Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору найму квартири, стягнення заборгованості по оплаті за житло та надані житлово-комунальні послуги, про виселення із квартири без надання іншого житла та просила суд - розірвати договір найму будинку [ADDRESS] , укладений 03 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , виселити [PERSON] з будинку [ADDRESS] без надання іншого житла, стягнути з [PERSON] заборгованість за договором найму житла в розмірі 27 000 грн. та заборгованість по оплаті комунальних платежів в розмірі 10759, 44 грн. (а.с.1-9). 19 січня 2021 року позивачем через свого представника [PERSON] подано уточнені позовні вимоги та збільшено суму позовних вимог, а саме - просила розірвати договір найму домоволодіння [ADDRESS] від 03.11.2019, вислити відповідача без надання іншого житлового приміщення, а також стягнути з відповідача заборгованість за договором найму житла в розмірі 33 000 грн., заборгованість по оплаті комунальних платежів 15 256,74 грн. (а.с.49-57). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власницею домоволодіння [ADDRESS] , яке на підставі договору найму (оренди) житла (квартири) передала в найм [PERSON] . Плата за оренду житла на час укладання договору становила 2 400 грн., проте через місяць за згодою сторін розмір оплати був збільшений та становив 3 000 (три тисячі) грн. на місяць, оплата мала вноситись з 3 по 5 число кожного місяця та підтверджуватись підписом у Акті приймання-передачі орендної плати. Крім того, Орендар мала вносити оплату за спожиті комунальні послуги, а саме за електропостачання, водопостачання, газопостачання, транспортування газу та вивезення сміття самостійно або відшкодовуватись позивачці відповідно до пред`явлених йому квитанцій або інших документів, що підтверджують оплату. Починаючи з лютого 2020 року, [PERSON] почала грубо порушувати умови договору в частині орендної плати, а також плати за комунальні послуги. Як наслідок, утворилася зазначена позивачкою заборгованість з орендної плати та оплати комунальних послуг. Внаслідок несплати орендної плати протягом більш ніж за шість місяців, за твердженням позивачки, надає їй право вимагати виселення [PERSON] із орендованого житлового приміщення без наданням іншого житла. В судове засідання представник позивачки [PERSON] надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності, підтримавши в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по останньому відомому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через направлення повідомлень з використанням засобів мобільного зв`язку), про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.09.2016 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13, 14-15). 03 листопада 2019 року між сторонами по справі - [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди квартири, за яким позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у тимчасове оплатне користування строком на 1 рік (п. 1.1) (а.с.16-19). Згідно ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідач [PERSON] на підставі вказаного договору заселилися до житла та продовжує мешкати в ньому і на час розгляду справи в суді. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. За п.п. 3.1, 3.3 вказаного договору, щомісячна плата за найм житла на момент укладення договору складала 2 400 грн. (дві тисячі чотириста грн.); оплата за найм жилого приміщення здійснюється щомісячно з 3 по 5 число поточного місяця за 1 місяць наперед. Починаючи з 21 грудня 2019 року розмір оплати за житло за згодою сторін був збільшений до 3 000 (трьох тисяч) грн. Сторонами також погоджено у п.3.5 Договору оренди, платежі за комунальні послуги, а саме проте, що плата за електро-, водо-, газопостачання, транспортування газу та вивезення сміття сплачуються Орендарем самостійно або сплачуються Орендодавцем і відшкодовуються Орендарем відповідно до пред`явлених йому квитанцій або інших документів, що підтверджують оплату. Також відповідно до п.3.6 Договору, повнота та своєчасність оплати Орендарем комунальних послуг підтверджується відповідними записами у Додатку № 1 до Договору. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як зазначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивач стверджує, що з лютого 2020 року відповідач припинила вносити оплату за оренду житла та за спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 33 000 грн. та оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 15 256,74 грн. Відповідно до роздрукованої інформації з сайту www.complatezh.info, згідно даних за адресою та номером муніципальної карти підтверджено розмір заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання та транспортування газу, вивезення сміття станом на 01.01.2021, а саме заборгованість перед підприємством «Дніпропетровськгаззбут» 8757,20 грн., перед АТ «Дніпрогаз - 1465,03 грн., «Дніпропетровські енергетичні послуги» (Дніпро) 3566,12 грн., ТОВ «Екологія-Д» - 215,95, КП «Дніпроводоканал» - 1212,90 грн. Вказана заборгованість частково сплачено особисто позивачем [PERSON] , що підтверджується наданими позивачем квитанціями. Дані обставини, як і суму заборгованості відповідачем по справі не спростовано. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов`язаний сплати суму боргу. За наведених обставин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині розірвання договору найму, суд виходить з того, що згідно вимог ч. 2 ст. 825 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Позивачем підтверджений той факт, що заборгованість з внесення орендної плати за житло складає більше ніж 6 місяців. За таких обставин, наявні визначені п. 1 ч. 2 ст. 825 ЦК України підстави для розірвання договору майну житла і відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині виселення відповідача, суд керується приписами ст. 826 ЦПК України, за якими у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Оскільки договір найму житла судом розірвано, відповідач [PERSON] на підставі ст. 826 ЦК України підлягає виселенню з домоволодіння позивачки без надання їй іншого житла і відповідні позовні вимоги також підлягають задоволенню. Враховуючи викладене. Позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення сплачена сума судового збору в розмірі 1681,60 грн.

Outcome: approved