Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання в якому (з врахуванням уточнення) вказувала, що з 14 листопада 1998 року по 16 листопада 2000 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільного сина [PERSON] [INFO]. Син проживає з позивачкою, досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом Вознесенського коледжу Миколаївського національного аграрного університету. Навчається за денною формою на бюджетній основі. Строк закінчення навчання - 30 червня 2019 року. Також позивачка вказувала на те, що син знаходиться на її повному матеріальному утриманні та в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на те, що [PERSON] є працездатною особою, працює, отримує дохід, а тому позивачка вважала, що він має змогу та зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі нею позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] 23 років. Ухвалою суду від 31 жовтня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі сторін та третьої особи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO]. З матеріалів справи також вбачається, що останній досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом Вознесенського коледжу Миколаївського національного аграрного університету. Навчається за денною формою на бюджетній основі. Строк закінчення навчання - 30 червня 2019 року. У відповідності зі ст. 199 СК України якщо повнолітня донька, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається із роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України розмір аліментів на утримання повнолітніх доньки, сина визначаються судом у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища доньки, сина, платника аліментів, наявності в останнього інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Судом з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] зареєстрований та мешкає разом з матір'ю (а.с. 7), проте навчається, несе витрати на навчання, при цьому не працює, доходів не отримує, тобто потребує матеріальної допомоги від батьків. При встановленні можливості відповідача матеріально утримувати сина суд виходить з того, що [PERSON] має задовільний стан здоров'я, є працездатною особою, працює та отримує щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати, інших осіб не утримує, аліменти на користь інших осіб не сплачує. В зв'язку з наведеним суд прийшов до висновку, що відповідач може приймати участь в матеріальному утриманні сина у розмірі, який ним визнається, а саме 1/4 частини його заробітку (прибутку). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню на користь бюджету 640 грн. судового збору.

Outcome: approved