Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-технічного підприємства «ТЕПЛОЕНЕРГОПРОМ», 3-я особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Куп'янському районі Харківської області, про відшкодування моральної шкоди внаслідок каліцтва на виробництві. Згодом, змінивши позовні вимоги вказав наступне. 01 лютого 2013 року він був прийнятий на роботу газорізальником 3 розряду в ТОВ виробничо-технічного підприємства «ТЕПЛОЕНЕРГОПРОМ». 16 травня 2013 року знаходився в командировці в ПАТ «Запорожкокс». В той день в робочий час при виконанні демонтажу кран-балки на дільниці 14-ти валкового грохоту коксосортувальні № 2 коксового цеху ПАТ «Запоріжкокс» сталось руйнування кран-балки. Остання вдарила модульну вежу, на якій знаходився позивач, після чого кран-балка впала і він опинився під завалом. З ним стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він отримав сполучену травму, забій грудної клітки, закриту травму черева, розрив сегменту печінки, внутрішню черевну кровотечу 1 ст., закритий багато уламковий внутрішньо суглобовий перелом обох кісток правої гомілки у нижній третині зі зміщенням, закритий перелом П-Ш-У плюснових кісток правої стопи, великі гематоми правої гомілки і стопи. В результаті травми він став інвалідом 3 групи, втратив професійну працездатність на 60% в період з 05 травня 2014 року по 01 червня 2015 року, на 40% в період з 01 червня 2015 року по 01 червня 2017 року. 22 серпня 2013 року був складений акт спеціального розслідування нещасного випадку, а також акт № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за яким причиною нещасного випадку було порушення технологічного процесу та невиконання посадових обов'язків інших осіб. Вини позивача в цьому не виявлено. 27 лютого 2015 року він був звільнений за власним бажанням і отримує щомісячну грошову допомогу у зв'язку зі стійкою втратою професійної працездатності. Позивач має на утриманні неповнолітніх дітей , отримує від держави відшкодування у розмірі 283 грн. та пенсію у розмірі 980 грн., що позбавляє його можливості утримувати сім'ю. Таким чином, він вважає, що підприємство ТОВ ВТП «Теплоенергопром» повинно компенсувати моральну шкоду в розмірі 100 мінімальних заробітних плат на час виплати. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Пухтаєвич О.О. уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заперечення, в яких пояснив, що починаючи з 01 січня 2006 року застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, були позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Представник 3-ї особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Куп'янському районі Харківської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно трудової книжки 01 лютого 2013 р. [PERSON] був прийнятий на постійну роботу газорізальником 3 розряду в ТОВ ВТП «Теплоенергопром». 27 лютого 2015 року був звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с.23-26). З висновку Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 16 травня 2013 р. об 11.30 год. у ТОВ ВТП «Теплоенергопром», вбачається, що в зв'язку з тим, що нещасний випадок з газорізальником ТОВ «Теплоенергопром» [PERSON] стався під час виконання потерпілим трудових обов'язків за режимом роботи підприємства, та на підставі підпункту 1, та підпункту 2 пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. № 1232 нещасний випадок з [PERSON] вважається таким, що пов'язаний з виробництвом, та на нього складається акт за формою Н 1. (а.с. 12-15) На підставі Акту № 1 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, відповідно договору підряду № 2013.01/23 від 23 січня 2013 року ТОВ ВТП «Теплоенергопром» повинно було виконувати роботи з зміни опорної кран - балки коксортировки № 2 коксового цеху на території ПАТ «Запоріжкокс». Згідно з наказом директора ТОВ ВТП «Теплоернегопром» від 07 травня 2013 року № 07.05/к працівники підприємства, у тому числі газорізальник [PERSON] були направлені у відрядження до м. Запоріжжя для виконання робіт на ПАТ «Запоріжкокс». 04 травня 2013 року заступником начальника цеху ПАТ «Запоріжкокс» було видано наряд-допуск № 253 на виконання робіт згідно «Проекту виконання робіт» з заміни опорної балки. 16 травня 2013 року близько 11-25 год. при виконанні роботи з демонтажу кран-балки після натягнення канатів тягової електролебідки сталося зміщення стропів від центру кран-балки, внаслідок чого сталося її руйнування і вона впала. Під час падіння, кран-балка вдарила модульну вежу, на якій знаходився [PERSON], і разом з ним впала, після чого потерпілий був доставлений у лікарню, та [PERSON] був поставлений діагноз: Сполучена травма. Забій грудної клітки. Закрита травма черева. Розрив 8 сегменту печінки. Внутрішньочеревна кровотеча 1ст. Закритий багато-уламковий внутрішньо суглобовий перелом обох кісток правої гомілки у нижній третині зі зміщенням. Закритий перелом ІІ-ІІІ-V плюснових кісток правої стопи. Великі гематоми правої гомілки і стопи. (а.с. 9-11). За висновком МСЕК від 05 травня 2014 р. [PERSON] була встановлена 3 група інвалідності та 60% втрати професійної працездатності. З 28 травня 2015 р. підтверджено 3 групу інвалідності та встановлено 40% - втрати професійної працездатності по 01.06.2017 року. (а.с. 7, 8). Згідно довідки про доходи, виданої 03 вересня 2015 року відділенням ВД ФСНВУ в Куп'янському районі Харківської області [PERSON] перебуває на обліку в Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Загальна сума доходу за період с серпня 2014 року по серпень 2015 року становить 53 583, 55 грн. (а.с. 16). Згідно довідки № 1213, виданої 20 жовтня 2015 року УПФУ в Куп'янськом районі [PERSON] отримує пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або профзахворювання інвалідом 3 групи. Загальна сума пенсії за 2014 рік складає 6995, 05 грн. (а.с. 17). Приписами ст.12 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру є моральною шкодою потерпілого. Враховуючи особливості захисту здоров'я потерпілого, поряд із відшкодуванням матеріальної шкоди компенсується і моральна шкода за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. (п.п. «е» п.1 ч. 1 ст.21, ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»). При вирішенні питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст.ст.21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» в їх сукупності, якими передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання втрати працездатності, у тому числі виплати компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної комісії. Відповідно до встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що право на відшкодування завданої моральної шкоди виникло у позивача з часу встановлення рішенням МСЕК втрати професійної працездатності. Згідно зі ст.4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Основи) - Основами передбачено відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків. Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. (ст. 14 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»). Відповідно до Закону України від 23.02.2007 р. № 717 - V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» виключені норми, що передбачають відшкодування Фондом моральної шкоди. Виходячи з абзацу 9 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі № 1 - 32/2008 року від 08.10.2008 року, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з внесеними змінами від 23.02.2007 року до Закону України №1105-ХІУ, реалізується відповідно до норм статті 1167 Цивільного кодексу України та статті 237-1 Кодексу законів про працю України, за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Судом встановлено, що ушкодження здоров'я позивача під час виконання трудових обов'язків спричинило йому моральні та фізичні страждання. Таким чином, на протязі тривалого часу позивач переніс та терпів наслідки отриманої травми. Між тим, Цивільним кодексом України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» не встановлено критерії визначення моральної шкоди в грошовому еквіваленті, не встановлено як мінімального, так і максимального розміру моральної шкоди. Як роз'яснив Пленум ВСУ у Постанові №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. За змістом ст.237-1 КЗпП України підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 3.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб. Таким чином, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Враховуючи вищевикладене, обставини, за яких позивач отримав ушкодження здоров'я та наслідки, які наступили в зв'язку з цим, враховуючи характер і тривалість страждань позивача, стан його здоров'я, що також негативним чином вплинуло на його психічний стан,суд приходить до висновку, що ним були понесені моральні страждання, які мають бути відшкодовані за рахунок відповідача, як роботодавця. З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, а саме відшкодування моральної шкоди в грошовому еквіваленті в розмірі 100 000 гривень. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішенн0я, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від слати судового збору при зверненні до суду звільняються, в т.ч., позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. Виходячи з даної норми закону, встановлених законом пільг для позивачів при зверненні до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 1500, 00 гр. судового збору.

Outcome: partial