Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON]за участю заінтересованої особи - Територіальна громада в особі Ленінської районної у місті Донецьку радизвернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказала, що [INFO] року в м.Донецьк померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з пенсійного депозиту у ПАТ «Державний ощадний банк України» відповідно до договору №18624604 від 25.04.2017. На час відкриття спадщини заявник постійно проживала зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS]. У визначений законом строк [PERSON] не звернулася до державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Сафронової Н.Л. П'ятої донецької державної нотаріальної контори №142 від 16.04.2018 [PERSON] відмовлено в отриманні Свідоцтва про право на спадщину за законом після матері [PERSON], померлої [INFO], у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини та неможливістю підтвердити факт спільного проживання зі спадкодавцем на непідконтрольній території України. У зв'язку з чим, заявник просить суд встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини з спадкодавцем [PERSON], померлою [INFO]. В судове засідання заявник та його представник не з'явилися, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, підтримали заявлені вимоги, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Ленінської районної у місті Донецьку ради в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Дослідив матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.06.2018 року [PERSON] померла [INFO] у м.Донецьк. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з пенсійного депозиту відповідно до договору №18624604 від 25.04.2017 у ПАТ «Державний ощадний банк України». На підтвердження родинних зв'язків заявника з померлою [PERSON] суду надано паспорт на ім'я [PERSON], свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.03.1976 року, свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Постановою державного нотаріуса Сафронової Н.Л. П'ятої донецької державної нотаріальної контори №142 від 16.04.2018 [PERSON] відмовлено в отриманні Свідоцтва про право на спадщину за законом після матері [PERSON], померлої [INFO], у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини та не підтвердження фактів прийняття спадщини. Відповідно до Інформаційної довідки із спадкового реєстру № 52567834 від 11.07.2018 із заявою про прийняття спадщини [PERSON], померлої [INFO] не зверталися, заповіт не складався. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 місцем відкриття спадщини є останнє місце реєстрації спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Пунктом 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 № 5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Частина 1ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пятастатті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що з 20.07.1993 року по день смерті заявник проживав разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Факт постійного проживання заявника з спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті підтверджуються паспортом на ім'я [PERSON] серії [NUMBER], виданого 07.03.1976 року Ленінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, копією паспорта матері [PERSON] серії [NUMBER], виданого 14.08.2002 року Ленінським РВ УМВС України в місті Донецьку, в яких зазначена одна й та сама адреса реєстрації: [ADDRESS] та іншими документами, що отримані заявником за місцем проживання у зв'язку з оформленням свідоцтва про смерть матері [PERSON] Таким чином, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі, суд вважає доведеним факт того, що заявник [PERSON]проживала однією сім'єю з матір'ю [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому вимоги про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved