Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до Соборної районної у місті Дніпрі ради, третя особа - [PERSON] , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради №124 від 20 квітня 2018 року про визначення [PERSON] способу участі у вихованні дитини [PERSON] , 2017 року народження. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що 29 березня 2016 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис за № 236. [INFO] від цього шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] . На теперішній час [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, донька проживає разом з позивачем. [PERSON] звернувся до Виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради із заявою про визначення йому способу участі у вихованні доньки [PERSON] наступним чином: 4 дні на тиждень, в тому числі 3 робочі дні та 1 вихідний. Рішенням Виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради №124 від 20 квітня 2018 року [PERSON] було встановлено порядок побачень з донькою наступним чином: кожної середи та кожної суботи в період з 08:00 години до 12:00 години протягом 1,5 години з урахуванням часу годування та сну дитини в присутності матері. Позивач вважає, що на даному етапі життя та розвитку дитини, Виконавчим комітетом Соборної районної у м. Дніпрі ради було надано [PERSON] завеликий проміжок часу для спілкування з дитиною, без врахування її вікових потреб та етапів розвитку дитини її віку, а враховано насправді лише право батька на участь у вихованні дитини. Тому просила суд скасувати вищевказане рішення. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, справу просила розглянути без її участі. Представник Органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради Голик О.І. надала до суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позову, справу просила розглянути без її участі. Крім того, в матеріалах справи наявний відзив представника Соборної районної у м. Дніпрі ради від 30 травня 2018 року, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки жодних підстав для визнання рішення виконавчого комітету №124 від 20 квітня 2018 року протиправним немає, документальні докази зі сторони позивача відстуні. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, без фіксування процесу технічними засобами та винести по справі рішення на загальних підставах, встановлених главою 7 розділу III ЦПК України. Вивчивши позиції сторін, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] з 29 березня 2016 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис за № 236 (а.с. 6). Від цього шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. З аналізу зазначених вище норм вбачається, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов`язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини. При вирішенні цього конкретного спору про оскарження рішення, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти, а також норми Конституції України та законодавства, що регулює ці питання. Так, статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Відповідно до ст. 291 ЦК України фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім`єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених Конституцією України. Рішенням Виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради №124 від 20 квітня 2018 року встановлено порядок побачень [PERSON] з донькою, [PERSON] , 2017 року народження, таким чином: кожної середи та кожної суботи в період з 08:00 год. по 12:00 год., протягом 1,5 години з урахуванням часу годування та сну дитини в присутності матері (а.с. 9-10). Відповідно до п. 73 постанови КМУ від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльнсоті органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Участь у вихованні дитини та уразі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюється рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей. Відповідно до відзиву представника позивача, [PERSON] додав до своєї заяви належний пакет документів. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 19 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що рішення виконавчого комітету прийняте відповідно до чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги результат вирішення справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду і пов`язаних з розглядом даної справи.

Outcome: dismissed