Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем з 24 листопада 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку Крістіну, [INFO] Шлюбні стосунки припинили в кінці 2014 року з тих причин, що в них різні погляди на подружнє життя. Відсутність взаєморозуміння призвело до того, що між ними часто виникали сварки та скандали, які відбувалися в присутності дитини, що негативно впливало на її психологічний стан. Спілкування перетворилося на зясування стосунків, в результаті вони втратили почуття поваги та любові один до одного. З огляду на викладене, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, крім того просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивачка у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити позов. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі частини другої статті 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 листопада 2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 24 листопада 2007 зроблено відповідний актовий запис за № 1214. Прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, [PERSON] скористалась даним правом та звернулась до суду з таким позовом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в позовній заяві вказала, що шлюбні відносини фактично припинились з кінця 2014 року, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їхньої дитини. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд прийшов до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved