Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом та просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 228 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 20 000 доларів США зі строком повернення до 05 травня 2014 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача. Відповідно до офіційного курсу валют станом на 05 травня 2014 року 100 доларів США дорівнювало 1 140 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 228 000 грн. Станом на 28 квітня 2015 року сума позики [PERSON] не повернута. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Заслухавши сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 05 лютого 2014 року [PERSON] позичив (взяв у борг) грошові кошти у сумі 20 000 доларів США у [PERSON] строком на три місяці та зобов'язувався повернути до 05 травня 2014 року. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року (справа №6-63цс/13) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що отримавши кошти за договором позики, [PERSON] не повернув їх в обумовлений строк, у зв'язку з чим позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Розписка, в силу ст. 1047 ЦК України, є належним та допустимим доказом, який підтверджує укладення договору позики між сторонами та його умови, а також факт отримання позичальником від позикодавця певної грошової суми. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення на його користь грошових коштів, переданих відповідачу за договором позики. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 2 280 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved