Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивував тим, що придбав у [PERSON] автомобіль «Опель Вектра», 1989 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що підтверджується довіреністю від 05.02.09 року, за що передав останньому обумовлену суму, що підтверджується відповідною розпискою. Зазначав, що 26.09.16 року позивача було зупинено відділом патрульної служби, автомобіль вилучено та складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 04.06.14 року на майно [PERSON] накладено арешт та постановою від 16.12.14 року зазначений автомобіль оголошено в розшук. Змушений звертатись до суду за захистом своїх прав, оскільки вважає, що має право на вказаний автомобіль. Вважає, що до боргових зобов'язань не має ніякого відношення, а тому просить суд зобов'язати відповідача звільнити автомобіль з-під арешту та припинити розшук. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву з наведених у ній підстав. Представник відповідача не заперечувала протии задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за [PERSON] зареєстровано автомобіль «Опель Вектра», 1989 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. 05.02.09 року [PERSON] видав на ім'я позивача довіреність на право користування та розпорядження автомобілем. Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 04.06.14 року на майно [PERSON] накладено арешт та постановою від 16.12.14 року зазначений автомобіль оголошено в розшук. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. При цьому за приписами ст. 59 вказаного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до Правил дорожнього руху власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачу реєстраційних документів і номерних знаків. Так, пунктом 6 Порядку передбачено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції. Пунктом 7 Порядку встановлено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представник зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Згідно із пунктом 8 Порядку встановлено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб'єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб'єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою (за її наявності); договір комісії між власником транспортного засобу і суб'єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб'єкт господарювання, які підписані від імені суб'єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), - у разі продажу транспортних засобів суб'єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація (450-2012-п) на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем. Даний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є вичерпним. Слід зазначити, що після видачі довіреності [PERSON] не вчинив дій, направлених на набуття ним права власності на спірний автомобіль, не перереєстрував автомобіль в установлений чинним законодавством строк в органах МВС. Тимчасовий реєстраційний талон на право керування автомобілем не є підтвердженням права власності на транспортний засіб. Крім того, видача довіреності на право користування та розпорядження автомобілем та наявність розписки про отримання грошових коштів не є підставою для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль. Враховуючи те, що в судовому засіданні не було встановлено правомірності набуття позивачем права власності на автомобіль, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed