Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

У жовтні 2020 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою, а саме дружини [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що він перебуває з останньою у зареєстрованому шлюбі. 14 лютого 2012 року [PERSON] встановлено діагноз: психорганічний синдром з вираженими когнітивними розладами та галюцинаторними включеннями. 09 травня 2018 року дружина пішла з дому і з того часу відомості про її місце перебування відсутні. Визнання дружини безвісно відсутньою необхідне для захисту своїх цивільних прав. Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження по цивільній справі. В судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив її задовольнити з підстав викладених у ній. Представник заінтересованої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради до суду не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Вислухавши заявника, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1977 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис 1714 (а.с.6). Судом також встановлено, що останнім зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , [INFO] , є адреса: [ADDRESS] . Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) №2828 від 14 лютого 2012 року виданої Комунальним закладом «Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз - психорганічний синдром з вираженими когнітивними розладами та галюцинаторними включеннями (а.с.9). Місце перебування [PERSON] , [INFO] , невідоме з 09 травня 2018 року, у зв`язку з чим 11 червня 2018 року було заведено справу оперативного обліку. На даний час інформація щодо місцезнаходження [PERSON] відсутня, розшукові заходи по встановленню безвісно зниклої [PERSON] продовжуються, що підтверджується листом Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 01 червня 2020 року, а також показами свідка [PERSON] (а.с.7). Згідно зі ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність» - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved