Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту з відповідача на суму 3000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.06.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту №910901599 на суму 3000,00 грн. зі сплатою процентів строком на 28 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківськакарта[NUMBER]). 29.06.2018 року строк платежу за договором закінчився, а відповідач не виконав свої зобов'язання, а саме: не повернув кредит, не сплатив проценти. Станом на 18.10.2018 року заборгованість відповідача за договором склала: сума кредиту 3000,00 грн, проценти за користування кредитом - 8,40 грн, пеня - 1440,00 грн, сплачено відповідачем добровільно - 90,00 грн., а всього 4358,40 грн. Ухвалою судді від 28.12.2018 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача 21.01.2019 року подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ним підтримуються у повному обсязі, просить суд задовольнити позов. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив та інші заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Згідно з частиною 1статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 01.06.2018 року між сторонами укладено договір №910901599 про надання кредиту на суму 3000,00 грн. зі сплатою процентів строком на 28 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська карта [NUMBER]), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожень день користування кредитом та 3 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного виконання позичальником своїх зобов'язань. Виконання позивачем (кредитором) обов'язку щодо надання грошових коштів у розмірі 3000,00 грн. відповідачеві (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням № 2228 від 01.06.2018 р. Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним та проценти за прострочення терміну повернення кредиту, підлягають примусовому стягненню. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 18.10.2018 року заборгованість відповідача за договором склала: сума кредиту - 3000,00 грн, проценти за користування кредитом - 8.40 грн, пеня - 1440,00 грн, сплачено відповідачем добровільно - 90, 00 грн., а всього 17 300,63 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved