Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

У жовтні 2021 [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 вересня 2019 між [PERSON] та ТОВ«Електро лізінг» укладено інвестиційний договір № 06-09-2019-2. За умовами інвестиційного договору Позивач, як Інвестор передає у власність ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ», як Виконавця, грошові кошти для придбання, встановлення, підключення, налагодження функціонування і обслуговування станції зарядки для електромобілів. Даний договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 06 вересня 2021 року, а щодо фінансових зобов`язань до їх повного виконання. Відповідно п.4.1. Договору Інвестор передає у власність Виконавця грошові кошти в сумі 126 500 грн., що є еквівалентом 5 000 доларів СІЛА за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення договору, зобов`язується повернути Інвестору суму грошових коштів в національній валюті України - гривні, що буде еквівалентом 5 000 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення грошових коштів згідно умов договору. Але в будь-якому разі, не менше суми в гривнях, що була надана Інвестором. За умовами договору Виконавець кожного місяця протягом строку користування Інвестиційними коштами виплачує Інвестору проценти у розмірі 2,33 відсотки від загальної суми інвестованих коштів. Дата повернення процентів та основної суми інвестиційних коштів припадає на 731 день з дати внесення інвестиції. Виплата процентів протягом 730 днів з дати внесення інвестицій не проводиться, а сума процентів, яка підлягає виплаті капіталізується (рефінансування) до загальної суми інвестиції та виплачується на 731 день з дати внесення інвестиції. Інвестиційні кошти повертаються Інвестору в національній валюті України - гривні, в сумі, що буде еквівалентній 5 000 (п`яти тисячам) доларів США та процентів за 731 день з дати підписання договору в розмірі 3690 (три тисячі шістсот дев`яносто) доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення коштів, але в будь-якому разі, не менше суми в гривнях, що була надана Інвестором. Позивач свої зобов`язання виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США у національній валюті, що на день укладення Договору за офіційним курсом НБУ складало 126 500,00 грн. Разом з тим, в порушення умов Інвестиційного договору №06-09-2019-2 від 06.09.2019 року, зобов`язання належним чином відповідачем, на час подання позову, не виконані. Таким чином, просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість за інвестиційним договором №06-09-2019-2 від 06.09.2019 року, що складається з основного боргу 131 751,50 грн., заборгованості за процентами 97 232,61 грн., заборгованості з пені за період з 07.09.2021 року по 07.10.2021 року у розмірі подвійної облікової ставки НБУ 3 287,33 грн., заборгованості за 3% річних за користування коштами за період з 07.09.2021 року по 07.10.2021 року 583,44 грн., а всього стягнути 232 854 гривень 88 копійок. та витрати на судовий збір у розмірі 2328,60 грн. Представником позивача подано до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, розглянути справу без участі позивача. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~за відсутності заперечень позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06 вересня 2019 між [PERSON] та ТОВ «Електро лізінг» укладено інвестиційний договір № 06-09-2019-2. За умовами інвестиційного договору Позивач, як Інвестор передає у власність ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ», як Виконавця, грошові кошти для придбання, встановлення, підключення, налагодження функціонування і обслуговування станції зарядки для електромобілів. Пунктом 2.3 Договору встановлено, що за користування інвестиційними коштами Виконавець виплачує Інвестору проценти у строки і в розмірі, встановленими цим договором. Даний договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 06 вересня 2021 року, а щодо фінансових зобов`язань до їх повного виконання. Відповідно п.4.1. Договору Інвестор передає у власність Виконавця грошові кошти в сумі 126 500 грн., що є еквівалентом 5 000 доларів СІЛА за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення договору, зобов`язується повернути Інвестору суму грошових коштів в національній валюті України - гривні, що буде еквівалентом 5 000 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення грошових коштів згідно умов договору. Але в будь-якому разі, не менше суми в гривнях, що була надана Інвестором. Даний договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 06 вересня 2021 року, а щодо фінансових зобов`язань до їх повного виконання. За умовами договору Виконавець кожного місяця протягом строку користування Інвестиційними коштами виплачує Інвестору проценти у розмірі 2,33 відсотки від загальної суми інвестованих коштів. Дата повернення процентів та основної суми інвестиційних коштів припадає на 731 день з дати внесення інвестиції. Виплата процентів протягом 730 днів з дати внесення інвестицій не проводиться, а сума процентів, яка підлягає виплаті капіталізується (рефінансування) до загальної суми інвестиції та виплачується на 731 день з дати внесення інвестиції. Інвестиційні кошти повертаються Інвестору в національній валюті України - гривні, в сумі, що буде еквівалентній 5 000 (п`яти тисячам) доларів США та процентів за 731 день з дати підписання договору в розмірі 3690 (три тисячі шістсот дев`яносто) доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення коштів, але в будь-якому разі, не менше суми в гривнях, що була надана Інвестором. Позивач свої зобов`язання виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США у національній валюті, що на день укладення Договору за офіційним курсом НБУ складало 126 500,00 грн. До відносин, які виникли між сторонами, підлягає застосуванню положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України. Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк,встановлений договором. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц), від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Разом з тим, в порушення умов Інвестиційного договору №06-09-2019-2 від 06.09.2019 року, зобов`язання належним чином відповідачем, на час подання позову, не виконані, а тому Позивач змушений звертатись до суду за для примусового стягнення грошових коштів. Тобто, враховуючи вищевикладене, відповідач не виконав свого обов`язку по погашенню суми боргу. Згідно п.4.1. Договору визначено, що розрахунки за цим договором проводяться в національній валюті України. Так, відповідно до розрахунку Позивача станом на 07.10.2021 загальна сума заборгованості Відповідача становить 232 854,88 грн., з них:за основним боргом - 5 000,00 доларів США, що еквівалентно 131 751,50 грн.;сума заборгованості за процентами - 3 690,00 доларів США, що еквівалентно 97232,61 грн.;сума заборгованості з пені за період з 07.09.2021 року по 07.10.2021 року у розмірі подвійної облікової ставки НБУ становить 3 287,33 грн.;сума заборгованості за 3% річних за користування коштами за період з 07.09.2021 року по 07.10.2021 року становить 583,44 грн. Офіційний курс долара США, встановлений Національним Банком України станом на дату розрахунку заборгованості Відповідача, 07.10.2021 року, становить 26,3503 грн. за 1 долар США. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені ст.193, ч. 4 ст.524 ЦК України,Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІ1 «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»,Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. При цьому сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ст. 524ЦКУ). Згідно зі ст. 533 ЦКУ грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті у разі здійснення розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. З аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. До аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц. З урахуванням викладеного та наявності порушення та неналежного виконання Відповідачем умов договору у Позивача наявні підставі для стягнення з ТОВ «ЕЛЕКТРО ЛІЗИНГ» на користь позивача заборгованості за інвестиційним договором №06-09-2019-2 від 06.09.2019 року, що складається з основного боргу 131 751,50 грн., заборгованості за процентами 97 232,61 грн., заборгованості з пені за період з 07.09.2021 року по 07.10.2021 року у розмірі подвійної облікової ставки НБУ 3 287,33 грн., заборгованості за 3% річних за користування коштами за період з 07.09.2021 року по 07.10.2021 року 583,44 грн., всього: 232854,88 грн. Також, відповідно до\~статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2328,60 грн.

Outcome: approved