overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

У жовтні 2015 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, вказуючи на те, що [INFO] помер її син, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина в вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS], грошового вкладу в сумі 1.89 грн. на особистому рахунку [NUMBER] в відділені «Ощадбанк» №171/067 та 335 акцій ПАТ «ММК ім. Ілліча», які зберігаються за адресою:м. Маріуполь, вул. Левченко, 1. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були його батько, [PERSON] та мати - [PERSON], заявник по справі. На момент смерті [PERSON], [INFO], він не звертався до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини. Прохала встановити факт прийняття спадщини. Заявник та представник заявника в судове засідання не з'явились, надіславши на адресу суду лист, в якому прохають справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та прохають суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду лист, в якому залишає рішення по справі на розсуд суду, прохає справу розглянути за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном Як вбачається з наданих суду матеріалів, заявник є рідною матір'ю померлого [INFO] спадкодавця [PERSON], якому за життя належало наступне майно: 1/3 частки квартири [ADDRESS], грошового вкладу в сумі 1.89 грн. на особистому рахунку [NUMBER] в відділені «Ощадбанк» №171/067 та 335 акцій ПАТ «ММК ім. Ілліча», які зберігаються за адресою:м. Маріуполь, вул. Левченко, 1 (а. с. 8,9,10,11,12-13, 14). Після його смерті заявник та батько спадкодавця, [PERSON], фактично прийняли спадщину. [INFO] [PERSON] помер, на момент смерті він не звертався до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини. Факт прийняття спадщини підтверджується фактичним утриманням нерухомого майна заявником, який постійно мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6-7). Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, факти, викладені в ній - знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У жовтні 2015 року заявник звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеною заявою, в якій просила оголосити громадянина [PERSON], [INFO], померлим. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що за судовим рішенням від 21 травня 2015 року [PERSON] було визнано безвісно відсутнім, а у серпні 2015 року була закрита оперативно-розшукова справа з розшуку останнього. Станом на даний час [PERSON] не розшукано, місце його перебування нікому не відоме (а. с. 2). У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Розглянувши заяву, суд доходить висновку про її обґрунтованість і вважає за можливе її задовольнити, виходячи з наступного. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року [PERSON], [INFO], за заявою його дружини [PERSON] було визнано безвісно відсутнім, рішення про що набрало законної сили 02 червня 2015 року (а. с. 61). Постановою Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України від 27 серпня 2015 року було закрито оперативно-розшукова справа з розшуку [PERSON], [INFO] (а. с. 62). Згідно ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Оцінюючи всі докази дослідженні у судовому засіданні, суд вважає за можливе задовольнити дану заяву та визнати [PERSON], [INFO], померлим з дня набрання законної сили даним судовим рішенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У жовтні 2015 року заявник звернулась до суду із вказаною заявою. Заява обґрунтована необхідністю встановлення юридичного фату із подальшим оформленням документів щодо дитини на батьківщині заявника. Суд оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку що заява підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] року у Завника та її чоловіка народилася дочка - [PERSON] в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства та яка має генетичну спорідненість із Заявником. Дана обставина підтверджується довідкою про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом, виданою 26.05.2015 року Медичним центром «ВІОТЕХСОМ». 29 квітня 2015 року [PERSON], а саме сурогатна мати, яка народила зазначену дитину надала свою згоду на реєстрацію Заявника та її законного чоловіка батьками дитини. 29 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було видано свідоцтво про народження на ім'я дитини [PERSON], де матір'ю дитини зазначена Заявник. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. На підставі ч. 2 ст. 123 СК України, у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям (чоловіком та жінкою) в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя. Заявник є громадянкою Великої Британії та Північної Ірландії. Із змісту заяви вбачається зо заявник має намір покинути Україну та повернутися додому до Великої Британії. Для цього їй необхідно оформити паспортний документ для дитини. За законом Великої Британії та Північної Ірландії для того, щоб зареєструвати та надати паспортний документ дитині, яка була народжена шляхом застосування допоміжних репродуктивних технологій, необхідно отримати Розпорядження суду Великої Британії про міру спорідненості у відповідності до Акту Великої Британії про запліднення людини та ембріології (2008 року), незважаючи на видане свідоцтво про народження дитини україні, де така дитина була народжена. Таке розпорядження може бути видане лише на підставі доведеності спорідненості між дитиною та батьками. Доказами, що підтверджують факт спорідненості дитини із Заявником є: 1. Свідоцтво про народження дитини, видане в Україні; 2. Копія медичного свідоцтва про народження; 3. Довідка про генетичну спорідненість плода із матір'ю та батьком; 4. Заява сурогатної матір про згоду зареєструвати Заявника в органах РАГС в Україні як мати дитини. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви та як наслідок їх задоволення. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

у жовтні 2015 року заявник звернулася до суду з зазначеною заявою, посилаючись на те, що вона разом зі своєю матірю бажають укласти договір дарування нерухомого майна, однак для оформлення зазначеного договору необхідно сплатити податок, оскільки підстав для звільнення від його сплати вони не мають через те, що неможливо встановити пряму лінію споріднення між нею та матірю через розбіжності у прізвищах, а саме прізвище заявника у паспорті зазначено як «Андріянова», а матері як «Махракова». У зв'язку з цим, заявник просить суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що вона [PERSON] є рідною донькою [PERSON]. У судове засідання заявник та її представник з'явилися, заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання з'явилася, проти задоволення заяви не заперечує та підтверджує факт того, що [PERSON] являється її донькою. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: [PERSON] народилася [INFO] в м. Ставрополь, батьками записані: батько [PERSON] мати [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ДШ №157854, виданого 18.05.1962 року (а.с.11). З даних паспорта громадянина України серії КО №066569, виданого 14.02.2000 року Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області слідує, що заявник записана як [PERSON],[INFO], уродженка м.Ставрополь (а.с.7). З даних паспорта громадянина України серії КО №085240, виданого 16.02.2000 року Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області слідує, що заінтересована особа записана як [PERSON],[INFO], уродженка м. Грозний (а.с.12). З свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КЕ №255473 від 03.07.1971 року вбачається, що [PERSON] не змінювала дівоче прізвище «Махракова» після укладення шлюбу з [PERSON] (а.с.15). В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для звільнення його від сплати податку при оформленні договору дарування. Відповідно до положень частини 1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. При таких обставинах справи суд вважає доведеним факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як між рідними донькою та матірю відповідно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У жовтні 2015 року заявник звернулася до суду із заявою, у якій просила надати право на укладення шлюбу між нею та [PERSON]. На обґрунтування своєї вимоги послалась на те, що вона є неповнолітньою. У січні 2014 року вона познайомилася з [PERSON], від якого завагітніла і має намір народити дитину. Батьки останніх не заперечують щодо реєстрації їхнього шлюбу. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що вона вагітна. Батьком дитини є [PERSON] Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа в судовому засіданні просить заяву задовольнити. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Заслухавши заявника та заінтересовану особу, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на таке. [PERSON] народилася [INFO] що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого 19.12.2014 року Червоноградським МС ГУ ТМС України у Львівській області. На даний час заявнику виповнилося [INFO], тобто остання не досягла шлюбного віку. Згідно з довідкою № 152 від 08.09.2015 року, виданою жіночою консультацією Червоноградської ЦМЛ, заявник перебуває на обліку по вагітності у жіночій консультації цієї лікарні, діагноз: вагітність 17-18 тижнів. [PERSON] народився [INFO], що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого 06.04.2006 року Червоноградським МВУМВС України у Львівській області. Згідно заяви [PERSON] від 15.10.2015 року, остання не заперечує проти реєстрації шлюбу між її дочкою [PERSON] та [PERSON] Відповідно до статті 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Згідно з поясненнями заявника, вона вагітна від [PERSON], у зв'язку з чим вказані особи мають намір зареєструвати шлюб до народження їхньої дитини. Ураховуючи наведене, суд вважає, що реєстрація шлюбу відповідає інтересам заявника, а тому заява задовольняється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У жовтні 2015 року заявники звернулися до суду із спільною заявою в порядку ст.234 ЦПК України про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 29 серпня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Вони спільно вирішили припинити їх шлюб, матеріальних та майнових претензій один до одного вони не мають про що між ними укладено нотаріально посвідчений договір. Заявниками спільно визначено місце проживання дітей з матір'ю та участь батька у вихованні та матеріальному забезпечені дітей. Розірвання шлюбу відповідає дійсній волі кожного з них і не порушує їх особисті та майнові права. У судове засідання заявники не з'явилися, надали заяви щодо розгляду справи у її відсутності на задоволенні заяви наполягали. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2001 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 500. Від даного шлюбу заявники мають дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч.3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою буть-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому заява є обґрунтованою та, відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У жовтні 2015 року заявники звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 21.08.2009 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу заявники мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, вони мають протилежні погляди на сімейне життя, спроби зберегти сім'ю виявилися безуспішними. Заявники досягли письмової угоди щодо виховання та утримання спільної дитини. Примирення між сторонами неможливе. Тому, заявники просили суд розірвати шлюб. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив суд їх задовольнити. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності та задовольнити вимоги заяви і розірвати шлюб. Суд, вислухавши пояснення заявника [PERSON], повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2009 року і від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 19.08.2015 року між заявниками було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини. Судом встановлено, що на момент звернення до суду сторони не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній, дитина проживає разом із заявницею [PERSON] Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей (ч. 1 ст. 109 СК України) Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У жовтні2015 року заявники звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 21.09.2012 року було зареєстровано шлюб. В шлюбі у заявників народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, вони мають протилежні погляди на сімейне життя, спроби зберегти сім'ю виявилися безуспішними. Заявники досягли письмової угоди щодо виховання та утримання спільної дитини. Примирення між сторонами неможливе. Тому, заявники просили суд розірвати шлюб, зареєстрований 21.09.2012 року. Заявники в судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення заявників, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2012 року. В шлюбі у заявників народився син [PERSON], [INFO]. 01.10.2015 року між заявниками було укладено договір про проживання, виховання дитини. Судом встановлено, що на момент звернення до суду сторони не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені приблизно з лютого 2015 року. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній, син проживає разом із заявницею [PERSON] Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей (ч. 1 ст. 109 СК України) Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] має бажання відновити свої дошлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У жовтні 2015 року заявники звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 23.12.1995 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу заявники мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, вони мають протилежні погляди на сімейне життя, спроби зберегти сім'ю виявилися безуспішними. Заявники досягли письмової угоди щодо виховання та утримання спільної дитини. Примирення між сторонами неможливе. Тому, заявники просили суд розірвати шлюб, зареєстрований 23.12.1995 року. Заявники в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, надіслали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Суд, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.12.1995 року і від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 17.09.2015 року між заявниками було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини. Судом встановлено, що на момент звернення до суду сторони не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній, син проживає разом із заявницею [PERSON] Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей (ч. 1 ст. 109 СК України) Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved