповів в рівних частках своїм дітям [PERSON] та [PERSON] (а.с. 64). 20 грудня 2009 року [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6,48 звор.). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований по пров. Благовидової, 11 в м. Одесі, та земельної ділянки, площею 0,0558 га, по пров. Благовидної, 11, в м. Одесі. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є його рідні діти: [PERSON] та [PERSON] Дружина померлого [PERSON] має право на обовязкову частку. Судом встановлено, що 12 травня 2010 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.46). З матеріалів спадкової справи вбачається, що 12 травня 2010 року до державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявами про відмову від спадщини після смерті [PERSON] звернулися [PERSON], жінка померлого та його рідний син [PERSON] (а.с.47,47 звор.,48). Встановлено, що 07 лютого 1958 року між Житлово-комунальним відділом виконавчого комітету Іллічівської районної ради депутатів трудящихся та [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради депутатів трудящихся №1206 від 25 жовтня 1957 року про відвід земельної ділянки, було укладено нотаріально посвідчений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до пяти включно, згідно умов якого останньому надавалася земельна ділянка, площею 575 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку по провулку Благовидової, 11, в м. Одесі (а.с.65-66,67звор.). 01 вересня 2015 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори на імя [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №11, що розташований по провулку Благовидової в м. Одесі, загальною площею 80,7 кв.м., в тому числі житловою площею 40,0 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами під літ.: «Б» - гараж, «В» - сарай, «Е» - сарай, «Г» - убиральна, «Д» - літній душ, №1,2,5 огорожа, 1 мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 0,0548 га (а.с.78 звор.). Встановлено, що рішенням [PERSON] міської ради від 25 грудня 2008 року №3885-У [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,0548 га для будівництва і обслуговування жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по провулку Благовидової, 11 в м. Одесі. З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2010 року на імя [PERSON] було оформлено державний акт на право власності серії ЯЛ №742639, виданий на підставі рішення [PERSON] міської ради від 25 грудня 2008 року №3885-У, та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 30 грудня 2010 року за № 011050500812, тобто після смерті [PERSON] (а.с.77-78) Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12 жовтня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, кадастровий номер 5110137300:47:022:0043, розташовану за адресою: м.Одеса, пров. Благовидової,11, оскільки померлий за життя не оформив своїх прав на неї, а державний акт на право власності на землю було оформлено на [PERSON] після його смерті (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на час смерті належала на праві власності земельна ділянка, площею 0,0548 га, що розташована по провулку Благовидової, 11 в м. Одесі для будівництва і обслуговування жилого будинку з надвірними будівлями та спорудам, кадастровий номер 5110137300:47:022:0043. Факт належності [PERSON] на праві власності земельної ділянки, площею 0,0548 га, що розташована по пров. Благовидової , 11 в м. Одесі, для будівництва і обслуговування жилого будинку з надвірними будівлями та спорудам, кадастровий номер 5110137300:47:022:0043, сторонами не заперечується. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка, площею 0,0548 га, що розташована по пров. Благовидової, 11 в м. Одесі, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку з надвірними будівлями та спорудам, кадастровий номер 5110137300:47:022:0043. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач, то в силу ст. 1268 ЦК України у неї виникло право володіння та користування спадковим майном. Відповідно до правової позиції у справі за №6-164 цс12 в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 23.01.2013р.) Судом встановлено, що позивач не має можливості оформити своє право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, що розташована по пров. Благовидової, 11 в м. Одесі, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку з надвірними будівлями та спорудам, кадастровий номер 5110137300:47:022:0043, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку був оформлений на імя померлого після його смерті. Відповідно до ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями набувати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання. Отже, право на отримання документу про права власності померлого на земельну ділянку, що розташована по пров. Благовидової, 11 в м. Одесі, має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно повязане з особою спадкодавця, тому після її смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Відповідно до п.1 глави 8 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства України. Відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документі щодо права власності померлого на земельну ділянку, що розташована по пров. Благовидової, 11, в м. Одесі, позбавляє позивача можливості його надати нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до норм ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки судом достовірно встановлено, що померлому [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, що розташована по пров. Благовидової, 11, в м. Одесі. Тому у суду є всі підставі для задоволення позовних вимог позивача, оскільки він своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] Відповідачем до суду не було надано жодних письмових заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Зважаючи на вимоги закону, щодо розумності строку розгляду цивільних справ, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 2908,78 грн., що сплачений позивачем у повному обсязі при зверненні до суду.

Outcome: approved