Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 14 вересня 2007 року відповідно до кредитного договору № CVBHAE00000102 відповідачу був наданий кредит в сумі 31482 долари США 20 центів терміном до 13 вересня 2012 року. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконував належним чином договірні зобовязання в частині своєчасного погашення заборгованості суми кредиту та відсотків, у звязку з чим, станом на 29 лютого 2016 року допустив прострочену заборгованість по кредиту в сумі 110905 долари США 73 центів, яка складається з заборгованості по кредиту 2533 доларів 67 центів, заборгованості по процентах за користуванням кредитом 24907 доларів 10 центів, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 1465 доларів 20 центів та пені за несвоєчасне виконання зобовязання 81998 доларів 87 центів. Оскільки, відповідач у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з нього в примусовому порядку кредитну заборгованість в розмірі 110905 доларів США 73 цента, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 лютого 2016 року складає 3000000 гривень та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача не зявився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач відповідно до укладеного кредитного договору № CVBHAE00000102 від 14 вересня 2007 року, отримав від позивача кредит в сумі 31482 доларів США 20 центів з кінцем терміном повернення до 13 вересня 2012 року. На підставі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З\~положень\~кредитного договору та ст.ст.\~1054,\~1055 ЦК України\~вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільною законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. В порушення умов кредитного договору, станом на 29 лютого 2016 року відповідач допустив прострочену кредитну заборгованість в розмірі 110905 долари США 73 центів, яка складається з заборгованості по кредиту 2533 доларів 67 центів, заборгованості по процентах за користуванням кредитом 24907 доларів 10 центів, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 1465 доларів 20 центів та пені за несвоєчасне виконання зобовязання 81998 доларів 87 центів, що підтверджується розрахунком банку, який сторонами не оспорювався. Рішенням Новоселицького районного суду від 06 березня 2009 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості був задоволений та з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року в сумі 24409 доларів США 61 центів, що еквівалентно 190386 гривень 11 копійок. Відповідно до абз.2 п.17 Постанови\~Пленуму Вищого\~спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2\~ст.625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.\~526,\~599\~ЦК\~України. Відповідно до правової позиції Верховного суду України по справі № 6-1206цс15 від\~16 вересня 2015\~року, яка в силу\~ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, виходячи із системного аналізу ст.ст.\~525,\~526,\~599,\~611 ЦК України, змісту кредитного договору, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних\~санкцій,\~передбачених умовами договору та\~ЦК України. Таким чином, кредитор має право на стягнення суми за користування кредитом та за порушення виконання грошового зобов'язання, передбачені ст.ст.\~611,\~1048 ЦК України. --------- Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3\~статті 533 ЦК України\~). Такий порядок визначено\~Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений\~статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Такий порядок визначено\~Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору позивач зобовязався надати відповідачу кредитні кошти шляхом видачі через касу на строк з 14 вересня 2007 року по 13 вересня 2012 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 31482 долари США 20 центів на наступні цілі: купівля автомобіля у розмірі 23782 долари США 20 центів та у розмірі 7700 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користуванням кредитом відсотків у 0,84 % на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмір 0,14 % від суми виданого кредиту, а також єдино разової комісії в розмірі 1% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. \~ У звязку з тим, що відповідачка не виконує умови договору кредиту і не повернула позивачу отриману суму кредиту та передбачені кредитним договором інші обовязкові платежі, суд вважає, що кредитну заборгованість слід стягнути з неї в примусовому порядку. Визначаючи валюту стягнення кредитної заборгованості, суд враховує, що відповідно до розяснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК. За таких обставин, стягнення заборгованості за основною сумою кредиту, відсотків за ним та комісії повинно проводитись у валюті надання кредиту, з зазначенням еквіваленту до національної валюти\~гривні. Що стосується стягнення неустойки у вигляді штрафу та пені, обрахованої в іноземній валюті, то за правилами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 ЦК України\~законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. За ч. 1\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Згідно п. 4.1 укладеного між сторонами кредитного договору сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Положення ч. 2\~ст. 192 ЦК України\~та ч. 3\~ст. 533 ЦК України,\~Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»\~можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14. Оскільки пеня є способом забезпечення виконання зобовязання і одночасно відповідальністю позичальника за його неналежне виконання, то відповідно до закону та умов договору, мають стягуватись в гривнях. Тому, вимога банку про стягнення пені в іноземній валюті не відповідає вимогам закону та договору. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути кредитну заборгованість станом на 29 лютого 2016 року у вигляді заборгованості по кредиту в сумі 28906 доларів США 86 цента, що еквівалентно 563394 гривень 71 копійка та пеню за несвоєчасне виконання кредитних зобовязань в розмірі 1598158 гривень. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 192, 526, 530, 533, 559, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 616, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

Outcome: partial