Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У квітні 2017 позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії, у яком просив повернути належні позивачу оригінали правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку площею 0,0536 га, кадастровий номер 1210100000:03:173:0027, що розташована за адресою м. Дніпро, вул. Горяна 2-а, буд.24, скасувати арешт та припинити обтяження №13637553 від 11.03.2016 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тип обтяження: арешт нерухомого майна, накладений на земельну ділянку площею 0,0536 га, кадастровий номер 1210100000:03:173:0027, що розташована за адресою м. Дніпро, вул. Горяна 2-а, буд.24 Позивач у судові засідання не з`явився. Подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Позивачу, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ№878669 від 03.05.2006 року, належить земельна ділянка площею 0,0536 га, кадастровий номер 1210100000:03:173:0027, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Горяна 2-а. На даній земельній ділянці розташоване домоволодіння №24, яке також належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності. Позивачем зазначено, що у кінці 2016 року між сторонами була досягнута домовленість про укладання договору оренди даного домоволодіння, для чого відповідач попросив надати йому правовстановлюючі документи на належну позивачу земельну ділянку, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Горяна 2-а. Однак, оскільки договір оренди укладений не був, позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку, проте до цього часу відповідач вказані документи не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Проте позивачем не було надано доказів на підтвердження факту існування між ним та відповідачем такої домовленості, щодо укладання договору оренди домоволодіння №24, що знаходиться за адресою вул. Горяна 2-а, буд.24 м. Дніпро. Також позивачем жодним доказом не підтверджено факту передання відповідачу оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,0536 га, кадастровий номер 1210100000:03:173:0027, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Горяна 2-а. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог позивача про скасування арешту та припинення обтяження, суд вважає дані вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволення з наступних підстав. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст.1 Протоколу №1 до неї передбачає право кожної фізичної або юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. У відповідності зі ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується й розпоряджується приналежним йому майном. Власник має право робити відносно свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме в частині скасування арешту та припинення обтяження, які накладені на земельну ділянку площею 0,0536 га, кадастровий номер 1210100000:03:173:0027, що розташована за адресою м. Дніпро, вул. Горяна 2-а, буд.24. Вирішуючи питання про судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON], як відповідача, підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial