Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення грошового відшкодування та просив стягнути на його користь: страхове відшкодування у розмірі 23 115 грн. 35 коп.; витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 328 грн. 40 коп.; пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 6 812 грн. 38 коп.; 3 % річних за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1 552 грн. 21 коп.; 3 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду; судовий збір у розмірі 358 грн. 09 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 липня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Suzuki» д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 18 вересня 2012 року винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON], відповідальність якого застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто». [PERSON] звернувся з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування до ТОВ «Євро-Асистанс», яке було повіреним відповідача, та надав усі необхідні документи. ПАТ «УСК «Гарант-Авто» надавав неправдиву інформацію та відтягував момент прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, яке так і не було прийнято. В судове засідання позивач не з'явилася, а представник позивача Петруня А.В. подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі. ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки представника суд не повідомила. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 31 липня 2012 року о 16 год. 30 хв. на вулиці Новокостянтинівській в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Multivan» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Suzuki» д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON]. Згідно постанови Оболонського районного суду міста Києва від 18 вересня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. в дохід держави. Відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно висновку за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження №1828/15-54 від 27 лютого 2015 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок першого ДТП, що сталося 31 липня 2012 року, власнику автомобіля «Suzuki», модель Grand державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті пошкодження задньої частини кузова, складає 23 625 грн. 35 коп. Вартість проведення автотоварознавчого дослідження становить 1 328 грн. 40 коп. [PERSON] звертався до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну в результаті ДТП. Згідно розрахунку, наданого [PERSON], за період з 20 січня 2013 року по 16 квітня 2015 року 3 % річних за прострочення виплати страхового відшкодування складає 1 522 грн. 21 коп. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. З матеріалів справи вбачаться, що в результаті дорожньо-транспорної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача. Оскільки відповідальність особи, винної у вчиненні ДТП, застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто», останнє зобов'язане відшкодувати позивачу завдані збитки. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, вимога [PERSON] в частині стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» 6 812 грн. 38 коп. пені також є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. За таких обставин, суд, враховуючи розмір страхового відшкодування, вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних у розмірі 1 552 грн. 21 коп. Заявляючи позовну вимогу про стягнення 3 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду, [PERSON] не звернув увагу, що між ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та [PERSON] виникли договірні зобов'язання і страховим полісом, укладеним між ними, не передбачена виплата відшкодування за спричинену моральну шкоду, яка була завдана третій особі, тобто позивачу, внаслідок пошкодження її майна. Що стосується вимоги позивач про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З матеріалів справи вбачається, що позивач уклав з адвокатом Петруня А.В. угоду №2 про надання правової допомоги. Адвокат Петруня А.В. на виконання умов договору підготував та подав позовну заяву 22 квітня 2015 року, яка в силу вищезазначеної статті є окремою процесуальною дією поза судовим засіданням. На зазначений період мінімальна заробітна плата встановлена на рівні 1 218 грн., час, витрачений на підготовку та складання позовної заяви адвокатом позивача, становить 4 години. Отже, розмір компенсації витрат на правову допомогу буде складати (1218*40%)*4 =1 948 грн. 80 коп. Отже, судові витрати позивача в даній справі, що мають бути стягненні з відповідача будуть складати судовий збір 358 грн. 08 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1 948 грн. 80 грн. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial