Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

У квітні 2012 співпозивачі звернулися до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання дій неправомірними, визнання права, зобов'язання вчинити дії (а.с.3,4). Ухвалою суду від 30.04.2013 року у якості правонаступника співвідповідача [PERSON], померлого [INFO], до участі у справі залучено [PERSON] (а.с. 151). Неодноразово уточнюючи позовні вимоги, у липні 2013 року співпозивачі змінивши підстави, додатково звернулися до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Дніпропетровська міська рада про виділ часток в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою. На підставі заяви співпозивачів, ухвалою суду від 11.07.2013 року [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання дій неправомірними, визнання права, зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду (а.с.166, 171). У період із 24.07.2012 року по 09.01.2013 року, із 09.03.2013 року по 15.04.2013 року, із 25.07.2013 року по 16.05.2014 року провадження у справі зупинялося, у зв'язку із виконанням процесуальних дій іншим судом за межами територіальної підсудності Ленінського районного суду м.Дніпропетровська (а.с.65, 75, 118, 149) та у зв'язку із проведенням судової будівельно-технічної експертизи (а.с.179, 232). У судовому засіданні співпозивач [PERSON], діючи також від імені [PERSON] змінені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Співвідповідачка [PERSON] обставини позову та позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення їх судом. Співвідповідачка [PERSON] неодноразово повідомлена про місце та час судового розгляду, на судове засідання не з'явилася. До суду надіслала письмову заяву, у якій свою позицію щодо заявлених позовних вимог не висловила, але зазначила про свою відмову від спадщини померлої [PERSON], у зв'язку із чим просила суд не залучати її до участі у справі (а.с.158). Співвідповідачка [PERSON] неодноразово повідомлялася судом про місце та час судового розгляду, однак, вся надіслана на адресу її місця реєстрації поштова кореспонденція повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Третя особа - Дніпропетровська міська рада неодноразово повідомлена про місце та час судового розгляду, на судове засідання явку свого представника не забезпечила. За згодою співпозивача [PERSON] та співвідповідачки [PERSON] розгляд справи проводився без участі осіб, що не з'явилися. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України в редакції 2003 року). Підставою звернення до суду співпозивачів є захист майнових прав та інтересів, пов'язаних із реалізацією права спільної часткової власності на виділ частки в натурі та володіння земельною ділянкою. Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, інших законів України, нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади, практику Верховного суду України. Суд, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши їх наданими доказами вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належали [PERSON] у розмірі 2/5 частини та [PERSON] у розмірі 3/5 частин. [INFO] [PERSON] померла, залишивши на випадок своєї смерті заповіт, посвідчений Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 10.11.1984 року за номером 2-5078, на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після її смерті всі визначені умовами заповіту спадкоємці звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 4/15 частини одержала лише [PERSON] (а.с.50-62). [PERSON] помер [INFO]. Його спадкоємцями за заповітом є [PERSON] та [PERSON], які своєчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та оформили свої спадкові права (а.с.135-147). В силу положень ч.2 ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року прийняті [PERSON] після смерті [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] після смерті [PERSON] але не оформлені 2/15 частини спадщини визнаються належними спадкоємцям [PERSON], [PERSON] і [PERSON] з моменту відкриття спадщини. Після смерті [PERSON], на підставі свідоцтв про право на спадщину, посвідчених Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29.07.2008 року за реєстровим номером 1-3996 та 1-4001 право спільної часткової власності у розмірах по 3/10 за кожним набули співпозивачі по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-13, 39,40). За змістом ст.179 ЦК України об'єктами цивільних прав є предмети матеріального світу - речі, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки. Згідно ст.178 ЦК України, речі можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені із цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно до ст.190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. За правилом ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення. У відповідності до ст.186 ЦК України, річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана із нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.187 ЦК України, складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. За ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У відповідності до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно до ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Спірне домоволодіння складається із житлового будинку літ.