Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У квітні 2015 р. [PERSON] пред'явив позов до Козелецької селищної ради, у якому просив визнати недійсним та скасувати рішення 8 сесії 6 скликання цієї ради від 23.10.2012 р. про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,068 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], скасувати державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0591 га, кадастровий № [NUMBER], яка розташована за цією ж адресою, та внести зміни до земельно-облікових документів. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оспорюваним рішенням у власність [PERSON] передано земельну ділянку, на якій знаходилися належні [PERSON] надвірні споруди, а саме 2 сараї, погріб, колодязь та вбиральня. Дане рішення Козелецькою селищною радою прийнято у зв'язку з постановленням судом рішення про виділення [PERSON] у користування спірної земельної ділянки. Дане судове рішення 12.12.2012 р. було скасовано, і за результатом розгляду спору з приводу цієї ділянки судом відмовлено у задоволенні позову [PERSON] Остання, знаючи про скасування рішення суду про поділ будинку, надвірних споруд та виділення їй у користування спірної земельної ділянки, не повідомила про його скасування землевпорядну організацію і 28.12.2012 р. отримала оспорюваний [PERSON] державний акт на право власності на цю ділянку. У травні - червні 2013 р. відповідач, незважаючи на рішення суду про відмову їй у позові про поділ будинку, надвірних споруд та виділення їй у користування спірної земельної ділянки, яке набрало законної сили 31.05.2013 р., знесла належні позивачеві надвірні споруди. З набуттям [PERSON] права власності на частину будинку й на надвірні споруди за вказаною адресою він набув право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Оскільки судом постановлено рішення про відмову [PERSON] у позові про поділ будинку, надвірних споруд та виділення їй у користування присадибної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], і це рішення суду набрало законної сили, то Козелецька селищна рада не мала права передавати у власність [PERSON] спірну земельну ділянку, т.я. на ній розташовані належні позивачеві надвірні споруди. Протиправність оспорюваного рішення ради встановлена ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.04.2015 р. по справі № К/800/28181/14. У позовній заяві також зазначено, що рішенням Козелецької селищної ради від 29.12.1993 р. № 135 [PERSON] у приватну власність передано земельну ділянку площею 0,0733 га, на якій розташовані будинок і надвірні споруди, та видано приватизаційний сертифікат, що [PERSON] має право користуватися частиною присадибної земельної ділянки площею 0,05 га., а [PERSON] має право користуватися частиною цієї ж ділянки площею 0,091 га. Ухвалою суду від 06.08.2015 р. [PERSON] і Відділ Держземагентства в Козелецькому районі, процесуальним правонаступником якого є Відділ Держгеокадастру в Козелецькому районі, залучено до участі у справі як співвідповідачів. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і задовольнити його позов. Доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви. Крім цих доводів у апеляційній скарзі зазначено, що: - суд не опитав як свідків сусідів позивача, які підтвердили б, що спірне нерухоме майно належить йому, та не взяв до уваги, що [PERSON] належить лише 1/2 частина будинку, а надвірні споруди їй не належать, - [PERSON] та Відділ Держгеокадастру в Козелецькому районі без згоди і навіть всупереч волі позивача притягнуто до участі у справі як співвідповідачів, - рішення суду від 11.04.2013 р., яке набрало законної сили, є обов'язковим для виконання. Проте в мотивах оскаржуваного рішення зазначено, що суд з рішенням від 11.04.2013 р. не погоджується, - висновок суду І інстанції про те, що оспорюваним рішенням ради не порушено права [PERSON], суперечить наявним у справі доказам. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними і що судові рішення, які набрали законної сили, та на які посилається [PERSON] як на підставу позову, не є для вирішення даної справи преюдиціальними, т.я. у справах, по яких їх постановлено, не брала участі Козелецька селищна рада. Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Так, по справі встановлено наступне. Рішенням VІІІ сесії VІ скликання Козелецької селищної ради від 23.10.2012 р. у власність [PERSON] передано земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0680 га в [ADDRESS] і приписано в установленому законом порядку оформити, зареєструвати та видати [PERSON] державні акти на право власності на земельну ділянку; Управлінню Держкомзему у Козелецькому районі приписано внести відповідні зміни до земельно-облікових документів (копія даного рішення на а.с. 29). 28.12.2012 р. на підставі вказаного рішення від 23.10.2012 р. Козелецькою селищною радою і Управлінням Держкомзему у Козелецькому районі [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0591 га, що розташована у [ADDRESS], цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № якої [NUMBER], (копія цього акту на а.с. 90). Згідно з технічним записом судового засідання від 06.08.2015 р., у ході якого постановлено ухвалу про залучення до участі у справі як співвідповідачів [PERSON] та Відділ Держземагентства в Козелецькому районі - попередника Відділу Держгеокадастру в Козелецькому районі (а.с. 102-103), [PERSON] на запитання головуючого, чи заявляє він клопотання про залучення [PERSON] та Відділ Держземагентства в Козелецькому районі до участі у справі як співвідповідачів, сказав, що заявляє. Проте це [PERSON] заявив лише після того, як головуючий у судовому засіданні сказав, що по вимогах про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку нема належного відповідача, що може мати певні (у контексті сказаного - негативні) наслідки, та що [PERSON] і Відділ Держземагентства в Козелецькому районі мають брати участь у справі як співвідповідачі. 07.08.2015 р. [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив не залучати [PERSON] та Відділ Держземагентства в Козелецькому районі до участі у справі як співвідповідачів (а.с. 108), у задоволенні якої відмовлено ухвалою від 12.08.2015 р., постановленою судом на місці (а.с. 119). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Позивач категорично не згоден із тим, щоб [PERSON] та Відділ Держгеокадастру в Козелецькому районі брали участь у справі як співвідповідачі, про що він зазначає навіть в апеляційній скарзі (а.с. 160). Згідно з ч. 1 ст. 33 ЦПК України, залучення судом до участі у справі співвідповідача та зміна процесуального статусу особи з третьої особи на співвідповідача може мати місце виключно за клопотанням позивача. Крім того, змінювати (як збільшувати, так і зменшувати) позовні вимоги в силу ч. 2 ст. 31 ЦПК України має право тільки позивач. До того ж, ч. 1 ст. 11 ЦПК України приписує, що особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи описаний вище спосіб залучення судом до участі у справі [PERSON] та Відділ Держгеокадастру в Козелецькому районі як співвідповідачів і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд І інстанції не мав підстав притягати останніх до участі у справі у такому процесуальному статусі. Отже він мав розглядати вимоги [PERSON] у визначеному останнім у позовній заяві обсязі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Задоволення позову потягне за собою припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку, власником якої вона є згідно з оспорюваними [PERSON] рішенням ради та державним актом відповідного змісту. Отже в силу ст. 30 ЦПК України [PERSON] та Відділ Держгеокадастру в Козелецькому районі мають брати участь у даній справі як відповідачі або співвідповідачі. Проте у позовній заяві [PERSON] зазначено третьою особою, а попередник Відділу Держгеокадастру в Козелецькому районі не зазначений ні у якому статусі (а.с. 2). Оскільки позивач у місцевому суді заперечував і в даний час заперечує проти участі у справі [PERSON] та Відділу Держгеокадастру в Козелецькому районі як відповідачів (співвідповідачів), то вирішення справи не може закінчитися задоволенням позову. У зв'язку з небажанням позивача участі у справі [PERSON] та Відділу Держгеокадастру в Козелецькому районі як відповідачів (співвідповідачів) апеляційний суд позбавлений можливості встановити обставини, що мають значення для вирішення спору між сторонами, та визначити відповідно до них правовідносини і вирішити спір між сторонами по суті. З викладеного випливає, що у задоволенні позову належить відмовити, але не з тих мотивів, що зазначені у рішенні місцевого суду. Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.10.2008 р. № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» орієнтує суди нижчих ланок на те, що якщо помилки (недоліки) рішення суду І інстанції стосуються фактичної сторони справи чи правового обґрунтування рішення, то їх усунення здійснюється шляхом зміни рішення (абз. 7 п. 19). Таким чином, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову та залишенню без змін в іншій частині. Враховуючи викладене,

Outcome: partial