Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У жовтні 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.09.2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 2010316 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, в подальшому 16.09.2014 року укладено додатковий договір № 1 до даного договору. Згідно з укладеним договором банк видав відповідачеві кредитну картку, відкрив картковий рахунок та надав кредит у сумі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 28,00% річних, процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом - 35% річних. Оскільки [PERSON] своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування ним у строки, визначені договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 11 732 грн. 04 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки на зареєстроване місце проживання, тому відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 11.09.2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 2010316 про відкриття обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та в подальшому 16.09.2014 року укладено додатковий договір № 1 до даного договору. Відповідно до умов додаткового договору № 1 до договору № 2010316 про відкриття та обслуговування рахунку відповідачу надано кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у сумі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 28,00% річних; процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом - 35 % річних. Кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] , які він використав у повному обсязі. Однак [PERSON] систематично не виконував взяті на себе за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № [NUMBER] зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, станом на 11.05.2018 року допустив заборгованість у сумі 11 732 грн. 04 коп., з яких 7 727 грн. 79 коп. основної заборгованості (простроченої), 183 грн. 77 коп. процентів за користування кредитом (строкові), 1 961 грн. 78 кор. процентів за користування кредитом (прострочені), 1 266 грн. 35 коп. пені за прострочену заборгованість, 12 грн. комісії за розрахунково-касове обслуговування (прострочена), 355 грн. 48 коп. інфляційні втрати на суму простроченого кредиту, 89 грн. 17 коп. інфляційні втрати на суму нарахованих і несплачених процентів та 108 грн. 61 коп. три проценти річних на суму простроченого кредиту, 27 грн. 09 коп. три проценти річних на суму нарахованих і несплачених процентів. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно з п. 4.4 додаткового договору № 1 до договору № 2010316 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки у разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Пеня за неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором складає 1 266 грн. 35 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved