Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Так, відповідно до позовної заяви сторони 17.12.2015 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що відповідач не приймає участі в утриманні їхньої спільної дитини, а вона самостійно не взмозі забезпечити дитину усім необхідним відповідно до її віку, оскільки зараз вона не працює. У даний час позивач доглядає за дитиною до досягнення нею три річного віку, а тому не має постійного доходу і просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дружини. Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати кошти у розмірі по 24 500,00 грн. щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.11.2018 року відкрито провадження у справі розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача з'явилась, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання з'явився представник відповідача, позов винав частково, а саме: не заперечував проти стягнення з відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, з підстав наведених у поданому до суду відзиву на позовну заяву, з якого вбачається, що на думку відповідача, позивачем не обгрунтовано суму стягнення у 24 500,00 грн. щомісяця, крім того, відповідач не усунувся від обов'язку по утриманню дитини та здійснює грошові перекази на користь позивача, про що надано відповідні платіжні доручення. Також, відповідач зазначив, що має на утриманні батька, який є інвалідом 3-ї групи професійного захворювання. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що у даний момент позивач доглядає за дитиною до досягнення нею три річного віку, а тому не має постійного доходу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено, що малолітня дитина дійсно проживає з позивачем, що є умовою для надання позивачу утримання від батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, які мають стягуватись з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з того, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, перебуває у працездатному віці, отже має змогу працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу на утримання матері своєї дитини. Також, суд враховує, що відповідач не ухиляється від виконання свого обов'язку по утриманню дитини, у добровільному порядку надає позивачу грошові кошти, має на утриманні батька, який є інвалідом 3-ї групи професійного захворювання. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем жодним доказом не обгрунтовано зазначений розмір аліментів у сумі 24 500,00 грн., він підлягає зменшенню до 2000,00 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». Крім того, позивач просила суд про стягнення з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 9150,00 грн. Однак, з огляду на п. 4 ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 2000,00 грн.

Outcome: partial