А-1 загальною площею 109,7 кв.м., житловою 72,4 кв.м., що складається із квартири 1: 1-1 коридор площею 6,5 кв.м., 1-2- туалет, 1-3,1-4,1-6,1-7 - житлові кімнати площею відповідно 10,4 кв.м., 8,1 кв.м, 12,4 кв.м. та 16,8 кв.м., 1-5- кухні площею 6,7 кв.м., 1-8- кладової. Всього по кв.1 загальною площею 62,4 кв.м. та житловою 44,7 кв.м. Квартира 2 : 2-1-кухня, площею 9,2 кв.м., 2-2- ванна площею 5,1 кв.м., 2-3, 2-4 - житлові площею відповідно 3,5 кв.м. та 21,2 кв.м., 2-5- веранда площею 6,9 кв.м., 2-6 - кладова площею 1,4 кв.м. Всього по квартирі 2 загальною площею 47,3 кв.м., житловою 24,7 кв.м. Вернада літ.а-1, ганок літ.а1 , ганок літ.а2, козирок до літ.а2 , козирок до літ.Б, погріб під літ.Б, вбиральня літ З, сарай літ. в, сарай літ.Е, сарай літ.Д, сарай літ.Г, літні кухні літ.В та літ.Б, хвіртки№№ 1, 2, 11, вигрібні ями - №№ 9,10, колонка № 3, тубопровід (колонка) № 4, огорожі №№ 5,6,8, ворота № 7, вимощення літ.I.(а.с.5-9). Квартира №1 фактично знаходиться у користуванні співпозивачів [PERSON] та [PERSON], а квартира № 2 у користуванні [PERSON] За висновком судової будівельно-технічної експертизи, складеної експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз 23.04.2014 року (а.с. 216-230), належне сторонам на праві спільної часткової власності домоволодіння з технічної точки зору можливе до розподілу. Зокрема, згідно варіанту висновку, [PERSON] та [PERSON] у випадку об'єднання належних на праві спільної часткової власності часток у розмірі 3/10 частини кожному можливо виділити в житловому будинку із надвірними будовами та спорудами, розташованому за адресою : [ADDRESS], 6/10 часток, а саме : у житловому будинку літ.А-1 квартиру №1 з наступними приміщеннями : 1-1 - коридор площею 6,5 кв.м., 1-2 - туалет площею 0,8 кв.м., 1-3 - житлова кімната площею 10,4 кв.м., 1-4 - житлова кімната площею 8,1 кв.м., 1-5 - кухня площею 6,7 кв.м., 1-6 - житлова кімната площею 12,4 кв.м., 1-7 - житлова кімната площею 16,8 кв.м., 1-8 - кладова площею 0,7 кв.м. Всього по житловому будинку літ.А-1 площею 62,4 кв.м., вартістю 220 010 грн. Та надвірні будови та споруди : ганок літ. а 2, козирок до літ. а 2, козирок до літ.Б, погріб під літ.Б, літня кухня літ.Б, сараї літ.Е,Д, вигрібна яма №10, трубопровід (колонка) № 4, вигрібна яма № 9, хвіртка № 1, ворота № 7, огорожа № 6, хвіртка № 11, ? частина огорожі № 5, ? частина вимощення літ.1. Всього вартістю 115 052, 50 грн. Разом по житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами у тому разі загального користування вартістю 333 062,50 грн., що на 885, 50 грн. більше вартості 4/10 часток інших співвласників, та підлягає компенсації на користь [PERSON], [PERSON] [PERSON] за рахунок співпозивачів. Що стосується вимог співпозивачів в частині поділу та визначення порядку користування земельною ділянкою, суд виходить із наступного. За даних геодезичної зйомки, домоволодіння по [ADDRESS] розташоване на земельній ділянці площею 868 кв.м. Згідно ст.125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. У відповідності до ст.158 Земельного кодексу України земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками розглядаються судами відносно земельних ділянок, що перебувають у користуванні або належать на праві власності громадянам або юридичним особам. І не може при розгляді спорів вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо. Судом з'ясовано, що органами місцевого самоврядування у встановленому порядку земельна ділянка сторонам по справі як співвласниками домоволодіння не надавалась ні у користування, ні у власність, у зв'язку із чим, вимоги щодо її поділу із визначенням порядку користування є передчасними. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає встановленими у судовому засіданні лише правові підстави для виділу в натурі належної співпозивачам на праві спільної часткової власності частки домоволодіння житлового будинку із надвірними будовами та спорудами, в іншій частині вимоги необґрунтованими та незаконними. Вирішуючи питання щодо судових витрат, в силу ст.88 ЦПК України, суд враховує, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення від їх сплати співвідповідачі не звільнені, тому із [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках на користь [PERSON], [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у сумі 3425 грн. 33 коп. (п'ять тисяч п'ятсот шістдесят одна грн.. 33 коп.), а із [PERSON], [PERSON] у рівних частках на користь держави сума судового збору, недоплаченого при зверненні до суду в розмірі 3 180, 00 грн. (три тисячі сто вісімдесят грн.00 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial