Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25.12.2006 ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 001-22063-251206, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4358 грн. зі сплатою процентів, виходячи зі ставки 5% у рік, а також за ведення кредитної справи плату в розмірі 2,99 % у місяць. Зі свого боку відповідач отримав у своє розпорядження майно. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших виплат, передбачених договором. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 10.02.2014 має заборгованість в розмірі 5078,11 грн., у тому числі: 2510,94 грн. - заборгованість за кредитом, 104,41 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2462,76 грн. - заборгованість за комісіями. [PERSON] була повідомлена про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед ТОВ «КБ «Дельта», однак, на даний час кредитна заборгованість нею не погашена. Позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість та судові витрати. У судове засідання представник позивача не прибув, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи чи повідомлення про причини неявки. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 25 грудня 2006 року відповідно до укладеного договору № 001-22063-251206 від 25.12.2006 [PERSON] отримала кредит у розмірі 4358 грн. зі сплатою процентів, виходячи зі ставки 5% в рік, а також за ведення кредитної справи плату в розмірі 2,99 % в місяць. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язалася повернути одержаний кредит, погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки; сплатити кошти за ведення кредитної справи. [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого має прострочену заборгованість станом на 10.02.2014 в розмірі 5078,11 грн., у тому числі: 2510,94 грн. - заборгованість за кредитом, 104,41 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2462,76 грн. - заборгованість за комісіями. Ці обставини підтверджуються кредитним договором № 001-22063-251206, платіжним дорученням № 10105482 від 25.12.2006, анкетою позичальника від 25.12.2006, розрахунком заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно стст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього, або розірвання договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також встановлені договором проценти. Згідно стст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, що підтверджено належними розрахунками, які надав позивач. [PERSON] не виконала у визначені строки зобов'язання з повернення грошових коштів Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», яке відповідно до умов кредитного договору вправі стягнути неповернутий кредит, проценти за користування ним та плату за ведення кредитної справи. Отже, з відповідача [PERSON] на користь банку підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору, яка виникла станом на 10 лютого 2014 року в розмірі 5078,11 грн., у тому числі: 2510,94 грн. - заборгованість за кредитом, 104,41 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2462,76 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати.

Outcome: approved