Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

У жовтні 2019 року заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання його батька - [PERSON] разом зі спадкодавцем - дружиною [PERSON] , померлою [INFO] , в період з 16.11.2004 року по вересень 2012 року за адресою: [ADDRESS] , з вересня 2012 року по [INFO] в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування своєї заяви вказав на те, що він є рідним сином [PERSON] і [PERSON] . Їм утрьох було передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . У 2004 році його батьки переїхали жити і зареєстрували своє місце проживання у квартирі [ADDRESS] , яка належала батькам на праві власності, а згодом була переоформлена на племінника. [INFO] померла його мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, що складалася з 1/3 частки квартири [ADDRESS] . На день її смерті разом з нею був зареєстрований лише батько - [PERSON] . З заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори ніхто не звертався. У зв`язку з тим, що його мати тяжко хворіла, а батько за станом свого здоров`я не мав можливості доглядати матір, тому з березня 2012 року він змушений був забрати батьків проживати в квартиру за адресою: [ADDRESS] , щоб надавати їм належний догляд. Після смерті матері батько залишився проживати разом з ним, бо стан його здоров`я не давав йому можливості мешкати самому. Вони мешкали разом, вели спільний бюджет, разом харчувалися, були пов`язані спільним побутом, проводили спільні покупки тощо, заявник повністю забезпечував батька лікуванням. [INFO] помер його батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, що складалася з 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належала батькові на підставі свідоцтва про право власності, а також з 1/3 частини квартири, що фактично була успадкована батьком після смерті матері. Він звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець першої черги, але йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де зазначено, що для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, протягом яких спадкоємці за законом чи за заповітом можуть відмовитися від спадщини, прийняти її, відкликати раніше подані заяви. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2019 року у цивільній справі № 204/3663/19 встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем - його батьком, [PERSON] , померлим [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , з вересня 2012 року по 28 листопада 2017 року. З вказаним рішенням суду він звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець першої черги після смерті батьків. Проте, 25 вересня 2019 року державним нотаріусом йому знову було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки згідно з довідкою № 2 від 01.03.2019 року, виданою ОСББ «Житлове товариство «Жовтневе» від 01.03.2019 року, [PERSON] з 16.11.2004 року по день своєї смерті - [INFO] була зареєстрована разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а в наданому рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2019 року встановлено факт постійного проживання заявника разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з вересня 2012 року по 28.11.2017 року. Тому, для отримання ним спадщини після смерті своїх батьків необхідно встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] її чоловіком [PERSON] або сином [PERSON] . Тож, йому було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала в повному обсязі заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення і просила задовольнити її в повному обсязі. Представник Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у зв`язку з виробничою завантаженістю. Вислухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що заявник, [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження Серії [NUMBER] , виданим 15.01.1963 року Міжрайонним бюро ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 188 від 15.01.1963 року (а.с.6). При цьому, судом встановлено, що: - [PERSON] (мати заявника) померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть Серії [NUMBER] , виданим 22.03.2013 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 2038 від 22.03.2013 року (а.с.9); - [PERSON] (батько заявника) помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть Серії [NUMBER] , виданим 29.11.2017 року Новокодацьким районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 2110 від 29.11.2017 року (а.с.12). Після їхньої смерті відкрилася спадщина на належне їм майно, яке, зокрема складається з квартири [ADDRESS] , в якій кожному із спадкодавців належало по 1/3 частині квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15.01.1997 року (а.с.7). Заявник стверджує, що спадщину після смерті його матері прийняв його батько, оскільки був зареєстрований з нею за однією і тією ж самою адресою, а також вони проживали разом. Наразі заявник звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , в тому числі з урахуванням частини спадщини, яку отримав останній після смерті своєї дружини - [PERSON] . Проте, 05 березня 2017 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки ним не було доведено факт прийняття спадщини після смерті спадкодавця спільним проживанням. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2019 року у цивільній справі № 204/3663/19 було встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем - його батьком, [PERSON] , померлим [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , з вересня 2012 року по 28 листопада 2017 року. В той же час, 25 вересня 2019 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки згідно з довідкою № 2 від 01.03.2019 року, виданою ОСББ «Житлове товариство «Жовтневе» від 01.03.2019 року, [PERSON] з 16.11.2004 року по день своєї смерті - [INFO] була зареєстрована разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а в наданому рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2019 року встановлено факт постійного проживання заявника разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з вересня 2012 року по 28.11.2017 року. З урахуванням зазначених обставин, заявник просив встановити факт постійного проживання його батька - [PERSON] разом зі спадкодавцем - дружиною [PERSON] , померлою [INFO] , в період з 16.11.2004 року по вересень 2012 року за адресою: [ADDRESS] , з вересня 2012 року по [INFO] в квартирі [ADDRESS] . Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу же положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що покійні [PERSON] і [PERSON] з 16.11.2004 року по день смерті були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житлове товариство «Жовтневе» від 01.03.2019 року за вих. № № 32-33 (а.с.10-11). В той же час, судом встановлено, що фактично [PERSON] з 01.09.2012 року по [INFO] (день смерті), а [PERSON] з 01.09.2012 року по 28.11.2017 року (день смерті) проживали разом зі своїм сином - [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , яка є сусідкою і проживає у квартирі [ADDRESS] , та [PERSON] , яка є дружиною заявника. Таким чином, судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що батьки заявника постійно проживали разом не оспорюється, а заявлена ним заява покликана на підтвердження наявності цього факту. Під час розгляду даної справи судом не було встановлено третіх осіб, права і інтереси яких можуть бути порушені встановленням даного факту, у зв`язку з чим суд вважає можливим задовольнити дану заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаних обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає можливим встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем - дружиною [PERSON] , померлою [INFO] , в період з 16.11.2004 року по вересень 2012 року за адресою: [ADDRESS] , з вересня 2012 року по [INFO] в квартирі [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved