Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Калінінської районної у м.Донецьку ради, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], якому на праві спільної часткової приватної власності належала 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Позивач по справі є єдиним спадкоємцем [PERSON] та у встановлений законом строк звернулась до Восьмої Донецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтва про право на спадщину на інше майно - житловий будинок та нежитлову будівлю. Постановою Восьмої Донецької державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину вищезазначеної квартири у зв'язку з тим, що архів вказаної нотаріальної контори та всі спадкові справи залишилися на території проведення антитерористичної операції. Тому позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який позивачу доводився рідним батьком, що підтверджується свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу в частині зміни прізвища позивача /а.с.9,10,11/. На підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 14.02.1997р., [PERSON] на праві спільної часткової власності належала 1/2 частина квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] Згідно ч.1 ст. 529 ЦК Української РСР, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена Восьмою донецькою державною нотаріальною конторою 02 березня 2001 року за №36. Тобто, позивач у встановлений законом строк звернувся з заявою про прийняття спадщини. 02 грудня 2003 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на нежитлові будівлі маслоцеху, що знаходиться в [ADDRESS]. 03 листопада 2006 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Проте, постановою від 08 вересня 2016 року, державний нотаріус Восьмої донецької нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що архів вказаної нотаріальної контори та всі спадкові справи залишилися на території проведення антитерористичної операції. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, спадкодавцю належало на праві власності нерухоме майно, позивач у встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини, проте не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved