Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Калинівської міської ради про визначення часток у спільному майні. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що проживала в м. Калинівка Вінницької області. На підставі свідоцтва про право особистої власності від 19.03.2002 року [PERSON] була власником 63/100 частки домоволодіння за адресою [ADDRESS] , а позивачка - 37/100 його частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.1987. На день смерті спадкодавиці залишилось спадкове майно, яке складається з частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, площею 0,0790 га кадастровий номер 0521610100:01:039:0009, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ВН №212714) від 14.01.2004 року, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, де позивач та її мати [PERSON] вказані власниками даної земельної ділянки без визначення часток. Після смерті матері, позивач прийняла спадщину, подавши державному нотаріусу Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області заяву про прийняття спадщини. Однак, оформити свої спадкові права на земельну ділянку, позивачка не може, оскільки в Державному акті не визначені частки співвласників земельної ділянки. Враховуючи зазначене, [PERSON] просила суд визначити частки в спільній власності співвласників земельної ділянки площею 0,0790 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0521610100:01:039:0009, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , а саме за [PERSON] , яка померла [INFO] , 63/100 частки, за [PERSON] , 37/100 частки земельної ділянки. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 20.10.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Витребувано з Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області копію спадкової справи до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 24.11.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Калинівської міської ради в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Проти заявлених позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, судовий розгляд здійснюється у відсутність учасників провадження, які заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність за наявними у справі матеріалами без технічної фіксації судового засідання. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності від 19.03.2002 року [PERSON] належало 63/100 домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Свідоцтво про право власності зареєстроване у «ВООБТВІ» 15.04.2002 року. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Панкеєвою Л.М., 09.06.1987, зареєстрованим в реєстрі за № 1293, [PERSON] належить 37/100 домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дане домоволодіння зареєстроване за [PERSON] . Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації за №2 30.08.1979 року (а.с. 10). Згідно з копією свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно до реєстраційного посвідчення від 04.04.2001 за [PERSON] зареєстровано 37/100 частки будинковолодіння по [ADDRESS] (а.с.12). За заповітом, посвідченим державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Панкеєвою Л.М. 21.02.1991, зареєстрованим в реєстрі за №332, [PERSON] свою частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла онуці [PERSON] (а.с. 35). [INFO] [PERSON] , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). 13.05.2020 року нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа після померлої [PERSON] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є онука [PERSON] - за заповітом, спадкоємцями першої черги за законом є дочка [PERSON] , дочка [PERSON] . 13.05.2020 [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом від імені баби [PERSON] , посвідченим Калинівською державною нотаріальною конторою 21.02.1991 за реєстром №332 на частку будинку (а.с. 27). 13.05.2020 [PERSON] подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та відмову від обов`язкової частки у спадщині (а.с.28). Згідно із заявою [PERSON] від 13.05.2020 року, поданою до Калинівської державної нотаріальної контори, остання прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 29). Отже, з матеріалів спадкової справи встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, інші спадкоємці відсутні. На підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 212714 від 14.01.2004 року [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 0,0790 га у межах згідно з планом за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки для обслуговування та будівництва жилого будинку і господарських будівель (а.с. 18). Однак частки співвласників земельної ділянки у Державному акті не визначені. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 4 ст. 86 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до п. 5постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до ч.4 ст. 120 ЗК України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. З огляду на те, що позивач як спадкоємець не може юридично закріпити своє право на спадщину без попереднього визначення розміру часток спадкодавця в спадковому майні, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку, підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивачка [PERSON] є власником 37/100 частин житлового будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а спадкодавиця [PERSON] - власником 63/100 його частин, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, визначивши, що частка [PERSON] , (яка померла [INFO] ) у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0790 га, кадастровий номер 0521610100:01:039:0009, розташованої за адресою по [ADDRESS] , призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, становить 63/100 частки, а частка [PERSON] становить 37/100 частки. За таких обставин, суд дійшов висновку, що обставини справи, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, а отже позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved