Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просив встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, і пояснив, що встановлення даного юридичного факту йому потрібно для отримання паспорту громадянина України. Представник заявника- адвокат [PERSON] повністю підтримала вимоги свого довірителя, просила задовольнити заяву з викладених у неї підстав. Представник Лиманського РВ ГУ ДМС України в Одеській області в судовому засіданні не визнала вимоги заяви, пояснила, що одних показів свідків не достатньо для встановлення вказаного юридичного факту. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши зібрані по справі докази, допитавши в судовому засіданні свідків, суд дійшов до висновку про можливість задоволення заяви виходячи з наступного: [PERSON] народився 18 листопада 1975 року в с. Перехрестове Фрунзівського району Одеської області, що встановлено судом згідно\~\~повторно виданого свідоцтва про народження серії І-ЖД № 570322 від 08.08.2018 року, що видано Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про народження № 44 від 03.12.1975 року. У вказаному свідоцтві про народження особи в графі «Мати» існує запис [PERSON], а в графі «Батько» існує запис [PERSON]. Згідно довідки виконавчого комітету Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області від 24.09.2018 року № 02-20/2672, [PERSON], [INFO], дійсно проживає з 1979 року по теперішній час у Лиманському районі, с. Ульянівка, вул. Чорновола, буд. № 8. Зі змісту наявних у справі свідоцтва про смерть [PERSON], який помер 30.04.2004 року, та свідоцтва про смерть [PERSON], який помер 17.01.1974 року, місцем смерті цих громадян є с. Ульянівка Лиманського району Одеської області. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення під присягою, якими повністю підтвердила той факт, що [PERSON] та його сімя дійсно фактично проживали з 1979 року на території Лиманського району Одеської області. Свідок пояснила, що знала батьків [PERSON], які проживали і померли на території Лиманського району Одеської області. У справі наявний письмовий доказ акт обстеження про встановлення факту постійного проживання особи на території України, який складений 30 жовтня 2018 року, і скріплений підписами громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за своїм змістом який повністю є ідентичним показам свідка [PERSON], що дала суду свідчення у судовому засіданні. Отже у суду не має достатніх підстав не довіряти вказаному письмовому доказу. Суд визнає цей доказ належним та допустимим. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 315 ЦПК України). У заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують цей факт (ст. 318 ЦПК України). Предметом даної справи є встановлення факту постійного проживання на території України з метою отримання паспорта громадянина України відповідно до\~\~ч.ч.1, 2 ст.3 Закон України «Про громадянство України». Підстави та порядок встановлення належності і набуття громадянства України, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб урегульовані Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з відповідними змінами (далі Порядок)). Детальний аналіз положень зазначених Закону України\~«Про громадянство\~України» і Порядку дозволяє зробити висновок, що при подачі фізичною особою заяви до суду про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення і оформлення належності або набуття громадянства України заявнику, має значення не лише бажання в подальшому отримати громадянство України, а й в якості кого - громадянина колишнього СРСР, особи без громадянства або громадянина іншої держави він звертається, оскільки в залежності від цього настануть правові наслідки і матиме значення необхідність встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 р., чи за станом на 13.11.1991 р. для встановлення належності до громадянства України або факт постійного проживання до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) для набуття громадянства України Зокрема, відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про громадянство\~України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України\~«Про громадянство\~України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону № 2663-IV від 16.06.2005) 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Так, згідно зі ст.\~8\~Закону України\~«Про громадянство\~України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобовязання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобовязання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України. За положеннями Закону України «Про громадянство України», Порядку, для встановлення факту належності до громадянства України за п.п. 1, 2 ч.1 ст.3, ст.8\~Закону України\~«Про громадянство\~України» до відповідних органів наряду з заявою фізичної особи щодо громадянства за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР). Суд враховує, що заявником заявлені вимоги стосовно встановлення факту його проживання на території України за станом на 24.08.1991 р. Суд вважає доведеним факт проживання заявника на території України за станом на 24.08.1991 року, що тягне за собою визнання громадянства України з цієї дати. На підставі наведеного,

Outcome: approved