Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] Життя з відповідачем не склалося. З 1995 року між подружжям не було взаєморозуміння, вони перестали проживати разом, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідач не спілкується а ні з позивачем, а ні з дочкою. Тобто шлюб фактично розпався в 1995 році та на сьогоднішній день існує лиш формально. Подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спору щодо розподілу майна між ними немає. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.11.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 14.01.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач не прибула, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Прізвище просила залишити без змін. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином за місцем реєстрації проживання, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву до суду не надходили, у зв'язку з чим, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи у відсутність учасників процесу. З урахуванням положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України та з позицією позивача викладеною в заяві, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року сторони зареєстрували шлюб у Дарницькому палаці одружень, про що складено актовий запис № 3306 (а. с. 10). [INFO] року у сторін народилася донька [PERSON] (а. с. 11). Як вбачається з позовної заяви, сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство, як зазначила позивач, з 1995 року. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків. Спору про поділ спільного майна на даний час не має. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що сторони не підтримують подружні стосунки, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved