Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

У жовтні 2020 року представник позивача звернулася до суду із зазначеною позовної заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] . На теперішній час позивач є особою пенсійного віку, яка втратила працездатність, останні роки хворіє, потребує лікування, на яке витрачає майже всю пенсію. Ніякої соціальної допомоги позивач, окрім пенсії у розмірі 1712,00 грн., не отримує. Відповідач матеріальної допомоги на утримання батька у добровільному порядку не надає. Просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 01.10.2020 року і довічно. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, у розмірі 600-700 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку КНП «Каховський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Каховської районної ради» у невропатолога, сімейного лікаря з діагнозом: постінфарктний кардіосклероз, миготлива аретмія, гіпетонічна хвороба ІІІ Ст., наслідки перенесеного ГПМК, ДЕП ІІІ на фоні перенесеного ГПМК і ЧМТ з перехресною пірамідною недостатністю та помірним вести було-атактичним синдромом, періодично проходить стаціонарне лікування, потребує постійного прийому симптоматичної терапії (а.с. 7). Ніякої соціальної допомоги позивач, окрім пенсії у розмірі 1712,00 грн., не отримує (а.с. 8, 9). Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 надано роз`яснення, що згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. У ході розгляду справи встановлено, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію, яка дорівнює прожитковому рівню для осіб, які втратили працездатність, останні роки хворіє, перебуває на обліку КНП «Каховський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Каховської районної ради» у невропатолога, сімейного лікаря, періодично проходить стаціонарне лікування, потребує постійного прийому симптоматичної терапії та лікування. На придбання медикаментів [PERSON] несе значні (зважаючи на розмір його місячного доходу) витрати (а.с.99-101). На думку суду, зазначена обставина свідчить про те, що призначена позивачеві пенсія у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб не може забезпечити його життєдіяльність на належному рівні, тому він з урахуванням стану здоров`я потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, має двох малолітніх дітей (2008 та 2014 року народження), на утримання яких відповідно до рішення суду сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що інших повнолітніх дітей, дружини чи батьків, від яких позивач може одержувати утримання, у нього немає і це не спростовано відповідачем, як і немає інших, крім пенсії, доходів, а також зважаючи на те, що потреба щомісячно одержувати утримання від сина у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) позивачем не доведена, суд вважає достатнім визначити розмір аліментів у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству. Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягають стягненню судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial