overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.02.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 09.02.2013 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області видано свідоцтво про шлюб серії 1-КЕ №103094 та зроблено відповідний актовий запис №73. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. На наданні строку на примирення сторони не наполягали. Відповідно до положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За бажанням позивача суд після розірвання шлюбу змінює прізвище «Андрєєва». Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 03 листопада 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1531 розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявилася, надавши суду нотаріально посвідчену письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просить відновити своє дошлюбне прізвище. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] Зуріят Мурадиківна уклали шлюб 03 листопада 2012 року (арк.с.9). Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (арк.с.10). Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог\~ст.88 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 03 травня 1991 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають повнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння між ними, у звязку з чим в сімї виникають сварки та конфлікти. Позивач і відповідач втратили одне до одного почуття любові та поваги, сімя розпалася остаточно і відновлена бути не може. Донька [PERSON] на теперішній час заміжня. Спору щодо поділу майна на теперішній час немає. Подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Тому Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 травня 1991 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного виконавчого комітету м. Одеси між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 333, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 336173 від 03 травня 1991 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 286436, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська 23 листопада 1994 року, актовий запис № 537 (а.с. 8). Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 28 лютого 2004 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння між ними. З 08 червня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені. Враховуючи наведене, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №43, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КИ 211093 від 28 лютого 2004 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №269682, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська 14 вересня 2004 року, актовий запис №364 (а.с.4), [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №235177, видане Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 01 липня 2009 року, актовий запис № 300 (а.с.3). Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 08 червня 2015 року, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. На обґрунтування позову послався на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 13.08.2011 року. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери, вони не розуміють один одного, між ними втрачено почуття любові та поваги. Наведене стало причиною погіршення між ними сімейних відносин, що в кінцевому рахунку призвело до їх припинення. На даний час їхня сімя існує лише формально, вони проживають окремо та стали чужими один для одного. Також зазначає, що примирення між ними неможливе. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, від 13.08.2011 року серії І-СГ № 167283. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії І-СГ №313623. Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння, проживають окремо. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивував свої вимоги тим, що 03.10.2008 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказував, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя, шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. У судове засідання позивач засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд враховуючи вимоги ст. ст. 77, 224 ЦПК України визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі та ухвалити заочне рішення. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.10.2008 року у Відділі РАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1583. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-07 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем - [PERSON] 03.06.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 319 зареєстровано шлюб. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що на протязі декількох років стосунки у подружжі розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Дітей у подружжя немає. Спільної згоди для розірвання шлюбу сторони не досягнули. Відповідач не бажає розірвати шлюб у добровільному порядку. На даний момент Позивач та Відповідач сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, також зазначив що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві зазначила, що позов визнає. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.06.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 309 (а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин на протязі останніх декількох років, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25 березня 1995 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, актовий запис № 316. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. За таких обставин, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 25 березня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, актовий запис № 316. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 12.03.1977 року. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.03.1977 року. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з 1995 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

у жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з рухомого майна, накладеного постановою державного виконавця від 25.05.2016 року. В обґрунтування позову зазначив, що арешт майна застосовано для забезпечення реального виконання рішення суду про стягнення аліментів. На даний час заборгованість по аліментам відсутня, він працевлаштований, що дозволяє періодично та своєчасно сплачувати аліменти за рахунок щомісячної заробітної плати, у звязку з чим відсутні підстави для подальшого збереження арешту майна. У судове засідання сторони не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує та просить задовольнити, представник відповідача покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби м. Чернігова знаходиться виконавчий лист №750/11242/15-ц, виданий 12.05.2016 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше за 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2015 року і до повноліття дитини. Для забезпечення реального виконання рішення 25.05.2016 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено арешт на рухоме майно позивача у межах суми звернення стягнення 4644 грн. 68 коп. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу. Заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] відсутня, що підтверджується розрахунком державного виконавця.( а.с. 9). Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved