Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У жовтні 2016року [PERSON]\~звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 03 травня 2016р. померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] (колишня Патріса [PERSON]) у м. Одесі, 1/2 частина якої належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 1993року, а інша 1/2 частина належала на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 1997року. Позивач зазначав, що при житті, а саме 26 листопада 1997 року, [PERSON] оформила нотаріально посвідчений заповіт, яким все своє майно заповіла йому. Тому він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки в установлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] ні за заповітом, ні за законом немає, оскільки відповідач із заявою про прийняття спадщини не звертався. Стверджував, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із розбіжностями у правописі прізвищ спадкодавця та спадкоємця у заповіті та правовстановлюючих документах. Посилаючись на те, що він не має можливості оформити спадщину після смерті [PERSON], позивач просив суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] та встановити, що [PERSON], [INFO] є рідним онуком [PERSON], [INFO]; встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради №11586 від 14 червня 1993 року щодо передачі у власність квартири [ADDRESS] (Адміральський проспект) у м.Одесі, свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 1993 року щодо належності на праві власності квартири №8 по проспекту Патріса Лумумби (Адміральський проспект), 6 /номер запису у реєстровій книзі 5-1186/, свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 1997 року виданого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №4-5029 на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (Адміральський проспект) у м.Одесі - [PERSON]; встановити факт належності на праві власності [PERSON] на праві власності квартири [ADDRESS] (Адміральський проспект) у м.Одесі; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру №8 по проспекту Адміральському (Патріса [PERSON]) №6 у м. Одесі загальною площею 43,4 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м. за заповітом посвідченим державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 26 листопада 1997 року за реєстровим № 4-5031 після померлої 03 травня 2016 року бабусі [PERSON], [INFO]. Позивач та його представник, діюча на підставі угоди та ордеру від 08 жовтня 2016року у судове засідання не зявились, надали до суду заяву, якою позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі (а.с.129). Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення (а.с.46). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главами 84 та 85 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], 1931року народження, перебували у шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 1950року Находкінською селищною радою м. Находка, актовий запис №580, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.83). Від шлюбу у них народився син [PERSON], відповідач у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Встановлено, що позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира №8 по проспекту Патріса Лумумби (Адміральський), 6 у м. Одесі, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №5-1186 від 14 червня 1993р., виданого на підставі розпорядження органу приватизації №11586 від 14 червня 1993р. (а.с.5,6, 93,94,95). 24 березня 1997 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.82). Відповідно до довідки характеристики №2278.031 від 17 листопада 1997 року, та довідки б/н від 18 вересня 1997року, [PERSON] по дату смерті постійно проживав та був зареєстрований у квартирі №8 за адресою: м. Одеса, пр. Адміральський, 6 (а.с.84). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, шляхом звернення у передбачений законом строк, а саме 26 листопада 1997року із заявою до Шостої одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.81). 26 листопада 1997 року [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири №8, що розташована по проспекту П.Лумумби, 6 у м. Одесі (а.с.4,86). 23 грудня 1997року право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується відміткою на свідоцтві про право на спадщину за законом (а.с.75зв.). За життя, а саме 26 листопада 1997 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, в тому числі належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] (колишня [PERSON]) залишила [PERSON] (а.с.74). Судом встановлено, що 15 жовтня 2001 року [PERSON] отримала паспорт громадянки України, в якому її прізвище змінено з «Білогубко» та викладено [PERSON], що підтверджується заявою останньої до Міграційної служби України в Одеській області та паспортом (а.с.10, 89-90). Відповідно до довідки (виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) №2280 від 22 вересня 2016 року, та довідки №2281 від 04 вересня 2016року, [PERSON] з 15 січня 1953року по дату смерті постійно проживала та була зареєстрована у квартирі №8 за адресою: м. Одеса, пр. Адміральський, 6 (а.с.66,67). 03 травня 2016р. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8,9,13,64). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартирі №8 за адресою: м. Одеса, пр. Адміральський, 6, яка належала спадкодавцю на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 1993року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 1997року(а.с.33-35). Згідно технічного паспорту від 21.10.2016р. квартира №8 за адресою: м. Одеса, пр. Адміральський, 6, складається з житлових кімнат, площею 17,6 кв.м., 8,6 кв.м., кухні, площею 6,2 кв.м., туалету, площею 1,2 кв.м., ванної кімнати, площею 2,5 кв.м., коридору, площею 4,0; 3,1 кв.м., вбудованої шафи площею 0,2 кв.м., загальною площею 43,4 кв.м. у тому числі житловою 26,2 кв.м.(а.с.37-38). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її рідний онук [PERSON], який прийняв спадщину, шляхом звернення у передбачений законом строк, а саме 30 вересня 2016року із заявою до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини (а.с.62). Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає, оскільки відповідач спадщину не прийняв. Судом встановлено, що при заміні радянських паспортів на паспорти громадян України, прізвища всіх членів родини при перекладі з російської мови на українську в паспорти спадкодавця та спадкоємиці записані по різному, а саме: «Белогубко», «Білогубко» та «Бєлогубко». Отже, факт того, що [PERSON] є бабусею [PERSON], підтверджується письмовими доказами дослідженими судом, а також документами на поховання [PERSON], які приєднані до матеріалів справи та фотокартками (а.с.13,39). За таких обставин вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. У відповідності до п.п. 1,6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Отже, вище наведені докази також достовірно підтверджують той факт, що розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради №11586 від 14 червня 1993 року щодо передачі у власність квартири [ADDRESS] (Адміральський проспект) у м.Одесі, свідоцтво про право власності на житло від 14 червня 1993 року щодо належності на праві власності квартири №8 по проспекту Патріса Лумумби (Адміральський проспект), 6 (номер запису у реєстровій книзі 5-1186), свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 листопада 1997 року видане державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №4-5029 на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (Адміральський проспект) у м.Одесі належали [PERSON] Таким чином, суд вважає встановленим факт належності [PERSON] розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради №11586 від 14 червня 1993 року щодо передачі у власність квартири [ADDRESS] (Адміральський проспект) у м.Одесі, свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 1993 року щодо належності на праві власності квартири №8 по проспекту Патріса Лумумби (Адміральський проспект), 6 (номер запису у реєстровій книзі 5-1186), свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 1997 року видане державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №4-5029 на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (Адміральський проспект) у м.Одесі та факт належності на праві власності квартири [ADDRESS] (Адміральський проспект) у м.Одесі. Відповідно до правової позиції у справі за №6-164 цс12 в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29ЦК України (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 23.01.2013р.). Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що у заповіті та паспорті заповідача а також паспорті спадкоємця наявні розбіжності у перекладі прізвищ, тому у нього немає можливості оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями набувати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання. Відповідно до п.1 глави 8 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства України. Наявність розбіжностей у правописі прізвищ, позбавляє позивача можливості надати нотаріусу документи для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом. З цих підстав суд може встановити належність нерухомого спадкового майна спадкодавцю та визнати за спадкоємцем право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Згідно\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268). Суд вважає, що оскільки в силу ст.1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, то відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючих документів, та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на квартиру №8, що розташована по проспекту Адміральському (Патріса [PERSON]) №6 у місті [PERSON], загальною площею 43,4 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м. Судовий збір по справі складає 3500,00грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved