Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про усунення від права на спадщину. Позовна заява мотивована тим, що у 2015 році померли батьки сторін: [INFO] року - мати [PERSON], [INFO] року - батько [PERSON]. Батьки заповіту не складали. Після смерті [PERSON], [PERSON] їх єдиними спадкоємцями є рідні діти - сторони у справі [PERSON] та [PERSON], котрі в установленому законом порядку подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Позивач вважає, що [PERSON] слід усунути від права на спадщину, відкриту після смерті їх батьків, оскільки 24 серпня 2009 року відповідач разом з членами своєї сім'ї самоправно вселились до квартири батьків, у зв'язку з чим ізолювали позивача від надання допомоги батькам похилого віку, у тому числі медичної допомоги, перешкоджали в спілкуванні з друзями, працівниками соціальної служби, представниками медичних закладів, відключили міський телефон. Внаслідок таких дій відповідача батьки не мали можливості скласти заповіт. Від відповідача та членів її сім'ї постійно виходили погрози до батьків щодо фізичної розправи, вони приховували безпорадний стан батька [PERSON], який фактично останні 3 роки був недієздатною особою. Таким чином відповідач позбавила можливості батьків користуватись та розпоряджатись своїми правами в останні роки свого життя. Під час судового розгляду судом було залучено як третю особу [PERSON] (т. 2 а.с.125-127). У справі [PERSON] заявлявся зустрічний позов, котрий ухвалою суду повернутий у зв'язку з не усуненням недоліків (т. 2.а.с 145). Ухвалою суду від 25 січня 2017 року об'єднано в одне провадження вказану цивільну справу та цивільну справу № 757/51503/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадщину (т. а.с. ). Ухвалою суду від 26 травня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадщину залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON], яка є представником третьої особи [PERSON], та сама третя особа [PERSON], позовні вимоги не визнали. [PERSON] надала письмові заперечення (т. 2 а.с. 76-89). Зазначили, що позовні вимоги є безпідставними та надуманими. [PERSON] та члени її сім'ї постійно надавали допомогу померлим [PERSON], [PERSON], забезпечували їх їдою, одягом, медичними препаратами тощо, оскільки мали таку можливість та [PERSON] та члени її сім'ї (чоловік, двоє малолітніх дітей) постійно проживали з ними, а [PERSON] постійно приходила до батьків. Вказали, що [PERSON] не надавала належної допомоги своїм батькам, лише зрідка приходила до них додому та влаштовували скандали, сварки, внаслідок чого викликались працівники міліції та складались відповідні акти. Вона забрала паспорти батьків, позбавила їх можливості брати участь у голосуванні на виборах, зобов'язала матір видати їй довіреність на отримання коштів, у зв'язку з чим кошти з рахунку були зняті та потрачені нею на власні потреби. Складання актів з працівниками соціальних служб, виклики працівників міліції, звернення до суду із заявою про визнання батька недієздатним розцінюють як умисел [PERSON] в майбутньому пред'явити позов про усунення [PERSON] від права на спадщину, що і було зробленою. Крім того, [PERSON] зазначила, що вона та члени її сім'ї жодних протиправних дій відносно своїх батьків не вчиняли, належним чином виконували свої обов'язки щодо утримання батьків, брала участь у придбанні кардіологічного стимулятору для батька, а згодом у похованні батьків. Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність (т. 1 а.с. 137). Допитані як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] доглядала за батьками, передавала їм продукти харчування, ліки, гуляла з ними біля під'їзду будинку, відвідувала їх в лікарні. Також вказали, що їм відомо, що [PERSON] з членами своєї сім'ї постійно чинили перешкоди в користуванні квартирою [PERSON], в її побаченнях з батьками, спілкуваннях по телефону. Зазначили, що їм відомо про передачу записок від [PERSON] до [PERSON] через сторонніх осіб. Допитані як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт постійного догляду за померлими [PERSON] сім'єю [PERSON] та [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Не пред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Частиною 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вказане правило згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 30 травня 2008 року стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Отже для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: 1. ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання 2. перебування спадкодавця в безпорадному стані 3. потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Судом встановлено, що у 2015 році померли: [INFO] року - [PERSON], [INFO] року - [PERSON], котрі були батьками сторін [PERSON] та [PERSON] Будь-яких слідів насильницької смерті у померлих не виявлено (т. 1 а.с. 240, 241). Померлі за час життя заповіту не складали. Після смерті [PERSON], [PERSON] єдиними їх спадкоємцями є рідні діти - сторони у справі [PERSON] та [PERSON], котрі в установленому законом порядку подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що стверджується матеріалами спадкових справ (т.1 а.с. 139-186). Крім того, заяву про прийняття спадщини подала [PERSON], донька [PERSON], котра на час смерті [PERSON], [PERSON] проживала з ними (т. 1 а.с. 146-147, 181-182). На час смерті [PERSON] у квартирі [ADDRESS], що належала [PERSON], [PERSON], позивачу [PERSON] та її сину [PERSON] проживала їх внучка [PERSON] зі своїм чоловіком та двома малолітніми дітьми, що визнається сторонами. [PERSON], [PERSON], [PERSON] були вселені у спірну квартиру у серпні 2009 року, а зареєстровані в [ADDRESS]. Проте рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2011 року сім'ю [PERSON] виселено з квартири [ADDRESS] без надання іншого приміщення, котре ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2011 року залишене без змін (т. 1 а.с. 21-24). Вказане рішення суду фактично виконано, що стверджується постановами про закінчення виконавчого провадження та актами державного виконавця (т.2 а.с. 8-12). Крім того судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.01.2014 року у вказану квартиру вселено [PERSON] та сім'ю [PERSON] виселено без надання іншого приміщення, котре ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2014 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 6 серпня 2014 року залишене без змін (т. 1 а.с. 32-44). Проте зазначене рішення не виконане, [PERSON] у квартиру по даний час не вселилась. Враховуючи, що у спірній квартирі [ADDRESS] проживала та проживає донька відповідача [PERSON] - [PERSON] разом зі своєю сім'єю: чоловіком та двома дітьми, то відповідач, будучи зареєстрованою за іншою адресою, мала можливість доглядати за своїми батьками, надавати їм допомогу. Судом також встановлено, що померлі [PERSON] та [PERSON] перебували в безпорадному стані та потребували стороннього догляду, допомоги та піклування, що зумовлено їх похилим віком, а також наявністю тяжких хвороб. Вказані обставини у судовому засідання сторонами не оспорювались та визнавались. Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 250 від 30 березня 2015 року [PERSON] страждав на стійкий хронічний психічний розлад та за своїм психічним станом не був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 1 а.с. 48-51). У зв'язку з цим Печерським районним судом м. Києва розглядалась цивільна справа за заявою [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним, провадження у якій 9 листопада 2015 року закрито у зв'язку з його смертю (т. 1 а.с. 114). Отже померлі батьки потребували сторонньої допомоги обох своїх доньок: позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], котрі мали можливість надавати допомогу своїм батькам, опікуватись ними. Тому з твердженнями позивача, що батьки потребували саме сторонньої допомоги [PERSON] суд не погоджується. При цьому доводи позивача, що [PERSON] мала можливість надати допомогу батькам, ним опікуватись, але цього не робила, спростовується зібраними у справі доказами. Так, допитані як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили у судовому засіданні факт постійно проживання [PERSON] з членами її сім'ї разом з померлими [PERSON] та постійного догляду [PERSON] за своїми батьками. Зазначили, що відповідач постійно піклувалась про своїх батьків, купувала їм їду, одяг, ліки, дбала про них. Вказали, що [PERSON] тяжко було самій доглядати за померлими, оскільки в неї на утриманнф знаходились двоє малолітніх батьків, у зв'язку з чим [PERSON] як її мати, допомагала по догляду за внуками та престарілими батьками. [PERSON] постійно потребували стороннього догляду, оскільки через похилий вік без допомоги не могли самостійно пересуватись. Померлі були завжди були чисті, охайні, доглянуті. [PERSON], періодично підвищувала тон своєї розмови з батьками, враховуючи, що [PERSON] погано чули. Іноді переходила на крик після дзвінків або відвідувань батьків [PERSON], котра була улюбленицею померлої [PERSON], враховуючи, що після спілкування позивача з померлою матір'ю, [PERSON] починала розмови з приводу квартири, приватизацію якої відповідач не визнає, а також різних справ, що перебували у провадженнях судів. Здійснення догляду за батьками відповідачем [PERSON] стверджується і актом від 4.05.2011 року, відповідно до якого за [PERSON] постійно доглядали сім'я [PERSON] та [PERSON], яка з ними проживала (т. 2 а.с. 3-4). Відповідно до акту від 10.12.2012 року Громадської організації «Українське об'єднання військовослужбовців» при огляді місця проживання [PERSON] встановлено, що [PERSON] проживають з сім'єю [PERSON], котра за ним здійснює догляд та залучає для цього своїх батьків [PERSON]. Квартира чиста, видно, що поступово в ній робиться ремонт, [PERSON] охайні, доглянуті, займають найменшу, але зручну та теплу кімнату. На запитання комісії [PERSON], вказав, що догляд здійснює [PERSON], її чоловік, [PERSON] зі своєю сім'єю, а [PERSON] дуже рідко приходить. Вказав, що [PERSON], [PERSON] і [PERSON] постійно сваряться за квартиру, [PERSON] ніхто не бив, а гроші забирає з пенсії [PERSON]. Ключів від квартир у них немає, оскільки вийшовши на вулицю вони наражають на себе небезпеку, часто падають, потребують стороннього догляду. Встановлено, що у старих відсутні паспорти, які забрала [PERSON] (т. 2 а.с. 41-44). Листи та акт Печерської в м. Києві державної адміністрації щодо здійснення виклику дільничного лікаря-терапевта, на котрі посилається [PERSON] як на підставу для задоволення позовних вимог, не підтверджує ухилення [PERSON] від надання допомоги своїм батькам, а лише підтверджує, що [PERSON] не могли відчинити двері 22 та 23 квітня 2012 року, 7 квітня 2014 року, 1 липня 2015 року (т. 1 а.с. 69-73) та відсутність дома відповідача. Вказане в черговий раз доводить безпорадність [PERSON] та їх потребу у сторонній допомозі. Судом також встановлено, що [PERSON] купувала ліки для батьків (т. 2 а.с. 6) та надавали кошти для здійснення [PERSON] оперативного втручання у вересні 2013 року (т. 3 а.с. 50). При цьому суд погоджується з доводами відповідача про відсутність усіх квитанцій щодо придбання ліків, продуктів харчування для батьків, відсутність відповідних записів щодо їх вживання батьками, оскільки їх не збирання пояснюється тим, що це є нормальним для кожної пересічної людини і відсутністю умислу в подальшому доводити здійснення постійного догляду за батьками через можливе подання позову [PERSON] про усунення її від права на спадщину. Інші доводи позивача про те, що [PERSON] боялися проживати з [PERSON] (т. 1 а.с. 88-91,98-101, 108-109, а.с. 196-205), членами її сім'ї, що до [PERSON] постійно застосовувались погрози фізичної та психологічної розправи, що чоловік відповідача наносив тілесні ушкодження [PERSON] (т. 1 а.с. 93-97, 194-196, 211-215, т. 3 а.с. 54-58), спростовуються іншими зібраними у справі доказами, а саме: - заявою [PERSON], відповідно до котрої вона нічого не писала, ні яких документів не підписувала (т. 1 а.с. 83) постановою Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві про відмову у порушенні кримінальної справи від 25.11.2011 року за ст. 129, 296 КК України відносно [PERSON] та [PERSON] з приводу нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] (т. 1 а.с. 118-119) - постановою Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві про відмову у порушеннв кримінальної справи від 9.11.2011 року за ст. 296 КК України відносно побиття [PERSON] [PERSON] у зв'язку з відсутністю складу злочину (т. 3 а.с. 47-48) - висновком від 11.10.2010 року Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві за результатами перевірки заяви [PERSON], що правовідносини, які виникли між сестрами, носять цивільно-правовий характер (т. 1 а.с. 92 ). Докази, а саме: акти від 1 березня 2013 року (т. 1 а.с. 26-28), від 7 травня 2013 року (т. 1 а.с. 30-31), заяви [PERSON] від 10 грудня 2012 року щодо необхідності виселення через ненормальну поведінку чоловіка [PERSON] (т. 1 а.с. 66-69), довіреності від [PERSON], [PERSON] на представництво інтересів [PERSON] від 18 січня 2011 року, від 28 грудня 2011 року (т. 1 а.с. 52-55), [PERSON] від 12 липня 2011 року (т. 1 а.с. 55-58), довідка з лікарні відновного лікування ВМУ СБУ від 27 липня 2011 року, що останні 2 роки під час перебування [PERSON] в лікарні їх відвідує лише [PERSON] (т. 1 а.с. 59), лист Печерської РДА від 16 березня 2012 року № 48 - [PERSON] з чоловіком чинять перешкоди [PERSON] у догляді за батьками (не передає ліки, продукти, чинити перешкоди у спілкуванні) (т. 1 а.с. 60), досліджені в судовому засіданні диски із записами розмов експертизи (т. 2 а.с. 60-75, 144) свідчать лише про неприязні відносини, які склались між померлими [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При цьому суд бере до уваги, що у січні 2014 р. [PERSON] подавав апеляційну скаргу на рішення суду про скасування рішення про виселення [PERSON] з мотивів того, що сім'я [PERSON] його доглядають (т. 1 а.с. 12-113). Аналогічна касаційна скарга, яка ним була підписана, подана ним 9 квітня 2014 року (т. 1 а.с. 114-115). Наявність неприязних відносин між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснюється постійними судовими процесами між ними з приводу права володіння квартирою [ADDRESS], які перебували на розгляді: - у Дніпровському районному суді м. Києва - справа за позовом [PERSON]І, до [PERSON] про захист,честі, гідності, спростування неправдивих відомостей,в відшкодування моарлньої шкоди (т. 2 а.с. 11); - у Печерському районному суді м. Києва - справа за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON],, [PERSON], [PERSON], Відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації (т. 2 а.с. 119-120) - у Печерському районному суді м. Києва справи за позовом [PERSON] [PERSON],, [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи [PERSON] про визначення порядку користування квартирою (т. 2 а.с. 21). - у Печерському районному суді м. Києва - справа за позовом за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], терті особи [PERSON], Печерське РК ГУ МВС України в м. Києві про усунення перешкод в користування правами та зобов'язання вчинити дії (т. 2 а.с. 114) - в Окружному адміністративному суді м. Києва від 13 липня 2016 року - справа за позовом [PERSON] до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії (т. 3 а.с. 113) - у Печерському районному суді м. Києва - справа за заявою [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про перегляд ухвали від 27 серпня 2015 року, 16 січня 2014 року за нововиявленими обставинами (т. 3 а.с. 121). Суд погоджується з Інформацією для судових органів від Ради організації ветеранів Служби України «Щит» від 25 листопада 2013 року, що [PERSON] перебували у складній морально-психологічній та побутовій обстановці, зважаючи на відсутність бажання до нормалізації стосунків між сестрами, від чого страждали (т. 1 а.с. 64). Щодо звернення членів ДВК з приводу не допуску [PERSON] до квартири [PERSON] для їх голосування 14.11.2012 року (т. 1 а.с. 116), на що посилається позивач як на підставу для задоволення позову, то суд погоджується з доводами [PERSON], що члени ДВК не були допущені у зв'язку з відсутністю документів - паспортів її батьків, котрі необхідні були для голосування, та котрі забрала [PERSON] (т. 1 а.с. 117). Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зводяться лише до того, [PERSON] доглядала за батьками, передавала їм продукти харчування, ліки, гуляла з ними біля під'їзду будинку, відвідувала їх в лікарні, а також до того, що їм відомо, що [PERSON] з членами своєї сім'ї постійно чинили перешкоди в користуванні квартирою [PERSON], в її побаченнях з батьками, спілкуваннях по телефону. Проте, такі показання свідків не спростовують наведених висновків суду. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки під час судового розгляду не встановлено, що відповідач [PERSON] ухилялася від надання допомоги спадкодавцям [PERSON], які через похилий вік, тяжку хворобу перебували у безпорадному стані. Крім того, суд враховує і те, що [PERSON], будучи співвласником квартири, де проживали батьки, маючи рішення суду на вселення в неї, та будучи також донькою [PERSON], будь-яких дієвих заходів щодо здійснення постійного догляду та надання допомоги зі своєї сторони на вживала. Дії [PERSON] носили не постійний, епізодичних характер, що ще раз підтверджує здійснення щоденного догляду сім'єю [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed