Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

У жовтні 2019 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона постійно проживає за адресою: [ADDRESS] з 1982 року. Зазначена квартира перебуває на балансі Маріупольської міської ради. Позивачка здійснює належне утримання квартири, поліпшує умови проживання. Квартиру було підключено до електрокомунакації, про що свідчить договір від 29 червня 2010 року, а також позивачка регулярно сплачує комунальні послуги. Просили визнати за собою право користування квартирою [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до діючого законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести у суді ті обставини на які вона посилається,як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін,та інших обставин,які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 59 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м.Маріуполі Донецької області, що підтверджується копією паспорту громадянина України [NUMBER] . Відповідно до акту про фактичне проживання №753, виданого КСН «Каменськ», позивачка [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту ККП «Міське бюро технічної інвентаризації. Маріупольська нерухомість» на будинок квартирного типу (гуртожиток) по [ADDRESS] , вбачається, що власником 1/1 частини є Маріупольська міська рада. Судом досліджено надані позивачкою платіжні документи, відповідно до яких вона здійснює утримання квартири [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української PCP. Згідно із ст. 64 ЖК члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 65 ЖК України передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до постанови Верховного суду України № 6-60цс12 від 11.07.2012 року у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (чч. 1,2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї які проживають з ним. не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Дослідивши надані документи, суд вважає доводи позивача та вимоги про визнання за нею права користування житловим приміщення, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки право наймача житла отримано на законних підставах. Крім того, судом встановлено, що позивачка постійно проживаєза адресою: [ADDRESS] та здійснює оплату комунальних послуг. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved