Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києва про зняття арешту з нерухомого майна, посилаючись на те, що у лютому 2019 року позивачу стало відомо, що на 1/4 майна її колишнього чоловіка [PERSON] , зокрема квартира, перебуває під арештом на підставі постанови про арешт майна боржника від 05.02.2004 року (архівний номер 6758224KIEV1; архівна дата 13.02.2004, № реєстр 3-142, внутр. № D001C72E23F5392D2930) державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Мельник В.П. Вказаний арешт створює перешкоду у реалізації права володіти, розпоряджатися та користуватися зазначеною квартирою її власникам. На даний час заборгованість [PERSON] відсутня, оскільки борг погашений. З постанови вбачається, що на підставі виконавчого листа 2-2900, виданого Печерським районним судом м. Києва від 25.06.2002 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у зв`язку з тим, що боржник злісно ухиляється від сплати аліментів, на майно [PERSON] накладено арешт та заборону здійснення відчуження майна, а саме: 1/4 квартири [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження за № 15606024 від 21.12.2004 року на підставі постанови від 05.02.2004 року Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва та Першою Київською державною нотаріальною конторою внесено обтяження у вигляді арешту на 1/4 нерухомого майна боржника [PERSON] . Оскільки в позасудовому порядку зняти арешт з майна неможливо, позивач просила суд ухвалити рішення про скасування арешту зі спірної квартири. Ухвалою від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовче судове засідання на 07 лютого 2020 року. 07 лютого 2020 року у справі проведено підготовче судове засідання, залучено третіх осіб до участі у розгляді справи та призначено судовий розгляд справи на 02 березня 2020 року. До судового засідання сторони не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Тому, суд розглянув справу у відсутність учасників розгляду справи, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що на нерухоме майно, а саме: 1/4 квартири [ADDRESS] ) згідно з постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського району в м. Києві 05 лютого 2004 року накладено арешт. Відповідно до цієї постанови вбачається, що підставою для накладення арешту на квартиру став виконавчий лист № 2-2900, який був виданий 25 червня 2002 року Печерським районним судом м. Києва у справі про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] . Згідно з відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1560627, 21 грудня 2004 року реєстратором Першої київської державної нотаріальної контори на підставі постанови відділу державної виконавчої служби у Печерському районі від 05 лютого 2004 року накладено арешт на 1/4 квартири [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що позивач на своє звернення до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва отримала відповідь про неможливість зняття арешту з 1/4 квартири [ADDRESS] , оскільки відсутні зареєстровані виконавчі провадження, що були відкриті у 2004 році у зв`язку з закінченням строку їх зберігання. Згідно з інформаційною довідкою № КВ-2018№45506 від 16.11.2018, виданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] ) на праві власності зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державною адміністрацією Московського району 19.06.1997 р. (наказ № 15054 від 19.06.1997 р.) Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 41 ч. 4 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов може бути пред`явлений власником або особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що належить боржнику. Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» кожна особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 59 Закону «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік підстав за яких виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна. В усіх інших випадках, як вбачається з п. 5 ст. 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Наявність накладеного арешту на 1/4 квартири [ADDRESS] перешкоджає позивачу здійснювати належним чином розпорядження та володіння майном, чим порушуються її права та інтереси. Крім того, заборгованість за невиплату аліментів [PERSON] боржником [PERSON] на даний час відсутній, зобов`язання виконані. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про відсутність правових підстав для арешту зазначеного майна, а тому права позивача підлягають судовому захисту, шляхом звільнення майна з під арешту. Рішення про зняття арешту з майна є підставою для виключення його з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під № 1560627. На підставі викладеного та

Outcome: approved