Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Млинівського районного суду Рівненської області з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: грошових коштів депозитного вкладу за договором банківського вкладу «Депозит плюс» № [NUMBER] у ПАТ «КБ Приватбанк», виділивши йому у приватну власність 55\~500 гривень. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що він з 19.10.2013 року по 09.10.2018 р. перебував у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей у них немає. Під час шлюбу подружжям було відкрито у ПАТ «КБ Приватбанк» депозитний рахунок на ім`я відповідача [PERSON] .. Так, 11.05.2015 року між ПАТ «КБ Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу «Депозит плюс за №SAMDNWFD0070614503001 та внесено на рахунок банку 30000 (тридцять тисяч) гривень, при умовах їх зберігання із нарахуванням відсотків та можливістю збільшувати суму та строк депозиту. Вказані грошові кошти були отримані ними в якості грошових подарунків від батьків з нагоди їх одруження. Окрім основного договору, були ще укладені дві додаткові угоди про збільшення відсоткових ставок за депозитом. Також, протягом травня 2015 року червня 2016 року позивач та відповідач неодноразово поповнювали депозитний рахунок власними коштами. Після розірвання шлюбу відповідач відмовилася визнати право позивача на частку в їх депозитному вкладі, в результаті чого він не взмозі отримати належні йому за законом грошові кошти. 11 жовтня 2019 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області відкрито провадження у даній цивільній справі та витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо договору банківського вкладу №SAMDNWFD0070614503001 між ПАТ «КБ Приватбанк» та [PERSON] .. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю. (а.с. 42) Відповідач в судове засідання не з`явилася, \~хоча про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи була\~завчасно повідомлена\~у встановленому порядку за допомогою судової повістки, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов, чи пояснень по суті справи, на адресу суду не надіслала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явилася на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно повідомлена про час, місце і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встанволено, що відповідно до заочного рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 9 жовтня 2018 року у справі № 566/497/18 (а.с. 9) було розірвано шлюб, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 19 жовтня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Під час шлюбу, подружжям на підставі договору банківського вкладу «Депозит плюс» за №SAMDNWFD0070614503001 від 11.05.2015 року укладеного між ПАТ «КБ Приватбанк» та [PERSON] відкрито депозитний рахунок та внесено спільні грошові кошти. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 61 СК України визначає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтями 68,\~69\~Сімейного кодексу України передбачено, що \~ розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зі змісту ч.1 ст.71 СК України вбачається, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З витребуваної судом інформації щодо договору банківського вкладу №SAMDNWFD0070614503001 між ПАТ «КБ Приватбанк» та [PERSON] вбачається, що станом на 10.11.2019 року сума депозиту становить 110817 гривень. \~ Як вбачається із матеріалів справи, сторони не дійшли взаємної згоди щодо поділу спільних коштів на депозитному рахунку, тому суд приходить до висновку про необхідність поділу цих коштів у відповідності до ч.1 ст. 70 ЦК України, тобто порівну.\~ Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, то сума сплаченого ним судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved