Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про скасування арешту майна, посилаючись на те, що 29.12.2008 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було винесено заочне рішення, яким було стягнуто з [PERSON] на користь ПП «Мегаполіс» 12168 грн. та судові витрати. 28.10.2009 року державним виконавцем Індустріального відділу ДВС було накладено арешт на автомобіль ГАЗ 2410, який належить позивачці. В подальшому судом було скасовано заочне рішення, однак державний виконавець арешт автомобіля не скасував. Просила скасувати арешт, який було накладено постановою державного виконавця Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ [PERSON] від 28.10.2009 року у виконавчому провадженні № 14993239 на автомобіль ГАЗ 2410, 1990 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], VIN код 04AUT0VIN01974126. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. У грудні 2017 року представник позивача заявив клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 18.12.2017 року витребувано з відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради копію постанови або інших документів, на підставі яких було внесено до Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про арешт майна [PERSON] від 13.12.2010 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2008 року було стягнуто з [PERSON] на корить Приватного підприємства «Мегаполіс» 12319,68 грн. (а. с. 14-15). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2009 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2008 року було скасовано і справи призначено до розгляду в загальному порядку (а. с. 16). Згідно довідки Територіального сервісного центру № 1241 від 24.03.2018 року (а. с. 18) автомобіль Газ 2410, 1990 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований за [PERSON]. Постановою державного виконавця Індустріального відділу ДВС від 28.10.2009 року накладено арешт на майно [PERSON], а саме автомобіль ГАЗ 2410, 1990 року випуску, держзнак АЕ 6759 АВ та оголошено заборону на його відчуження (а. с. 17). Згідно листа Індустріального відділу ДВС м. Дніпра № 3930 від 16.03.2018 року (а. с. 12) виконавче провадження № 14993239 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2863 від 09.02.2009 року, що видав Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська було знищено відповідно до Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Позивачка та її представник не надали суду постанову закінчення\~виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу. Також представник позивачки не надав суду доказів постановлення рішення суду по справі за позовом Приватного підприємства «Мегаполіс» до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення суми та моральної шкоди після скасування заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2008 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дані позовні вимоги заявлені передчасно та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed