Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову позивачі посилаються на те, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 2009 р., яке видане згідно з розпорядженням від 30 грудня 2008 року № 08623. 15 березня 2003 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 71, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після одруження їх сім`я проживала в квартирі [ADDRESS] , де і були зареєстровані в подальшому [PERSON] та їх діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 1 серпня 2019 року шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені, остання забрала свої особисті речі та речі дітей і виїхала з вказаної квартири. 17 грудня 2020 року, Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесене рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . У вказаному житловому приміщені зареєстрованою значиться відповідачка по справі, - [PERSON] , яка була зареєстрована з дозволу власників. Однак, відповідачка вже більше одного року в даній квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі по утриманню житлового приміщення, будь-яких особистих речей в квартирі не має і взагалі житлом не цікавиться, її місце проживання невідоме. Між тим, проживаючи за іншою адресою, відповідачка залишається зареєстрованою у належному позивачам житловому приміщенні, добровільно знятися з реєстрації не бажає, в такий спосіб створює позивачам перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном, а тому посилаючись на ст.ст. 391, 405 ЦК України, позивачі просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням\~ квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі. Позивачі в судове засідання не з`явилися, представник позивача в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, вважається такою, що повідомлена належним чином, оскільки судові повістки направлялися за місцем її реєстрації, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивачів, провів заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачі є власниками житлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 2009 р., видане згідно з розпорядженням від 30 грудня 2008 року № 08623. Стаття 41\~Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.\~383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із частиною першою статті 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно довідки про склад сім`ї від 10.10.2020 року, виданої головою ОСББ «Гетьманська, 41» Видюковою Л.О., в зазначеному житловому приміщенні зареєстрованою значиться [PERSON] , відповідачка по справі\~, яка в розумінні вимог Житлового Кодексу України, являється членом сім`ї власника, та була зареєстрована в житловому приміщенні зі згоди власників. Частина 2 ст.\~405\~ЦК України передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вимоги ст.\~156\~ЖК України передбачають, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Суду подано акт № 4069 від 03.09.2020 року, складений головним спеціалістом відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради Бутко Т.Т., у відповідності до якого, [PERSON] зареєстрована, але не проживає в квартирі [ADDRESS] , з 03.09.2019 року. У відповідності до статті 7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7\~цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Як зазначають у своєму позові [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наявність реєстрації відповідачки у належній їм на праві власності квартирі, заважає їм вільно розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Даних про наявність будь-якої домовленості між позивачами та відповідачкою з приводу користування житловим приміщенням, а також доказів про поважність причин відсутності відповідачки у житловому приміщенні за місцем реєстрації суду не надано. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved