Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

У жовтні 2016р. [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 06 листопада 2014р. померла її мати [PERSON], з якою вона проживала разом однією сімєю. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частини квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, яка належала померлій на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 1993р. та 1/5 частини квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, яка належала померлій на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2007року, після смерті чоловіка. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є вона, рідна донька та її сестра [PERSON] Як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON], вона звернулась до державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки у позивачки відсутній витяг про реєстрацію права власності на 1/5 частини квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, яка належала померлій на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2007року. При житті спадкодавець не оформила та не зареєструвала своє право власності на зазначену частку квартири в КП «ОМБТІ та РОН». Стверджувала, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, оскільки її рідна сестра спадщину після смерті [PERSON] не прийняла. Посилаючись на вказані обставини позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 37/43. Протокольною ухвалою від 13 грудня 2016року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено [PERSON] Б.(а.с.32). Протокольною ухвалою від 12 січня 2017року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON] Б.(а.с. 83). Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та просила суд слухати справу в її відсутність (а.с.99). Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали заяви про визнання позовних вимог та просили суд слухати справи за їх відсутністю (а.с.28, 86). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Згідно свідоцтва про народження батьками позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) Н. Б. та відповідачки [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) Т. Б. є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5,7,90,91). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 1993р. квартира №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 37/43, загальною площею 56,5 кв.м. (а.с.16). Вказане свідоцтво було видане відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі розпорядження органу приватизації №9769 від 17 травня 1993р. (а.с.17). 16 травня 1994 року право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 37/43 було зареєстроване в Одеському МБТІ (а.с.16 звор.). 21 лютого 2006року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 37/43, яка належала [PERSON], на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 1993р.(а.с.16). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були [PERSON], дружина померлого, та їх доньки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки на день його смерті проживали разом з ним та у встановлений законом строк звернулися до державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 27 січня 2007року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька на ? частину спадкового майна, а саме на 1/10 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43 (а.с.94,95). 27 січня 2007року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на ? частки зазначеного майна, тобто на 1/10 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43 (а.с.10). При цьому право власності [PERSON] на 1/10 частку квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, яка належала останній на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2007року не було зареєстровано (а.с.15). 06 листопада 2014р. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.40). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, яка належала [PERSON], на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 1993р. та на 1/10 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2007року. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її доньки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки на день її смерті проживала разом з нею та у встановлений законом строк звернулася до державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.45,64). Встановлено, що [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняла, оскільки не зверталася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. З заяви [PERSON] до суду вбачається, що остання не претендує на спадщину після смерті [PERSON] (а.с.86). Встановлено, що 19 квітня 2016року [PERSON] отримала свідоцтво про на спадщину за законом на 1/5 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, яка належала померлій на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 1993р.(а.с.79 зв.). Постановою державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори про відмову у вчинення нотаріальної дії від 25 квітня 2016 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на 1/10 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2007року, після смерті чоловіка, у звязку з відсутністю витягу про реєстрацію права власності померлої на спадкове майно (а.с.15 зв.). Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, квартира №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, належала сторонам на праві спільної сумісної власності, і частки співвласників у праві спільної сумісної власності були рівними, тобто кожному належало по 1/5 частини вказаної квартири. Оскільки, частки співвласників в праві власності на квартиру №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 37/43 є рівними, то кожному з них належало по 1/5 частини квартири, у тому числі і спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] Факт того, що 1/10 частина квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 37/43 належала на праві власності [PERSON] після смерті чоловіка, сторонами не оскаржується і підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 січня 2007року (а.с.10). Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Встановлено, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, а саме Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 10 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), яке діяло на момент видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 1997 року. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] на праві власності належала 1/10 частина квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 37/43. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки після смерті [PERSON] спадщину, а саме 1/10 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43 прийняла позивачка, то в силу ст. 1268 ЦК України у неї виникло право володіння та користування спадковим майном. Відповідно до правової позиції у справі за №6-164 цс12 в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 23.01.2013р.) Судом встановлено, що у позивачки на день винесення рішення відсутній витяг про реєстрацію права власності померлої на 1/10 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, оскільки при житті спадкодавець не встигла оформити своє право власності на зазначену частку, після смерті чоловіка. Тобто, вказані дії свідчать про те, що позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті своєї матері. Відповідно до ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями набувати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання. Отже, право на отримання витягу про реєстрацію права власності померлої на 1/10 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно повязане з особою спадкодавця, тому після її смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Відповідно до п.1 глави 8 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства України. Відсутність витягу про реєстрацію права власності померлої на 1/10 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, позбавляє позивачку можливості його надати нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 січня 2007року, згідно якого померлій належала 1/10 частина квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43 не приймається нотаріусом без витягу про реєстрацію права власності на вказане майно, а саме на 1/10 частину вказаної вище квартири. Питання стосовно визнання за померлою права власності та реєстрація права власності на майно не може бути вирішене, так як відповідно до ст. 3 ЦПК України, статті 27-31 ЦПК суд не може вирішувати питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у звязку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності. Згідно даних технічного паспорту квартира №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43 складається з трьох жилих кімнат площею 17,5кв.м.,9,7 кв.м.,12,5 кв.м., кухні площею 5,4 кв.м., ванної кімнати площею 1,8 кв.м., туалету площею 0,9 кв.м., коридору площею 4,6 кв.м.; коридору площею 1,1 кв.м., вбудованої шафи площею 0,6 кв.м., загальною площею 54,1кв.м.,в тому числі житловою площею 39,7 кв.м. Встановлено, що загальна площа квартири була збільшена за рахунок веранди площею 8,1 кв.м., яка було збудована без дозвільних документів. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, і за нею необхідно визнати право власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме на 1/10 частину квартири №101, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, яка складається з трьох жилих кімнат площею 17,5кв.м.,9,7 кв.м.,12,5 кв.м., кухні площею 5,4 кв.м., ванної кімнати площею 1,8 кв.м., туалету площею 0,9 кв.м., коридору площею 4,6 кв.м.; коридору площею 1,1 кв.м., вбудованої шафи площею 0,6 кв.м., загальною площею 54,1кв.м.,в тому числі житловою площею 39,7 кв.м. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 1490,40грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду.

Outcome: partial