Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

У жовтні 2018 р. позивачі звернулись до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 17.09.1992 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] - відповідачем та [PERSON] - позивачем № 1, а/з № 1009 відділу ЗАГСу Московського району у м. Києві. У шлюбі [INFO] народився [PERSON] - позивач № 2. Як вказано у позові, з травня 2017 р. позивачі не проживають з відповідачем, не ведуть спільне господарство та не мають спільного бюджету. Після досягнення повноліття позивач № 2 проживає разом з матір`ю - позивачем № 1. При цьому позивач № 2 проходить навчання в Національному університеті харчових технологій та є студентом 1-СК курсу денної форми навчання. При цьому позивач № 1, яка є матір`ю позивача № 2 є інвалідом 2 групи і сама потребує матеріальної допомоги. Згідно виписки № 25 від 10.09.2018 р., довідки-виписки № 418 та виписки від 24.05.2018 р., виданих Державною установою «Науково-практичний центр евдоваскулярної нейрорентгенохірургії НАМН України», позивач № 1 [PERSON] потребує стаціонарного лікування два рази на рік після перенесеного крововиливу внаслідок розриву аневризми головного мозку. Таким чином позивачі просять суд стягнути аліменти з відповідача [PERSON] користь [PERSON] [INFO] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі 1\\4 частини доходу щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до сулу і до закінчення навчання, стягнути аліменти з відповідача на користь позивача № 1 - [PERSON] , як на дружину, яка потребує матеріальної допомоги, у розмірі 1\\4 частини доходу щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду. У судове засідання позивачі та представник не з`явились, позивачі кожен окремо надіслали свої заяви щодо підтримки позову з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.09.1992 р. по травень 2017 р. позивач № 1 та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [INFO] народився [PERSON] - позивач № 2. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як з`ясував суд, після досягнення повноліття позивач № 2 проживає разом з матір`ю - позивачем № 1, та проходить навчання в Національному університеті харчових технологій та є студентом 1-СК курсу денної форми навчання. Також суд з`ясував, що позивач № 1 є інвалідом 2 групи і сама потребує матеріальної допомоги, що підтверджується випискою № 25 від 10.09.2018 р., довідкою-випискою № 418 та випискою від 24.05.2018 р., виданих Державною установою «Науково-практичний центр евдоваскулярної нейрорентгенохірургії НАМН України», позивач № 1 [PERSON] потребує стаціонарного лікування два рази на рік після перенесеного крововиливу внаслідок розриву аневризми головного мозку. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. У відповідності до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. П. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тому враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача № 2 [PERSON] , має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення навчання [PERSON] 1999 р.н. дитини, а саме: до [INFO] . включно. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини, яка хворіє, суд виходив із наступного. Згідно до приписів п.п. 2, 3 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Тому суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову в частині стягнення із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави суму судового збору у розмірі 704,80 грн. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України. Тому

Outcome: partial