Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . За проханням доньки [PERSON] весною 2009 року надала дозвіл на реєстрацію її чоловіка, відповідача по даній справі, [PERSON] , в її житловому будинку. Відповідно до відомостей домової книги на вищевказаний будинок, відповідач зареєстрований в ньому з 04.03.2009 року, проте не проживає фактично з 2009 року, тобто з моменту реєстрації, що порушує її права передбачені Конституцією, цивільним та житловим кодексами. Оскільки у позивача немає будь-якого зв`язку з відповідачем, [PERSON] не може отримати відомості про його доходи, які необхідні їй для отримання субсидії. Витрати по утриманню будинку відповідач не здійснює, речей в будинку не зберігає, але самостійно вчиняти дії щодо зняття з реєстрації не бажає. А тому, [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Також просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір, сплачений за подання позовної заяви. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.10.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач та її представник, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, не заперечили проти ухвалення судом заочного рішення. У судові засідання, призначені на 02.12.2019 р. та 15.01.2020 р. відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином за місцем його реєстрації, однак поштові конверти повернулися на адресу суду без вручення. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.09.2019 р., номер витягу 180221248, номер запису про право власності: 33129618 (а.с.9). Згідно копії домової книги в [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.13,14). З інформації Тростянчикської сільської ради від 07.10.2019 р. №297, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з 04.03.2009 р., але фактично не проживає у вищевказаному будинку з 2010 р. На даний час місце його перебування невідоме. [PERSON] із заявами про те, що йому перешкоджають користуватися житловим будинком по [ADDRESS] , не звертався (а.с.26). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що [PERSON] був співмешканцем старшої дочки [PERSON] . За проханням дочки, позивач зареєструвала відповідача в житловому будинку [ADDRESS] , однак у ньому він ніколи не проживав. Речі [PERSON] у будинку відсутні та відповідачу не чинили перешкоди в користуванні зазначеним будинком. Права членів сім`ї власника на користування житловим приміщенням врегульовані ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналогічну норму містить також ст. 156 ЖК України. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім`ї власника житлового будинку права на користування жилим приміщенням, з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не проживає у вказаному будинку понад один рік без поважних причин, будь-які інші домовленості між ним і власником житла або законом не визначено, окрім того cудом не встановлено, що [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні зазначеним будинок, а тому позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що при зверненні з позовом до суду, позивач сплатила судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» №N1DDJ3138M від 02.10.2019 року, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved