overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою. Вказувала, що 28.01.2004 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки з самого початку їх спільного проживання в їх сім`ї не було взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного, мають різні погляди на життя та інтереси, припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства та не мають намір їх поновлювати, з квітня 2004 року не проживають разом, вважає збереження сім`ї неможливим, просила шлюб розірвати, прізвище залишити «Когут» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 640 грн. 16.11.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання 23.11.2017 року позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала, просила змінити прізвище на дошлюбне «Стецович», судові витрати просила залишити за нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 28.01.2004 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Озернянською сільською радою Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 1. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

\~У жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрованим 23 серпня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 234. Позивач просить суд розірвати шлюб тому, що на ґрунті взаємних непорозумінь, не бажанням рахуватись один з одним вони втратили почуття любові та поваги один до одного, як подружжя не проживають протягом двох років. Позивач в судове засідання не зявилася подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності (а.с.15). Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень щодо вимог позову від нього не надходило (а.с.13). У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки шлюбні відносини між сторонами вже носять формальний характер, фактично припинені, і, на думку суду, існування сімї в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

\~У жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON] зареєстрований 25 серпня 2016 року Роменським районним відділом реєстрації актів громадського стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області та судові витрати покласти на відповідача. Позивач просить суд розірвати шлюб тому, що шлюбні відносини між ними припинились так і не розпочавшись, кожен з них живе своїм життям і не переймається проблемами один одного, між ними немає а ні духовного, а ні фізичного звязку. Позивач в судове засідання не зявилася подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень щодо вимог позову від нього не надходило. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки шлюбні відносини між сторонами вже носять формальний характер, фактично припинені, і, на думку суду, існування сімї в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

у жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 липня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 1628. Від шлюбу мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними. З жовтня 2017 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені. З того часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Просила строк на примирення не надавати. Повідомила, що спору з приводу розподілу майна та місця проживання дітей між ними немає. Просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду нотаріальну заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши рішення на підставі матеріалів справи. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справах, суд прийшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 1628, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторни мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] ( а.с. 9-10). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин проживають окремо та спільне господарство не ведуть, позивач заперечує проти надання строку на примирення, наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього борг по аліментах, присуджених за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12.09.2013 року, в сумі 11 854,90 грн. Зазначала, що на підставі рішення суду з відповідача відділом державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції (далі виконавча служба) стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/2 частини від усіх його доходів щомісячно.\-\-\-\-\-\-\-\-\-\- Проте всупереч вимогам закону відповідач ухиляється від участі в утриманні дитини та належного виконання рішення суду, протягом тривалого часу не сплачує аліменти, заходів до погашення їх заборгованості не вживає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач заперечив проти задоволення позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02.09.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру, починаючи з 02.09.2013 року до повноліття дитини. Відповідач допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум платежів аліментів, яка включає в себе: попередню заборгованість станом на 01.01.2017 року на загальну суму 11854,90 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції від 29.09.2017 року. Відповідач не надав суду доказів про відсутність його вини у простроченні сплати аліментів. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину, а відповідно до ч.1\~ст.185 СК України\~- зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину. Статтею 194 СК України\~встановлено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до\~статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Отже суд вважає позов обґрунтованим та задовольняє у повному розмірі. З відповідача також належить стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

у жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у звязку з її навчанням. В судове засідання сторони не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка навчається з 01.09.2017 року на першому курсі Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова. Термін закінчення навчання 31.05.2019 року. Донька знаходиться на утриманні у позивача. Відповідно до\~ст. 198 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до\~ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні син чи донька продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до\~ст.200 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоровя та матеріального становища дитини; стану здоровя та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на повнолітню доньку, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, на період її навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

у жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у звязку з її навчанням, починаючи з дня предявлення позову. В судове засідання позивач не зявилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка навчається з 01.09.2017 року на першому курсі Чернігівського національного технологічного університету, на денній формі навчання. Термін закінчення навчання 30.06.2021 року. Донька знаходиться на утриманні у позивача. Відповідно до\~ст. 198 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до\~ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні син чи донька продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до\~ст.200 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоровя та матеріального становища дитини; стану здоровя та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач є батьком дитини, яка навчається і потребує матеріальної допомоги, то, з відповідача підлягають стягненню аліменти на її навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, з моменту звернення до суду. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просила позбавити останню батьківських прав відносно її малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що її донька [PERSON], [INFO] є матір'ю її онука [PERSON], проте відповідач наразі сином не цікавиться, з 2009 року перебуває на обліку в наркологічному кабінеті в зв'язку з вживанням наркотичних засобів, веде аморальний спосіб життя, неодноразово відповідачка викрадала з квартири належне майно позивачки, здавала його до ломбарду, а отриманні гроші витрачала на придбання наркотиків. За час перебування малолітнього онука у позивачки [PERSON] ніколи не цікавилась його долею, життям та здоров'ям, матеріальної та моральної підтримки не надавала. Відповідно самоусунулась від виховання свого малолітнього сина. Своїм способом життя [PERSON] може нанести шкоду фізичному та психічному розвитку дитини, його моральному ставленню. Додатково заявила клопотання про стягнення аліментів на утримання дитини. В судове засідання позивача з'явилася, надала пояснення, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання була належним чином повідомлена, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Представник третьої особи органу опіки та піклування Дружківської міської ради у судове засідання з'явилась, позов підтримала, надала пояснення по справі, додатково надала до справи висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, у відповідності до положень ЦПК України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, і просила суд, з правових підстав визначених ст. 391 ЦК України позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням. Позивач подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року постановлено розглянути справу у заочному порядку на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав: Позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач зі згоди позивачки з 2004 року зареєстрований у даній квартирі, однак не проживав у ній та не проживає у теперішній час. Позивач, посилаючись на правовий механізм ст. 391 ЦК України, просить ухвалити остаточне рішення суду про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням вказаної квартири, оскільки подальша реєстрація відповідача у належній позивачці квартирі істотно порушує права позивача як власника квартири. Відповідач сповіщався за місцем своєї реєстрації, поштові конверти повернуті з відміткою за закінченням терміну зберігання. Вирішуючи питання позовних вимог в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням спірного домоволодіння, суд виходить з наступного: Позивач у своєму позові одночасно посилається на правила ст. ст. 391 ЦК України, ст. ст. 6, 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлені фактичні обставини та правовідносини, зокрема те, що відповідач фактично не проживав у спірному житловому приміщенні ще за три роки до смерті попереднього власника, і не проживає до теперішнього часу. Оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача, то право останньої підлягає захисту в судовому порядку за правилами ст. ст. 383, 391 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловою квартирою [ADDRESS], є помилковими. Разом із тим, порушене право власника має бути захищено шляхом усунення перешкод [PERSON] (за правовим механізмом на який позивач послалась у позові) у користуванні належної їй житлової квартири, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обгрунтування позову послалася на те, що 12.05.2016 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей у них немає. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, протягом останніх п'яти місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними виникають сварки, почуття любові та поваги між ними втрачено. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.05.2016 року. Від подружнього життя у сторін дітей немає. Сімейне життя в сторін не склалося, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, почуття любові та поваги між ними втрачено. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved